АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7530/2014
Головуючий в 1 інстанції - Чала А.П.
Доповідач - Шиманський
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.

при секретарі - Ошедшій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 17 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування вартості відновлюваного
ремонту автомобіля у зв'язку з
дорожньо-транспортною пригодою,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивачка
звернулась у жовтні 2013 року.

Зазначала, що вона є власником
автомобіля «Кіа» державний номерний
знак  НОМЕР_6, який належить їй на праві
приватної власності.

06.10.2012 р. о 13 год. 30 хв. по пр-т. Перемоги -
пр-т. Палладіна в м. Києві відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Кіа», державний номерний
знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, та
мотоциклу «Хонда», державний номерний
знак НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_2, в
результаті якої автомобіль «Кіа», д.н.з.
НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження.

Згідно звіту про оцінку вартості
збитку, нанесеного власнику
пошкодженого транспортного засобу,
вартість відновлюваного ремонту
автомобіля «Кіа»,   д.н.з. НОМЕР_2,
складає 18 287,05 грн.

На підставі цього, відповідно до ст. 1188
ЦК України позивач просила стягнути з
ОСОБА_2 вартість відновлюваного
ремонту у розмірі 18 287,05 грн. та 500 грн.
витрат на оплату послуг суб'єкта
оціночної діяльності.

Заочним рішенням Святошинського
районного суду міста Києва від 17 квітня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення судом
норм процесуального права, ставиться
питання про скасування даного рішення
та ухвалення нового про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника позивача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення у зв'язку з
наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана надати ті
докази, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі
рішення суд виходив із вимог даної
норми закону, зібраних у справі та
наданих сторонами доказів, яким дав
повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Судом вірно встановлено, що 06.10.2012 р. о 13
год. 30 хв. по пр-т. Перемоги - пр-т.
Палладіна в м. Києві відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Кіа», державний номерний
знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, та
мотоцикла «Хонда», державний номерний
знак НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_2

Відповідно до Звіту № 44/08/13 від 15.08.2013 р.
про оцінку вартості збитку нанесеного
власнику пошкодженого колісного
транспортного засобу величина
вартості матеріального збитку, з
врахуванням допусків в межах яких
відбулась оцінка, становила 14 062,86 грн.,
а вартість відновлюваного ремонту
складала 18 287,08 грн.

Постановою Святошинського районного
суду міста Києва від 04.01.2013 р. ОСОБА_3
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 25
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, що становить 125 грн.

Згідно даної постанови, ОСОБА_3 06 жовтня
2012 року о 13 годині 30 хвилин, керуючи
автомобілем «КІА», д.н.з. НОМЕР_2,
завчасно не зайняв відповідне крайнє
положення на проїзній частині, під час
зміни напрямку руху та перестроюванні
праворуч не переконався, що це буде
безпечним та не створить перешкод
іншим учасникам дорожнього руху, при
цьому не надав дорогу мотоциклу
«Хонда» НОМЕР_6, під керуванням водія
ОСОБА_2, який рухався в попутному
напрямку по тій смузі, на яку він мав
намір перестроїтись, внаслідок чого
сталося зіткнення, що призвело до
механічного пошкодження зазначених
транспортних засобів та громадянин
ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження.
Отже своїми діями ОСОБА_3 порушив п.п.
10.1, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху
України.

Постановою Апеляційного суду міста
Києва від 14.03.2013 р. постанову судді
Святошинського районного суду міста
Києва від 04.01.2013 р. скасовано, а
матеріали справи за протоколом про
адміністративне правопорушення серія
АА2 № 048140 щодо ОСОБА_3 повернуто до
відділу ДАІ Святошинського РУ ГУ МВС
України в м. Києві для додаткової
перевірки, всебічного, повного та
об'єктивного встановлення обставин
дорожньо-транспортної пригоди та її
наслідків з послідуючим направленням
справи, за наявності підстав, на
судовий розгляд.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про відшкодування
відновлюваного ремонту суд першої
інстанції вірно виходив з того, що в
справі відсутні належні та допустимі
докази про протиправність дій
відповідача, причинний зв'язок таких
дій з настанням дорожньо-транспортної
пригоди та відсутність підстав для
настання у відповідача майнової
відповідальності за спричинення шкоди.

З Постанови Апеляційного суду міста
Києва від 14.03.2014 р. вбачається, що
постановою інспектора з дізнання ВДАІ
Святошинського РУ ГУ МВС України в м.
Києві Оверчук В.Г. від 16 жовтня 2012 року
прийнято рішення про відмову в
порушенні кримінальної справи по факту
ДТП. При цьому, пунктом 5 резолютивної
частини постанови передбачено, що
після отримання акту СМД ( 16 жовтня 2012
року по медичній документації
призначено судово-медичне дослідження
№1746/е, провадження якого триває), за
його висновками необхідно прийняти
остаточне рішення.

Згідно цієї постанови ОСОБА_2 внаслідок
ДТП отримав тілесні ушкодження у
вигляді: перелому лівої променевої
кістки зі зміщенням уламків,
уламкового перелому човникоподібної
кістки лівої кисті без зміщення, з
приводу яких йому надано медичну
допомогу в КМКЛ № 7 м. Києва.

Відповідно до даних консультативної
довідки від 10 жовтня 2012 року Інституту
травматології та ортопедії АМН України
щодо ОСОБА_2 встановлений наступний
діагноз: закритий перелом дистального
метаепіфіза лівої променевої кістки та
лівої човноподібної кістки в
задовільному стоянні фрагментів.

Наведені дані в сукупності з
поясненнями ОСОБА_2 щодо тривалості
його лікування свідчать про те, що
завдані йому тілесні ушкодження
об'єктивно призвели до тривалого
розладу здоров'я та можуть вказувати на
визначені статтею 286 КК України ознаки
посягання, окрім безпеки руху, ще і на
здоров'я людини, чим визначається
ступінь суспільної небезпечності
такого посягання.

Проте, суддя під час розгляду справи
про адміністративне правопорушення
щодо ОСОБА_3 належним чином не
перевірив усі фактичні дані щодо
обставин ДТП та не з'ясував наслідки
протиправного діяння і, всупереч ст. ст.
251, 252 КУпАП, з огляду на наявність в
матеріалах справи фактично
неостаточного рішення про відмову в
порушенні кримінальної справи за даним
ДТП, постановленого, відповідно до його
змісту, під умовою прийняття
остаточного рішення після надходження
висновків судово-медичного
дослідження, тобто після встановлення
ступеню тяжкості тілесних ушкоджень,
отриманих ОСОБА_2 внаслідок цієї ДТП, не
перевірив належним чином такі дані, а
тому дійшов до передчасного висновку
про наявність в діях ОСОБА_3 лише ознак
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП. Отже, в
порушення вимог ст. ст. 9, 245, 280 КУпАП,
прийняв рішення, яке не можна вважати
законним та обґрунтованим.

З урахуванням вищевикладеного колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова Святошинського районного
суду міста Києва від 04.01.2013 р. була
скасована Апеляційним судом міста
Києва не з підстав недоведеності вини
ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного
правопорушення, а саме з підстав
передчасного висновку про наявність в
діях ОСОБА_3 лише ознак
адміністративного правопорушення.

У зв'язку з цим, суд першої інстанції на
законних підставах відмовив в
задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судова автотехнічна експертиза надає
відповідь на поставлене в Постанові
Апеляційного суду міста Києва питання ,
щодо порушення правил дорожнього руху
саме водієм ОСОБА_2, який мав можливість
уникнути зіткнення з автомобілем
позивача, не можуть бути прийняті судом
до уваги з огляду на наступне.

Згідно Висновку за результатами
проведення автотехнічної експертизи
дослідження обставин і механізму
дорожньо-транспортної пригоди № 007/03/14
від 06.03.2014 р., проведеним на підставі
клопотання позивача ТОВ
Експортно-правовий центр «Правекс»,
вбачається що в обставинах даної
пригоди водій мотоцикла «Хонда», д.н.з.
НОМЕР_6, ОСОБА_2 мав технічну можливість
уникнути зіткнення з автомобілем
«КІА», д.н.з. НОМЕР_2, що рухався попереду
та розпочав маневрування в праву смугу,
шляхом виконання вимог п. 13.1. Правил
дорожнього руху, щодо вибору безпечної
дистанції. Підстав технічного
характеру, які б завадили водію ОСОБА_2
виконати вимоги вказаного пункту
Правил за наданими на дослідження
матеріалами не вбачається.

В п. 3 Висновку також вказано, що в
обставинах даної пригоди, за умови руху
транспортних засобів в одній смузі
руху, дії водія мотоцикла «Хонда», д.н.з.
НОМЕР_6, ОСОБА_2 пов'язані із
невиконанням вимог п.13.1 Правил
дорожнього руху, перебувають у
причинному зв'язку із виникненням
даної пригоди.

Проте, з Висновку автотехнічної
експертизи № 007/03/14 від 06.03.2014 р. не
вбачається наявності вини водія ОСОБА_2
у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди від 06.10.2012 р., а тому відсутні
правові підстави для стягнення
матеріальних збитків завданих
внаслідок ДТП.

Таким чином, твердження апеляційної
скарги про незаконність та
упередженість судового рішення
матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у
справі рішення постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому це рішення
не може бути скасованим з підстав що
наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Заочне рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 17 квітня 2014
року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: