Справа № 714/237/14-ц
Провадження №2/714/118/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2014 р.
Герцаївський районний суд
Чернівецької області

в складі:

головуючого судді:
Козловська Л.Д.

при секретарі:
Онофрей Ш.К.

за участю: представника позивача
ОСОБА_1

відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідачів
ОСОБА_4

Голова Великобудської
сільської ради Вакарашу М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Герца цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про часткове скасування рішення
сільської ради, про встановлення факту
спільного проживання чоловіка та жінки
без шлюбу, про визнання майна набутим
під час перебування у фактичних
шлюбних відносинах, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_6 25.03.2014 року звернувся в
суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та Великобудьськї сільської
ради з вищевказаними вимогами,
посилаючись на наступне.

Рішенням виконавчого комітету
Великобудьської сільської ради №77 від
23.09.2010 року було визнано за ОСОБА_2 право
власності на житловий будинок з
належними до нього господарськими
спорудами по АДРЕСА_1.

З 1990 по 2007 роки ОСОБА_6 та ОСОБА_3, яка є
племінницею ОСОБА_2 проживали однією
сім'єю як чоловік та дружина та вели
спільне сімейне господарство. ОСОБА_6
був зареєстрований у вищевказаному
домогосподарстві з 1993 року та проживає
в ньому на правах члена сім'ї. За період
спільного проживання в даному
домогосподарстві позивач побудував
сараї, огорожу літню кухню, що
використовувалось як житлове
приміщення, та вважає що перечислене
майно належить подружжю на праві
спільної сумісної власності, оскільки
побудовані після 01.07.1991 року, чим набув
частку в даному домогосподарстві, а
тому просить суд встановити, що ОСОБА_6
та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю як
чоловік та дружина з 1990 року по 2007 рік
без шлюбу; визнати частково недійсними
рішення виконавчого комітету
Великобудьської сільської ради № 77 від
23 вересня 2010 року про визнання права
власності за ОСОБА_2 на нерухоме майно
та частково скасувати державну
реєстрацію права власності на житловий
будинок розташований по АДРЕСА_1;
визнати літню кухню літер «В», сараї
літер «Б, Д», убиральню літер «Г»,
криницю №1, хвіртку №2, 6, огорожу №3, 5, 7,
ворота № 4 майном набутим підчас
перебування у фактичних шлюбних
відносинах.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити з мотивів,
викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
показала, що вищевказаний житловий
будинок був побудований нею ще з 1977
року, після того як стала власником
успадкованого нею після смерті своїх
батьків домоволодіння. Дім був
построєний за її власні кошти, та
матеріали якими були побудовані
господарські споруди приналежні до
домоволодіння були куплені за кошти
останньої без надання певної
матеріальної підтримки як з боку
племінниці ОСОБА_3 так із боку ОСОБА_6
Позивач брав участь у забудові
господарських споруд домоволодіння,
але натомість ОСОБА_2 позволила
проживати у її домогосподарстві, де і
був прописаний позивач.Позов не
підтримує в повному обсязі, просила суд
відмовити в його задоволенні .

Відповідачка ОСОБА_3 показала суду, що
вона з позивачем проживали разом в
домогосподарстві ОСОБА_2 з 1990 року. З 1993
року ОСОБА_6 був прописаний у даному
домоволодінні, де останні співмешкали
разом до 2007 року. Домоволодіння було
построєне за кошти ОСОБА_2, та за
придбані нею матеріали, своїх коштів не
вкладала ні вона ні ОСОБА_6 Не
запереречує що позивач приймав участь
у будові господарських споруд даного
домоволодіння, за що ОСОБА_2, яка
являється власником відповідного
домоволодіння позволила йому
співмешкати у ньому, де ОСОБА_3 та
позивач проживали разом. Просила суд
відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідачів ОСОБА_4 в
судовому засіданні позов не визнав, та
показав суду, що в 1977 році ОСОБА_2
побудувала житловий будинок
розташований по АДРЕСА_1 на земельній
ділянці з цільовим призначенням для
будівництва. Рішенням Великобудької
сільської ради №77 від 23.09.2010 року
визнано за ОСОБА_2 право приватної
власності на вищевказаний житловий
будинок з належними до нього
господарськими спорудами, чим надано
останній право оформити право
власності на дане майно. Позивач в
забудові житлового будинку не приймав
участь, оскільки був побудований до
моменту його проживання в даному
домогосподарстві. Сам позивач визнає,
що будинок є приватною власністю
ОСОБА_2, а одже і господарських споруд,
оскільки закріплені за житловим
будинком та є його невід'ємною
частиною. Позивач в забудові житлового
будинку не приймав участь, але надавав
безоплатну допомогу у побудові
господарських споруд, за що і проживав
у даному домогосподарстві. Для
будівництва господарських споруд
позивачем грошові кошти не надавались.
Враховуючи наведене, зазначив, що
підстав для визнання літньої кухні,
сараю та огорожі спільною сумісною
власністю, майном набутим під час
перебування у фактичних шлюбних
відносинах ОСОБА_6 та ОСОБА_3 немає,
оскільки позивач брав участь у
забудові відповідних споруд, за що
ОСОБА_2 позволила позивачу проживати в
її домоволодінні, а відповідні
господарські споруди є невідємною
частиною житлового будинку, який
належить на праві приватної власності
ОСОБА_2 а не ОСОБА_3, з якою спів мешкав
позивач. Просить суд відмовити в
задоволенні позову.

Голова Великобудьської сільської ради
показала суду, що вищевказаний
житловий будинок був побудований
ОСОБА_2 нею за власні кошти ще в 1977 році,
після того як стала власником
успадкованого нею після смерті своїх
батьків будинку по АДРЕСА_1 в 1973 році.
Вона являється єдиним власником
вказаного домоволодіння. ОСОБА_6 дійсно
був прописаний в даному
домогосподарстві з 1993 по 2007 роки.
Позовні вимоги не підтримує в повному
обсязі, просила відмовити у їх
задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши та
вивчивши матеріали справи, прийшов до
переконання, що позов слід
задовольнити частково з огляду на таке.

Рішенням виконавчого комітету
Великобудьської сільської ради №77 від
23.09.2010 року було визнано за ОСОБА_2 право
власності на житловий будинок з
належними до нього господарськими
спорудами по АДРЕСА_1. В судовому
засіданні було встановлено, що ОСОБА_2
відповідне домоволодіння успадкувала
після смерті своїх батьків, та в 1977 році
сама побудувала вказаний житловий
будинок, та належить їй на праві
приватної власності.

Приналежні до житлового будинку
господарські споруди були побудовані
громадянкою ОСОБА_2 за власні кошти.
Позивач брав участь лише у будівництві
господарських споруд, власні кошти в їх
будівництво не вкладав. Натомість за
виконання будівельних робіт ОСОБА_2, як
плату за їх виконання, позволила ОСОБА_6
проживати в її домогосподарстві на
правах співмешканця.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про
власність" (який діяв в період
проживання позивача у
домогосподарстві ОСОБА_6) у приватній
власності громадян можуть знаходитись
жилі будинки, збудовані на відведеній у
встановленому порядку земельній
ділянці або придбані на законних
підставах, наприклад, за договором
купівлі-продажу, міни, дарування, за
правом спадщини.

Оскільки згідно зі ст.17 ЗК і ст.14 Закону
України "Про власність" земельна
ділянка для будівництва жилого будинку
і господарських будівель надається
громадянину у приватну власність,
участь інших осіб у будівництві не
створює для них права приватної
власності на жилий будинок, крім
випадків, коли це передбачено законом.

Згідно зі статтями 16 і 17 Закону України
"Про власність", таке право, зокрема,
виникає, коли будівництво велось
подружжям в період шлюбу - жилий
будинок у зв'язку з цим є їх спільною
сумісною власністю, або велось за
рахунок спільної праці членів сім'ї -
жилий будинок стає їх спільною
сумісною власністю, якщо інше не було
встановлено письмовою угодою між ними.

Інші особи, які приймали участь у
будівництві жилого будинку (його
купівлі) не на підставі угоди про
створення спільної власності, яка
відповідає законодавству, вправі
вимагати не визнання права власності
на будинок, а відшкодування своїх
затрат на будівництво, якщо допомогу
забудовнику вони надавали не
безоплатно.

Таке ж право за цих умов належить
членам сім'ї власника жилого будинку,
якщо вони приймали участь лише у
будівництві підсобних будівель
(літньої кухні, сараю, тощо) і підсобних
приміщень або коли їх затрати на ремонт
жилого будинку перевищували
покладений на них ст.156 ЖК обов'язок.

Згідно ст. 162 Житлового кодексу України
плата за користування жилим
приміщенням в будинку (квартирі), що
належить громадянинові на праві
приватної власності, встановлюється
угодою сторін.

Відповідно до ч.1,3 ст. 355 ЦК України,
майно, що є у власності двох або більше
осіб(співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно). Право спільної власності
виникає з підстав, не заборонених
законом.

Згідно ст.ч.1 ст.368 ЦК України, спільною
сумісною власністю є спільна власність
двох або більше осіб без визначення
часток кожного з них у праві власності.
Згідно ч.3 цієї ж статті майно, набуте
подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Враховуючи наведені норми закону суд
приходить до висновку, що у позовних
вимогах позивача визнати літню кухню
літер «В», сараї літер «Б, Д», убиральню
літер «Г», криницю №1, хвіртку №2, 6,
огорожу №3, 5, 7, ворота № 4 майном
набутим підчас перебування у фактичних
шлюбних відносинах слід відмовити з
підстав, що вказане майно являється
частиною господарських та побутових
споруд житлового будинку, власником
якого являється ОСОБА_2 Відповідні
споруди будувались за кошти останньої.
Позивач брав участь у будівництві
підсобних будівель (сараю, огорожі та
літньої кухні), та в якості плати ОСОБА_2
позволила ОСОБА_6 проживати в її
вищезазначеному домогосподарстві, що
не створює для нього право вимоги
частки у майні останньої.

Рішенням Герцаївського районного суду
Чернівецької області від 01.10.2013
№714/595/13-ц позивач був виселений із
житлового будинку ОСОБА_2 Оскільки
вищезазначені господарські та
прибудинкові споруди не являються
спільною сумісною власністю подружжя,
а являються частиною житлового будинку
ОСОБА_2, у вимозі позивача визнати
частково недійсним рішення
виконавчого комітету Великобудьської
сільської ради № 77 від 23 вересня 2010
року слід відмовити, та як право
власності на вказаний житловий будинок
з господарськими спорудами закріплено
не за ним, та він немає права вимоги
частки вищевказаного домоволодіння.

Відповідно до ст. 256 ч.1 п.5 ЦПК України
суд розглядає справи про встановлення
факту проживання однією сім'єю як
чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

Згідно п.1 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від
31.03.1995 про судову практику в справах про
встановлення фактів що мають юридичне
значення в порядку окремого
провадження розглядаються справи про
встановлення фактів, якщо згідно з
законом такі факти породжують юридичні
наслідки, тобто від них залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 проживали як чоловік
та дружина без реєстрації шлюбу з 1990 по
2007 роки та вели спільне господарство.
Даний факт ніким не оспорювався.
Оскільки встановлення даного факту з
підстав наведених у позовній заяві не
породжує юридичних наслідків згідно
закону, суд приходить до висновку, що
вимогу позивача про встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки у фактичних шлюбних відносинах
слід залишити без розгляду.

На підставі ст.ст.12,14, 16,17 Закону України
"Про власність" ст.ст.156, 162 ЖК України,
ч.1,3 ст.355, ст.368 ЦК України, та керуючись
ст.ст.3, 10, 11, 208-209, 212-215, 294, ч.1 п.5 ст. 256 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про часткове скасування рішення
сільської ради, про встановлення факту
спільного проживання чоловіка та жінки
буз шлюбу, про визнання майна набутим
під час перебування у фактичних
шлюбних відносинах - задовольнити
частково.

В задоволенні позовних вимогах про
визнання частково недійсним рішення
виконавчого комітету Великобудьської
сільської ради № 77 від 23 вересня 2010
року про визнання права власності за
ОСОБА_2 на нерухоме майно та часткового
скасування державної реєстрації права
власності на житловий будинок
розташований по АДРЕСА_1; про визнання
літньої кухні літер «В», сараю літера
«Б, Д», убиральні літера «Г», криниці №
1, хвіртки № 2, 6, огорожі № 3, 5, 7, воріт № 4
майном набутим під час перебування у
фактичних шлюбних відносинах ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 - відмовити.

Вимогу щодо встановлення факту, що
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 проживали однією сім'єю як
чоловік та дружина з 1990 по 2007 рік без
реєстрації шлюбу - залишити без
розгляду.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернівецької області через
Герцаївський районний суд
Чернівецької області шляхом подачі в 10
- денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а особами,
які не були присутніми при
проголошенні рішення - в той же строк з
дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: