Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/2396/14 Головуючий у 1
інстанції: Кравцов С.О.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 04» червня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення
Веселівського районного суду
Запорізької області від 04 квітня 2014
року по справі

за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду з позовною заявою до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування вимог зазначило, що
відповідно до укладеного договору б/н
від 13 червня 2006 року ОСОБА_3 отримав
кредит в розмірі 3000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Відповідач підписом підтвердив згоду
на те, що підписана заява разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою складає між ним та банком
договір.

Відповідно до п.9.12 Умов та Правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
жодна із сторін не проінформує іншу
сторону про припинення дії договору,
він автоматично лонгується на такий же
термін.

У порушення норм закону та умов
договору ОСОБА_3 зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконував, у зв'язку з чим станом на 30
вересня 2013 року має заборгованість
13776,03 грн., яка складається з наступного:

- 3708,05 грн. - заборгованість за кредитом;

- 8935,79 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до умов
кредитного договору:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 632,19 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК
України банк просив стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість у розмірі 13776,03 грн. за
кредитним договором б/н від 13 червня 2006
року та судові витрати.

Рішенням Веселівського районного суду
Запорізької області від 04 квітня 2014
року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
б/н від 13 червня 2006 року у розмірі 13776,03
грн., а також судові витрати у розмірі
229,40 коп.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає,
що позивачем пропущено строк позовної
давності, з правилами користування
платіжною карткою не був
ознайомлений. Посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Постановляючи рішення про стягнення з
ОСОБА_3 13776,03 грн. суми заборгованості за
кредитним договором та не прийнявши
заяву відповідача про застосування
позовної давності, суд виходив з того,
що строк закінчення дії картки не
настав.

Проте з такими висновками погодитись
не можна, оскільки суд неправильно
застосував ст. 261 ЦК України.

Визначення поняття зобов'язання
міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов'язання -
це правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
( ч.1 ст.530 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2
ст. 1050 ЦК України).

Пред'являючи позов, банк посилався на
те, що на порушення умов договору
позичальник взяті на себе зобов'язання
не виконував, передбачені умовами
договору платежі вносив нерегулярно,
останній платіж вніс 21.10.2009 року, у
зв'язку із чим станом на 30 вересня 2013
року має заборгованість за кредитом -
3708,05 грн.; по процентам за користування
кредитом - 8935,79 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що 13
червня 2006 року банк надав ОСОБА_3 кредит
у вигляді встановленого кредитного
ліміту в сумі 3000 грн. на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% річних на залишок
заборгованості.

В заяві про відкриття банківського
рахунку і отримання кредитної картки
передбачено щомісячне погашення
заборгованості по кредиту у розмірі 7%
від залишку заборгованості. Погашення
кредиту здійснюється шляхом
поповнення рахунку готівкою або у
безготівковому порядку(а.с.9).

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

Згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України строк
виконання кожного щомісячного
зобов'язання спливає у відповідне
число останнього місяця строку.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Отже, аналізуючи умови договору сторін
та зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Аналогічні висновки містяться у
постанові Верховного Суду України від 6
листопада 2013 року у справі №6-116 цс13.

Оскільки умовами договору встановлені
окремі самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Після 21.10.2009 року відповідач кредит не
погашав.

Як зазначалося вище, сторони
встановили виконання зобов'язань
внесенням щомісячних платежів у
розмірі 7% від залишку заборгованості,
останній платіж в сумі 33 грн. 76 коп.
нарахований за вересень 2013 року.

У той час з вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом банк
звернувся 5 листопада 2013 року,
включивши до позовних вимог всю
заборговану суму, строк сплати якої
сплинув за три роки до пред'явлення
позову.

Вимоги банку про стягнення з
відповідача заборгованості, що
існувала станом на 5 листопада 2010 року,
задоволенню не підлягають за пропуском
позовної давності.

В порушення вимог ст.212 ЦПК України суд
також не дав оцінку розрахунку банку на
предмет його відповідності умовам
договору та вимогам ст.ст.525,526,629 ЦК
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущенні.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України сторони
зобов'язані подати свої докази суду до
або під час попереднього судового
засідання у справі, а якщо попереднє
судове засідання у справі не
проводиться, - до початку розгляду
справи по суті.

Із розрахунку вбачаться, що банк
нарахував на прострочену
заборгованість проценти, виходячи із 72%
річних.

Проте нарахування саме в такому
розмірі процентів банк не обґрунтував
і не підтвердив відповідними доказами.
В долучених позивачем до матеріалів
справи Умовах та правилах банківських
послуг, Правилах користування
платіжними картами не передбачено
розмір процентів за користування
кредитом (а.с. 6-8).

Сторони розмір процентів узгодили в
заяві, в якій передбачено, що кредит
видається із базовою процентною
ставкою 3% в місяць (а.с.9звор.). Тобто за
рік за користування кредитом
позичальник повинен сплатити 36%.

Інші будь-які документи, які б
стосувалися умов кредитування ОСОБА_3
банк не надав.

Сплата штрафу в розмірі 500 грн. та 5% від
суми позову за порушення строків
платежів передбачена п. 8.6 Умов та
правил. Штраф складає 651,03 грн. (500+151,03).

Таким чином, станом на 30.09.2013 року, як
просив банк, та в межах позовної
давності, яка складає три роки, з
відповідача на користь банку підлягає
стягненню заборгованість за тілом
кредиту в сумі 2 090, 75 грн.,
заборгованість за процентами 929,79 грн.
(36% річних ), штраф в сумі 651,03 грн.

Доводи апеляційної скарги про відмову
у позові у повному обсязі ґрунтується
на помилковому обчисленні позовної
давності з дати, указаної на картці.
Сторони узгодили в самій заяві
погашення кредиту не в межах строку дії
картки, а щомісячними платежами у
розмірі 7% від залишку заборгованості.

Оскільки судовий збір за позовом та за
апеляційною скаргою сплачені в
мінімальному розмірі, передбаченому
ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,
у відповідності до ст.88 ЦПК України
банк має право на компенсацію судового
збору в сумі 107,60 грн.

З огляду на викладене, рішення суду на
підставі п.4 ст.309 ЦПК України підлягає
скасуванню із ухваленням нового
рішення про часткове задоволення
позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Веселівського районного суду
Запорізької області від 04 квітня 2014
року скасувати.

Ухвалити нове рішення. Позов
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за тілом кредиту в сумі
2090,75 грн., заборгованість по процентам в
сумі 929,79 грн., штраф в сумі 651,03 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» судовий
збір в суму 107 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: