АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3915/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шевцова Т. В. Доповідач - Куценко
Т.Р. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

28 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 20 грудня
2013 року, по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ПроКредит Банк» до фізичної особи
підприємця ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИЛА:

ЗАТ «ПроКредит Банк» в квітні 2009 року
звернулося до суду з позовом про
стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 заборгованості за кредитним
договором.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 20.12.2013 року
позовні вимоги ПАТ «ПроКредит Банк»
було задоволено частково, стягнуто з
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь
позивача заборгованість за договором
про надання траншу № 12.13628/109 від 21.12.2007
року станом на 20.10.2009 року в сумі 101998,70
грн., яка складається з заборгованості
по кредиту в сумі 88001, 63 грн.,
заборгованість по відсоткам - 6995, 51 грн.,
заборгованість по сплаті відсотків -
6995, 51 грн., відсотки за фактичне
користування простроченим кредитом -
2977, 43 грн. та пені в сумі 4024, 13 грн.

Заборгованість за договором про
надання траншу № 12.6151/ 109 від 21.12.2005 року
станом на 20.10.2009 року в сумі 244844, 66 грн.,
де заборгованість за капіталом - 207952, 60
грн., заборгованість по відсоткам - 19053,
88 грн., заборгованість по відсотками за
фактичне користування за простроченим
кредитом - 9318, 76 грн. та пені в сумі 8519, 42
грн.

Заборгованість за договором траншу №
12.10022/109 від 27.12.2006 року станом на 20.10.2009
року в сумі 114430,10 грн., де
заборгованість за капіталом - 98322, 94
грн., заборгованість по відсоткам - 9599, 79
грн., заборгованість по відсоткам за
фактичне користування простроченим
кредитом - 3123, 84 грн. та пені - 3383, 53 грн.

Заборгованість про надання траншу №
12.11195/109 від 24.05.2007 року станом на 20.10.2009
року в сумі 124807, 26 грн., де
заборгованість за капіталом - 108737, 26
грн., заборгованість по відсоткам за
фактичне користування простроченим
кредитом - 3123, 84 грн. та пені -3383, 53 грн.

Вирішено питання щодо судових витрат
/т.1 а.с. 39-57/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення скасувати, та ухвалити нове,
яким відмовити ПАТ «ПроКредит Банк» в
задоволені позовних вимог про
стягнення з неї заборгованості за
кредитним договором посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права /т.2 а.с. 59-63/.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду
залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог закону, інших актів
цивільного законодавства у
встановлений договором строк, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язань не допускається.
Договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Так у відповідності до ст.ст. 549, 550 ЦК
України, на підставі умов кредитного
договору нараховується до стягнення
пеня за несвоєчасне погашення кредиту,
а також пеня за несвоєчасну сплату
процентів за кредитним договором.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, включаючи сплату
основного боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що 29.09.2005 року між
ЗАТ «ПроКредит Банк»» та ОСОБА_3
укладена Рамкова угода № 109 про
відкриття мультивалютної кредитної
лінії терміном на 84 місяці /т.1 а.с. 7/.

29.09.2005 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та
ОСОБА_4 укладено договір поруки за цією
рамковою угодою № 109-ДПІ /т.1 а.с. 28/.

29.09.2005 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та
ОСОБА_2 укладено договір поруки за цією
рамковою угодою № 109-ДП2 /т.1 а.с. 29/.

21.12.2005 року між ЗАТ «ПроКредит Банк»» та
ОСОБА_3 укладено договір про надання
траншу № 12.6151/109 згідно якої на підставі
Рамкової угоди № 109 від 29.09.2005 року
ОСОБА_3 отримав грошові кошти в сумі 50000
доларів США на строк користування 60
місяців /т.1 а.с. 10, 11/.

27.12.2006 року між ЗАТ «ПроКредит Банк»» та
ОСОБА_3 укладено договір про надання
траншу № 12.10022/109 згідно якого на
підставі Рамкової угоди № 109 від 29.09.2005
року ОСОБА_3 отримав грошові кошти в
сумі 18000 доларів США на строк
користування 60 місяців зі сплатою 15
відсотків річних /т.1 а.с. 12, 13/.

24.05.2007 року між ЗАТ «ПроКредит Банк»» та
ОСОБА_3 укладено договір про надання
траншу № 12.11195/109 згідно якого на
підставі Рамкової угоди № 109 від 29.09.2005
року ОСОБА_3 отримав грошові кошти в
сумі 20000 доларів США на строк
користування 28 місяців зі сплатою 14
відсотків річних /т.1 а.с. 14, 15/.

21.12.2007 року між ЗАТ «ПроКредит Банк»» та
ОСОБА_3 укладено договір про надання
траншу № 12.13628/109 згідно якої на
підставі Рамкової угоди № 109 від 29.09.2005
року позичальник отримав кредит в сумі
15000 доларів США строком на 36 місяців зі
сплатою 13,5 відсотків річних / т.1 а.с. 8, 9/.

21.12.2007 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та
ОСОБА_2 укладено договір поруки №
12.13628/109-ДПІ щодо зобов'язань ОСОБА_3 за
цим траншем /т.1 а.с. 27/.

В супереч умов Рамкової угоди боржник
ОСОБА_3 свої зобов'язання не виконав,
своєчасно кредит не сплачував, в
наслідок чого у нього утворилася
заборгованість, загальна сума якої
складає 497911, 98 грн., яку позивач просить
стягнути з відповідачів солідарно.

При вищенаведених обставинах справи,
суд першої інстанції правильно прийшов
до висновку, що позовні вимоги ПАТ
«ПроКредит Банк» підлягають
задоволенню.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
ОСОБА_2 про те, що висновки суду не
відповідають обставинам справи, що суд
невірно встановив фактичні відносини,
що виникли між ПАТ «ПроКредит Банк» та
нею, що спричинило неправомірне
стягнення з неї заборгованості за
договорами про надання траншу, а саме
те, що позовні вимоги позивачем до
ОСОБА_2 заявлені тільки на підставі
договору поруки від 21.12.2007 року і
стосуються тільки одного кредитного
договору про надання траншу № 12.13628/109
від 21.12.2007 року, то з ними погодитися
неможливо так як з матеріалів справи
вбачається, що ПАТ «ПроКредит Банк» у
своєму позові посилається на рамкову
угоду укладену між банком та ОСОБА_3
від 29.09.2005 року та договір поруки
укладений за цією рамковою угодою між
позивачем та ОСОБА_2 від 29.09.2005 року /т.1
а.с. 29/, та договором поруки від 21.12.2007
року відносно виданого ОСОБА_3 траншу
/т.1 а.с. 27/, та просить стягнуту
солідарно суму заборгованості за всіма
траншами.

Щодо посилань ОСОБА_2 в апеляційній
скарзі на те, що звернення банку про
стягнення заборгованості за договором
про надання траншу від 21.12.2007 року є
передчасним, так як строк повернення
цього кредиту 20.12.2010 року, а позивач
завернувся до суду у квітні 2009 року, то
вони також є безпідставними через те,
що відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України
кредитор має право вимагати
дострокового погашення всієї суми
позики та сплати відсотків, у випадку,
якщо позичальник прострочив
повернення чергової частини позики,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами.

Щодо посилань ОСОБА_2 в апеляційній
скарзі на те, що її порука перед
позивачем за договором припинилася,
так як строк дії договору закінчився
20.12.2010 року, а позивач до 20.06.2011 року не
звернувся до неї з вимогою про
виконання договору, що також не було
враховано судом, то з ними також
погодитися неможливо.

Згідно ст. 559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Таким чином, зі змісту даної норми
вбачається, що порука припиняється в
разі припинення зобов'язання. В даному
випадку зобов'язання боржника перед
кредитом не виконано, позивач
звернувся до суду з позовом про
стягнення заборгованості до
закінчення строку договору, а тому
доводи апелянта не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки зводяться
до особистого тлумачення апелянтом
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які б могли
призвести до скасування або зміни
рішення суду, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 20 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді :