Справа № 640/7838/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий - суддя
Золотарьова Л.І.,

за участю секретаря -
Бломберус С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Харківської
міської ради про визнання права
власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

15.05.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом, в якому просить: встановити
факт, що ОСОБА_2, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1
за життя набув право користування на
квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною
площею 58,2 кв.м., з яких житлова - 37,8 кв.м.,
що складається з приміщень: №1 - коридор
площею 9,5 кв.м., №2 - ванної кімнати
площею 3,0 кв.м., №3 - кухні площею 5,3 кв.м.,
№4 - житлової кімнати площею 13,1 кв.м., №5
- житлової кімнати площею 10,7 кв.м., №6 -
вбудованої шафи площею 1,9 кв.м., №7 -
житлової кімнати площею 14,0 кв.м.;
визнати за нею право власності на
квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною
площею 58,2 кв.м., з яких житлова - 37,8 кв.м.,
у порядку спадкування за правом
представлення після смерті дядька -
ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що її рідний дядько
ОСОБА_2 проживав у трикімнатній
неприватизованій квартирі. З метою
поліпшення житлових умов самовільно,
за власний рахунок, без отримання
відповідного дозволу, ОСОБА_2 було
проведено перепланування квартири
шляхом переобладнання частини
приміщення № 1 площею 4,8 кв.м. із
житлового в коридор. В результаті
перепланування загальна площа
квартири не змінилася, це не порушує
права наймачів інших квартир будинку. 30
жовтня 2006 року ОСОБА_2, звернувся до
Управління комунального підприємства
майна та приватизації із заявою про
приватизацію квартири, де постійно
проживав та був зареєстрований, на
підставі цієї заяви Управлінням було
зроблено замовлення до КП «Харківське
МБТІ» про виготовлення технічного
паспорту. За відомостями технічного
паспорту у спірній квартирі виявлено
самовільне переобладнання - частина № 1
площею 4,8 кв.м. переобладнана із
житлового під коридор. У зв'язку з цим,
заявнику було повідомлено, що
приватизація квартири буде завершена
після узаконення самовільного
переобладнання квартири. Проте, ОСОБА_2,
не встиг здійснити узаконення
самовільних переобладнань, помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Отже, ОСОБА_2, за життя
звернувся до Управління комунального
майна та приватизації Харківської
міської ради з метою приватизації
квартири, але його заява не була
розглянута по суті. При таких
обставинах, спадкоємці ОСОБА_2 можуть
вимагати визнати за ними право
власності на спірну квартиру. Єдиним
спадкоємцем за правом представлення є
вона як племінниця ОСОБА_2, тому в
порядку спадкування просить визнати за
нею право власності.

В судове засідання представник
позивача не з'явилася, надала заяву про
розгляд справи у її відсутність.

Представник ХМР не з'явився, надав
письмовий відгук по справі, щодо
вирішення спору поклався на розсуд суд,
просив розглядати справу у його
відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи,
встановив такі факти та відповідні до
них правовідносини.

Відповідно до довідки КП
«Жилкомсервіс» від 25.03.2014 року, ОСОБА_2
був зареєстрований та постійно
проживав за адресою: АДРЕСА_1, з 13.12.1976
року по 26.07.2013 року.

30 жовтня 2006 року ОСОБА_2 звернувся до
Управління комунального підприємства
майна та приватизації із заявою про
приватизацію квартири.

Як вбачається з технічного паспорту
від 07.11.2006 року на квартиру АДРЕСА_1,
було здійснено самовільне
переобладнання частини кімнати №1
площею 4,8 кв.м. в коридор.

Відповідно до технічного висновку про
стан конструкцій квартири АДРЕСА_1,
виготовленого експертом ОСОБА_3 в 2014
році (сертифікат НОМЕР_1), будівельні
конструкції квартири після
переобладнання приміщення не мають
дефектів та ушкоджень, що знижують
несучі здібності, та відповідають
вимогам діючих норм та правилам
державних стандартів, будівельних,
санітарних та протипожежних норм.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, у зв'язку з
чим не зміг оформити права власності.
На час смерті в спірній квартирі він
був прописаний один.

ОСОБА_2 є рідним дядьком позивачки
ОСОБА_1, тобто вона є його племінницею.

Відповідно до листа Першої Харківської
ДНК від 29.05.2014 року, Витягу зі
Спадкового реєстру від 29.05.2014 року,
після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявами про
прийняття спадщини або про відмову від
спадщини ніхто не звертався. Свідоцтва
про право на спадщину не видавались.

Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична
або юридична особа може набути право
власності у разі приватизації
державного майна та майна, що є в
комунальній власності. Приватизація
здійснюється у порядку, встановленому
законом.

Частиною 4 ст. 5 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» від 19 червня 1992 року,
передбачено, що право на приватизацію
квартир (будинків) державного
житлового фонду з використанням
житлових чеків одержують громадяни
України, які постійно проживають в цих
квартирах (будинках) або перебували на
обліку потребуючих поліпшення
житлових умов до введення в дію цього
Закону.

У силу статей 1, 3, 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» приватизація державного
житлового фонду здійснюється на
підставі рішень відповідних органів
приватизації, що приймаються не
пізніше місяця з дня одержання заяви
громадянина, який постійно мешкає у
квартирі (будинку), відносно якої
вирішується питання про передачу у
власність.

Пленум Верховного Суду України в
частині п'ятій пункту 13 постанови від 22
грудня 1995 року № 20 «Про судову практику
у справах за позовами про захист права
приватної власності» зазначив, що в
разі непередання квартири (будинку) у
власність наймачеві, його спадкоємці
вправі вимагати визнання за ними права
власності на неї лише в тому разі, коли
наймач звертався з належно оформленою
заявою про це до відповідного органу
приватизації або власника державного
чи громадського житлового фонду, однак
вона не була розглянута в установлений
строк або в її задоволенні було
незаконно відмовлено за наявності
підстав і відсутності заборон для
передачі квартири наймачеві.

Отже, право на приватизацію квартири,
яка належить до державного житлового
фонду, мають особи, які постійно
проживають у цій квартирі. Для
отримання права власності на житло
особа повинна звернутись до
відповідного органу приватизації з
належно оформленою заявою, яка
підлягає розгляду вказаним органом у
строк, передбачений чинним
законодавством.

Враховуючи, що ОСОБА_2 постійно
проживав у спірній квартирі, то він є
таким, що за життя набув право
користування на спірну квартиру, тому
позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню.

Оскільки ОСОБА_2 ще до смерті звернувся
до органу приватизації для отримання
права власності на житло, тобто
висловив волю на приватизацію займаної
ним квартири, та помер до прийняття
компетентним органом рішення про
приватизацію, до його спадкоємців у
порядку спадкування переходить право
вимагати визнання за ними права
власності на таку квартиру.

Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України,
племінники спадкодавця спадкують ту
частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові (сестрі,
братові спадкодавця), якби вони були
живими на час відкриття спадщини.

Враховуючи, що єдиним спадкоємцем
після смерті ОСОБА_2, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, за правом представлення є
ОСОБА_1 як племінниця померлого, то вона
має право на визнання за нею право
власності на спірну квартиру.

На підставі викладеного, враховуючи, що
вимоги не суперечать вимогам Закону та
не порушують права будь-яких інших
осіб, суд вважає, що позовні вимоги щодо
визнання права власності на спірну
квартиру в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_2 - підлягають задоволенню.

Суд постановляє рішення в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
наявних у матеріалах справи доказах.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК
України, ст.ст. 1, 3, 5, 8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» від 19 червня 1992 року,
ст.ст. 345, 1216-1220, 1266 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, померлий
ІНФОРМАЦІЯ_1, за життя набув право
користування на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 58,2 кв.м., з
яких житлова - 37,8 кв.м., що складається з
приміщень: №1 - коридор площею 9,5 кв.м.,
№2 - ванної кімнати площею 3,0 кв.м., №3 -
кухні площею 5,3 кв.м., №4 - житлової
кімнати площею 13,1 кв.м., №5 - житлової
кімнати площею 10,7 кв.м., №6 - вбудованої
шафи площею 1,9 кв.м., №7 - житлової
кімнати площею 14,0 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) право
власності на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 58,2 кв.м., з
яких житлова - 37,8 кв.м., у порядку
спадкування за правом представлення
після смерті дядька - ОСОБА_2, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги на рішення суду
протягом 10 днів з дня його отримання.

Головуючий -