Справа №592/1227/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Алфьоров А. М.Номер
провадження 22-ц/788/1073/14 Суддя-доповідач -
Попруга С. В. Категорія - 55
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Гагіна М. В., Рибалки В. Г.,

з участю секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк»

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 24 квітня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_4,
фізичної особи - підприємця ОСОБА_5,
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк», третя особа: Інспекція з
питань захисту прав споживачів у
Сумській області,

про захист прав споживача, -

в с т а н о в
и л а:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 24 квітня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково.

Розірвано з 07 грудня 2013 року договір на
виготовлення рами балконної АL - 465 -
LGS,14821.76 від 04 грудня 2013 року укладений
між ОСОБА_3 та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4

Розірвано з 07 грудня 2013 року кредитний
договір №401556234 від 04 грудня 2013 року
укладений між ПАТ «Альфа - Банк» та
ОСОБА_3

У задоволенні інших вимог ОСОБА_3
відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Альфа - Банк» у дохід
бюджету судовий збір у розмірі 243,60 грн.
Стягнуто з фізичної особи-підприємеця
ОСОБА_4 у дохід бюджету судовий збір у
розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Альфа-Банк»
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права просить
скасувати оскаржуване рішення та
ухвалити нове рішення про відмову в
позові.

Всі доводи апеляційної скарги, по суті
зводяться до того, що оскільки Банк
виконав умови кредитного договору
№401556234 від 04 грудня 2013 року та надав
позичальнику кредит, шляхом
перерахування грошових коштів на
банківські реквізити, вказані в п. 2.5
вказаного кредитного договору, тобто
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, тому
для відкликання позивачем згоди на
укладення кредитного договору в
порядку, передбаченому ч. 6 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
необхідно позивачу повернути
кредитодавцю кредитні кошти та
відсотки за час користування коштами.
Цього зроблено не було, тому відсутні
підстави для розірвання вище вказаного
кредитного договору.

Рішення суду першої інстанції в
частині відмови в позові про
зобов'язання відповідача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 повернути
позивачу 50 грн., які вона незаконно
отримала на підставі договору про
завдаток на придбання
металопластикових вікон № 234-430 від 04
грудня 2013 року не оскаржується.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_6 заперечувала проти
доводів апеляційної скарги, вважала
рішення суду першої інстанції законним
і обґрунтованим.

Інші особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

Судом першої інстанції встановлено, що
04 грудня 2013 року між ОСОБА_3 (замовник)
та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
(виконавець) укладено договір № AL-465-LGS,
згідно якого виконавець зобов'язується
організувати роботу з виготовлення і
передачу у власність конструкції
балкону з полівінілхлориду (ПВХ) за
вартістю виробника.

Згідно п.п. 2.1, 2.2, 2.3 вказаного договору
вартість товару становить 10571 грн., з
яких 10014 грн. - завдаток та 558 грн. борг
до передачі у власність.

Також 04 грудня 2013 року між ПАТ
«Альфа-Банк», у особі ОСОБА_5 та ОСОБА_3
укладено кредитний договір № 401556234,
згідно якого, Банк надає позичальнику
кредит, а позичальник приймає кредит,
сума якого становить 10014 грн.

Підпунктом а) п. 2.5 вищезазначеного
кредитного договору передбачено, що,
для оплати/часткової оплати товарів
згідно з переліком, що вказаний у
специфікації № 401556234 від 04 грудня 2013
року або листі-гарантії до цього
Договору від 04 грудня 2013 року в
загальній сумі 10014 грн., шляхом
безготівкового перерахування грошових
коштів на поточний рахунок фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 за вищевказані
конструкції балкону з ПВХ.

Крім того, між ОСОБА_3 та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_5 04 грудня 2013
року було укладено договір про
завдаток на придбання
металопластикових вікон № 234-340,
відповідно якого, виконавець отримав
від замовника завдаток в сумі 50 грн., на
підтвердження зобов'язання за
вищевказаним договором № AL-465-LGS від 04
грудня 2013 року про виготовлення
конструкції балкону з ПВХ.

Позивач ознайомившись з умовами
укладеного договору на виготовлення і
передачу у власність ПВХ конструкцій,
керуючись ст. 907 ЦК України та ч. 6 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», а саме про право на
протязі 14 днів після досягнення
домовленостей на надання послуг чи
виконання робіт, відмовитись від
замовлення, 07 грудня 2013 року направив
заяви-повідомлення, на адресу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 та ПАТ
«Альфа-Банк», згідно яких просив
розірвати укладені договори, та не
проводити сплату коштів по договорам
від 04 грудня 2013 року.

12 грудня 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 відповідно до
отриманої заяви позивача, звернулася
до виробника ПВХ конструкцій - ТОВ
«Статус Групп» з запитом про
можливість розірвати договір на
виготовлення індивідуального
замовлення № AL-465-LGS.

ТОВ «Статус-Групп» надало відповідь,
згідно якого стверджувало, що
замовлення виготовлено на 75 %, тому не
можливо розірвати договір.

16 січня 2014 року за зверненням ОСОБА_3
Інспекцією з питань захисту прав
споживачі у Сумській області складено
акт № 000036 перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4

Вказаним актом встановлено ряд
порушень фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_4 вимог законодавства та
зобов'язано усунути недоліки, що
зазначені в акті перевірки, у тому
числі розірвати договір замовлення №
AL-465-LGS, повернути споживачу кошти в
розмірі 50 грн. до 20 січня 2014 року, та
розірвати кредитний договір.

Судом першої інстанції також
встановлено, що є обґрунтованими
вимоги про розірвання договору про
надання послуг на виготовлення рами
балконної № AL-465-LGS від 04 грудня 2013 року
та кредитного договору на надання
споживчого кредиту № 401556234 від 04 грудня
2013 року.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
врахував всі факти, що входять до
предмета доказування. Обставини, якими
мотивовано рішення підтверджуються
належними й допустимими доказами, яким
суд дав оцінку з дотриманням вимог ст.
212 ЦПК України, тому підстав для їх
переоцінки колегія суддів не вбачає.
Названі обставини доведено ОСОБА_3,
тоді як відповідачі на порушення
положень ст. 60 ЦПК України, не надали
належних доказів на підтвердження
своїх заперечень.

Висновки суду по суті спору
відповідають встановленим фактам. Суд
дійшов цих висновків з дотриманням та
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
на які послався в рішенні.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують з наступних
підстав.

Так, відповідно до ст. 907 ЦК України
договір про надання послуг може бути
розірваний, у тому числі шляхом
односторонньої відмови від договору, в
порядку та на підставах, встановлених
цим Кодексом, іншим законом або за
домовленістю сторін.

Порядок і наслідки розірвання договору
про надання послуг визначаються
домовленістю сторін або законом.

Враховуючи вищевказані обставини
справи, а саме те, що позивач ОСОБА_3
своєю заявою від 07 грудня 2013 року в
односторонньому порядку відмовився
від договору на виготовлення рами
балконної АL - 465 - LGS,14821.76 від 04 грудня 2013
року (а.с. 13), що узгоджується з нормами
чинного законодавства, колегія суддів
вважає, що є правильними висновки суду
з цього приводу, а тому відсутні
підстави для перегляду оскаржуваного
рішення в цій частині.

Крім того, колегія суддів враховує, що
відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

ПАТ «Альфа-Банк» в порушення ст.ст. 10, 60
ЦПК України не довело, яким чином
рішення відносно фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 в частині
розірвання договору на виготовлення
рами балконної АL - 465 - LGS,14821.76 від 04
грудня 2013 року порушує права
товариства. Сама фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 рішення суду
щодо неї не оскаржує.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів» споживач
має право протягом чотирнадцяти
календарних днів відкликати свою згоду
на укладення договору про надання
споживчого кредиту без пояснення
причин. Перебіг цього строку
розпочинається з моменту передачі
споживачеві примірника укладеного
договору.

Відкликання згоди оформлюється
письмовим повідомленням, яке споживач
зобов'язаний подати особисто чи через
уповноваженого представника або
надіслати кредитодавцю до закінчення
строку, зазначеного в абзаці першому
цієї частини.

З відкликанням згоди на укладення
договору про надання споживчого
кредиту споживач повинен одночасно
повернути кредитодавцю кошти або
товари, одержані згідно з договором.

Споживач також сплачує відсотки за
період між моментом одержання коштів
та моментом їх повернення за ставкою,
встановленою в договорі.

Споживач не зобов'язаний сплачувати
будь-які інші збори у зв'язку з
відкликанням згоди.

Як убачається з матеріалів справи
позивач ОСОБА_3, на виконання вимог
вищенаведеної норми закону, подав до
Банку письмове повідомлення
(заява-повідомлення від 07 грудня 2013
року (а.с. 14)) про відкликання згоди на
укладення договору про надання
споживчого кредиту від 04 грудня 2013
року.

Доводи апеляційної скарги з приводу
того, що позивач ОСОБА_3 подавши
письмове повідомлення про відкликання
згоди на укладення договору про
надання споживчого кредиту, в
порушення абз. 3 ч. 6 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів» не
повернув Банку (кредитодавцю) кошти,
одержані згідно з договором не
впливають на висновки суду.

Так, колегія суддів враховує, що
пунктом 1 розділу №1 «Базові умови
кредитування», кредитного договору
№401556234 від 04 грудня 2013 року
передбачено, що цей договір
складається з двох розділів, розділ №1
«Базові умови кредитування» та розділ
№2 «Загальні умови споживчого
кредитування фізичних осіб в ПАТ
"Альфа-Банк"», які нероздільно пов'язані
між собою та складають єдиний документ
(а.с. 10, 144-148).

Пунктом 3 розділу №2 «Базові умови
кредитування» та розділ №2 «Загальні
умови споживчого кредитування
фізичних осіб в ПАТ "Альфа-Банк"»
вищевказаного договору, зокрема,
передбачено, що Банк надає
позичальнику Кредит не пізніше
наступного робочого дня Банку з дати
набуття чинності цим Договором та за
умови надання позичальником Банку
документів, що підтверджують передачу
товару позичальнику і сплату ним
авансу за товар (у випадку його
наявності).

Оскільки у даному випадку не було
передачі товару (балконних конструкцій
ПВХ) позичальнику (позивачу), що
підтверджується матеріалами справи, то
враховуючи вищенаведене положення
закону колегія суддів вважає, що не
було і перерахунку коштів за спірним
кредитним договором, іншого Банком в
порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України не
доведено.

Частиною 1 ст. 1088 ЦК України
передбачено, що при здійсненні
безготівкових розрахунків
допускаються розрахунки із
застосуванням платіжних доручень,
акредитивів, розрахункових чеків
(чеків), розрахунки за інкасо, а також
інші розрахунки, передбачені законом,
банківськими правилами та звичаями
ділового обороту.

Відповідно до п. 1.13 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
Постановою Правління Національного
банку України 21 січня 2004 року N 22 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 29 березня 2004 року за N 377/8976 під
час здійснення розрахунків можуть
застосовуватись розрахункові
документи на паперових носіях та в
електронному вигляді.

Відповідно до п. 8 розділу 1 Інструкції
про ведення касових операцій банками в
Україні, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
01 червня 2011 року N 174 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 25 червня
2011 року за N 790/19528 Банк під час
здійснення касових операцій має,
зокрема, забезпечувати: документальне
оформлення руху готівки національної
та іноземної валюти в касі банку;
своєчасне відображення касових
операцій у бухгалтерському обліку.

Пунктом 1.1 розділу 4 вищевказаної
Інструкції передбачено, що до касових
документів, які оформляються згідно з
касовими операціями, визначеними цією
Інструкцією, належать: заява на
переказ готівки,
прибутково-видатковий касовий ордер,
заява на видачу готівки, прибутковий
касовий ордер, видатковий касовий
ордер, грошовий чек, рахунки на сплату
платежів, а також сліп, квитанція, чек
банкомата, що формуються платіжними
пристроями, та документи для
відправлення переказу готівки та
отримання його в готівковій формі,
установлені відповідною платіжною
системою.

З вищенаведеного вбачається, що всі
банківські операції готівкові чи
безготівкові повинні супроводжуватися
належними письмовими чи електронними
документами.

У матеріалах справі відсутні письмові
належні, допустимі та достовірні
докази(документи) того, що Банком на
виконання умов кредитного договору
були перераховані кошти за балконні
конструкції ПВХ, на поточний рахунок
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що у позивача ОСОБА_3
при відкликанні згоди на укладення
договору про надання споживчого
кредиту, не виникло обов'язку
повернення кредитодавцю кредитних
коштів, оскільки ПАТ "Альфа-Банк" не
доведено надання цих коштів позивачу
чи фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4, у
порядку передбаченому кредитним
договором та діючим законодавством.

Крім того колегія суддів приймає до
уваги, що у випадку перерахування
Банком грошових коштів на поточний
рахунок фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4, він не позбавлений можливості
повернути вказані грошові кошти у
порядку передбаченому ст. 1212 ЦК
України.

Інші доводи апеляційної скарги не
мають юридичного значення, а тому не
впливають на висновки суду по суті
спору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
також вважає, що відсутні порушення
норм процесуального права, що
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 24 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -