АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1740/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Ткаченко Н.В. Доповідач - Куценко
Т.Р. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

28 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 08 червня 2011 року,
по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет
застави, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ «ПриватБанк» в червні 2009 року
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
про звернення стягнення на автомобіль.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 08.06.2011 року
позовні вимоги було задоволено /а.с.
57-58/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2. просить
рішення суду скасувати, та ухвалити
нове, яким відмовити ПАТ КБ
«ПриватБанк» в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
/а.с. 103-105/.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду
залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 526, 651 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, у разі істотного
порушення договору іншою стороною.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч.1 ст. 589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Згідно ч.1 ст. 590 ЦК України звернення
стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ч.1 ст. 591 ЦК України реалізація
предмета застави, на який звернено
стягнення, провадиться шляхом його
продажу з публічних торгів, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Порядок реалізації предмета застави з
публічних торгів встановлюються
законом.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» законодавець
визначив судове звернення стягнення на
предмети застави та досудове
врегулювання спору відповідно до вимог
ст. 26 цього Закону, за якою одним із
способів позасудового звернення
стягнення є продаж обтяжувачем
предмета забезпечувального обтяження
шляхом укладення договору
купівлі-продажу з іншою особою -
покупцем.

Крім того, за змістом ст. 26 зазначеного
закону, обтяжувач має право на власний
розсуд обрати один із способів
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, в тому
числі і продаж обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою - покупцем або на
публічних торгах.

Судом встановлено, що 21.04.2008 року між
банком та ОСОБА_2 був укладений
кредитно-заставний договір № DN81AR19760057,
згідно якого банк надав відповідачу
кредит в розмірі 100657, 60 грн. строком до
20.04.2015 року, а відповідач зобов'язався
повернути кредит та сплатити відсотки
за користування кредитом в строки та в
порядку встановлених кредитним
договором.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, 21.04.2008 року між
банком та ОСОБА_2 був укладений договір
застави рухомого майна № DN81AR19760057,
згідно якого відповідач надав в
заставу автомобіль СНЕVROLEТ модель AVEO.

Відповідач свої зобов'язання перед
кредитором не виконав, у зв'язку з чим
станом на 06.05.2009 року утворилась
заборгованість в сумі 77992, 77 грн.

Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» на
час розгляду справи, а саме 08.06.2011 року
заборгованість складає 1748721, 25 грн.

При вищенаведених обставинах, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що позовні
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають
задоволенню.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
ОСОБА_2 про те, що судом не встановлено
дійсні обставини справи та
правовідносини між сторонами, рішення
було прийнято без його участі то вони
не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки зводяться до переоцінки
доказів та незгоди з висновками суду по
їх оцінці, та особистого тлумачення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які б могли
призвести до скасування або зміни
рішення суду, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 08 червня 2011 року
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді :