У х в а л а

іменем україни

29 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ступак О.В., Дьоміної
О.О., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
територіальної громади в особі
Садківської сільської ради, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визнання незаконним та
скасування рішення, визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом та визнання недійсним договору
купівлі-продажу, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Житомирського
районного суду Житомирської області
від 29 жовтня 2013 року та рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 25 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, вимоги якого
під час розгляду справи уточнила та
остаточно просила визнати незаконним
та скасувати рішення виконавчого
комітету Садківської сільської ради
Житомирської області від 17 січня 2008
року, визнати недійсним свідоцтво про
право власності на спірний будинок,
видане 19 лютого 2008 року на ім'я ОСОБА_7,
визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане 16 грудня
2010 року Третьою Житомирською державною
нотаріальною конторою на ім'я
ОСОБА_5, а також визнати недійсним
договір купівлі-продажу вказаного
житлового будинку, укладений 12 серпня
2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, який
посвідчений приватним нотаріусом
Житомирського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 Свої вимоги ОСОБА_4
обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер її чоловік ОСОБА_9,
після чого вона прийняла спадщину у
вигляді майнового та земельного паїв
члена КСП агрофірми «Садки», отримавши
відповідне свідоцтво про право
власності. До спадщини входить також
житловий будинок по АДРЕСА_1, який
належав покійній матері її чоловіка -
ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, після
смерті якої ОСОБА_9 за свого життя
вступив у фактичне управління майном,
проте належним чином не оформив
спадщини. Не дивлячись на це, рішенням
виконавчого комітету Садківської
сільської ради від 17 січня 2008 року
право власності на вказаний житловий
будинок зареєстровано за ОСОБА_7, а 19
лютого 2008 року їй видано свідоцтво про
право власності на цей будинок.

Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області від 29 жовтня 2013
року в задоволенні позову відмовлено
за безпідставністю вимог.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 25 лютого
2014 року рішення суду першої
інстанції змінено, виключено з
мотивувальної частини рішення
висновок суду про наявність підстав
для задоволення заяви ОСОБА_5 про
застосування строку позовної давності.
У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої й
апеляційної інстанцій, ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити,
обґрунтовуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
шляхом виключення з мотивувальної
частини рішення висновок суду про
наявність підстав для задоволення
заяви ОСОБА_5 про застосування строку
позовної давності, апеляційний суд,
дослідивши докази у справі й надавши їм
належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303,
304 ЦПК України, а також, врахувавши
обставини справи, обґрунтовано виходив
з того, що пропуск строку позовної
давності має правове значення лише у
разі обґрунтованості позову, проте
указаний позов є необґрунтованим, а
вимоги - безпідставними, що є
самостійною підставою для відмови в
задоволенні позову.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суд правильно
визначився з характером спірних
правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, повно та всебічно
дослідив наявні у справі докази,
правильно встановив обставини справи,
в результаті чого ухвалив законне й
обґрунтоване рішення, яке відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують,
зводяться до переоцінки доказів, отже,
рішення ухвалено з додержанням норм
процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду
Житомирської області від 29
жовтня 2013 року у незміненій частині та
рішення апеляційного суду
Житомирської області від 25 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Ступак

О.О. Дьоміна

С.П. Штелик