Суддя: Федько С. П.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2014 року Центрально - Міський
районний суд м. Горлівки Донецької
області в складі:

головуючого судді Федько С.П.

при секретарі Бродніковій
І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Горлівці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Горлівської міської ради, третя особа -
Відділ державного земельного
агентства у м. Горлівка Донецької
області про визнання права власності
на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з названим
позовом, в подальшому уточненим, в
якому вказала, що 04 липня 1970 року вона
уклала шлюб з ОСОБА_2 і прийняла його
прізвище. На підставі Державного акту
про право приватної власності на землю
від 06.10.1997 року, матері чоловіка
позивача - ОСОБА_3, належала земельна
ділянка для будівництва та
обслуговування будинку і
господарських споруд площею 0,2145 га,
розташована по АДРЕСА_1. За своє життя
ОСОБА_3 склала заповіт, яким на випадок
своєї смерті зробила таке
розпорядження: все належне їй майно
вона заповіла своєму сину - ОСОБА_2.
Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3,
відкрилась спадщина за заповітом, у
зв'язку з чим ОСОБА_2 звернувся до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, але нотаріус
відмовив йому у видачі свідоцтва про
право на спадщину, оскільки мали місце
помилки у правовстановлюючих
документах на спадкове майно, після
чого останній був змушений звернутися
до суду, й рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки від 04.07.2011
року за ОСОБА_2, визнано право власності
на житловий будинок АДРЕСА_1 та
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування будинку і
господарських споруд, площею 0,2145 га,
розташовану по АДРЕСА_1. Як вказано
позивачем, ОСОБА_2, згідно з вказаним
судовим рішенням зареєстрував лише
право власності на будинок АДРЕСА_1, але
не зареєстрував своє право власності
на земельну ділянку, не встиг отримати
Державний акт на земельну ділянку на
своє ім'я, бо став сильно хворіти і не
мав можливості ходити по інстанціях.
Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2,
відкрилась спадщина у вигляді
житлового будинку та вказаної
земельної ділянки, й вона звернулась до
нотаріальної контори з метою прийняття
спадщини. Нотаріус видав їй свідоцтво
про право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 (від 30.09.2013 року за
реєстром № 1-3552), але відмовив у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
земельну ділянку, оскільки ОСОБА_2 не
встиг оформити та одержати на своє ім'я
Державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку,
розташовану по АДРЕСА_1. Посилаючись на
Постанову Кабінету Міністрів України
№ 449 від 02.04.2002 року «Про затвердження
форм державного акта на право
власності на земельну ділянку...» та до
«Інструкції про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право приватної
власності на землю... » № 43 від 04.05.99
року, ст. ст.328, 377, 378 ЦК України, ст.ст.
120,140 Земельного кодексу України,
вважає, що за нею треба визнати право
власності на земельну ділянку,
розташовану по АДРЕСА_1. Просить
визнати за нею, ОСОБА_1, право власності
на земельну ділянку, площею 0,2145 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, що розташована по АДРЕСА_1.

У судове засідання позивач не
з'явилася, але надала заяву про розгляд
справи за її відсутності, в якій також
зазначила, що на задоволенні позову
наполягає.

Представник Горлівської міської ради
у судове засідання не з'явився, але
надав заяву про розгляд справи за його
відсутності, в якій також зазначено, що
позов визнають, не заперечують проти
його задоволення.

Представник Відділу державного
земельного агентства у м. Горлівка
Донецької області у судове засідання
не з`явився з невідомих причин, але
надав письмові пояснення, в яких
зазначив, що відомості щодо реєстрації
земельної ділянки, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 в Управлінні
Держземагентства у м. Горлівка
Донецької області відсутні.

Суд, дослідивши в судовому засіданні
зібрані в справі докази в їхній
сукупності, вважає, що вимоги позивача
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, 04
липня 1970 року між ОСОБА_2 та позивачем -
ОСОБА_1 був укладений шлюб, й після
укладання шлюбу остання прийняла
прізвище чоловіка - ОСОБА_1.

На підставі Державного акту про
право приватної власності на землю від
06.10.1997 року, матері чоловіка позивача -
ОСОБА_3 - належала земельна ділянка для
будівництва та обслуговування будинку
і господарських споруд площею 0,2145 га,
розташована по АДРЕСА_1.

Відповідно до складеного заповіту,
ОСОБА_3, на випадок своєї смерті зробила
таке розпорядження: все належне їй
майно вона заповіла своєму синові -
ОСОБА_2.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3,
відкрилась спадщина за заповітом,
після чого ОСОБА_2 звернувся до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, але нотаріус
відмовив йому у видачі свідоцтва про
право на спадщину, оскільки мали місце
помилки у правовстановлюючих
документах на спадкове майно, у зв'язку
з чим ОСОБА_2 був змушений звернуться до
суду.

Згідно рішення Центрально-Міського
районного суду м. Горлівка від 04.07.2011
року, за ОСОБА_2, визнано право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
та земельну ділянку для будівництва та
обслуговування будинку і
господарських споруд, площею 0,2145 га,
розташовану по АДРЕСА_1.

Статтею 331 ЦК України передбачено, що
право власності на нерухоме майно
виникає з моменту його державної
реєстрації. Згідно до ст.4 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» підлягають обов'язковій
державній реєстрації речові права на
нерухоме майно, розміщене на території
України, що належить фізичним особам,
юридичним особам та державі».

ОСОБА_2, згідно з вказаним судовим
рішенням, зареєстрував лише право
власності на будинок АДРЕСА_1, але не
зареєстрував своє право власності на
земельну ділянку, не встиг отримати
Державний акт на земельну ділянку на
своє ім'я, бо став сильно хворіти і був
не в змозі ходити по інстанціях.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2,
відкрилась спадщина у вигляді
житлового будинку та вказаної
земельної ділянки, у зв'язку з чим
позивач звернулась до нотаріальної
контори з метою прийняття спадщини,
після чого нотаріус видав останній
свідоцтво про право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 (від 30.09.2013
року за реєстром № 1-3552), але відмовив у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на земельну ділянку, оскільки ОСОБА_2
не встиг оформити та одержати на своє
ім'я Державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку,
розташовану по АДРЕСА_1, що, в свою чергу
підтверджується постановою про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
від 13.05.2014 року.

Згідно до Постанови Кабінету Міністрів
України № 449 від 02.04.2002 року «Про
затвердження форм державного акта на
право власності на земельну ділянку...»
та до «Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
приватної власності на землю... » № 43
від 04.05.99 року, у органа Державного
земельного кадастру відсутні підстави
для видачі нового Акту та внесення змін
у існуючий.

Між тим, статтею 377 ЦК України
передбачено, що до особи, яка набула
право власності на житловий будинок,
будівлю або споруду, переходить право
власності на земельну ділянку, на якій
вони розташовані, без зміни цільового
призначення, в розмірах, передбачених
Договором.

Крім того, норми переходу права на
земельну ділянку закріплені в статті 120
Земельного кодексу України, відповідно
до якої в разі набуття права власності
на жилий будинок, будівлю або
споруду, які розміщені на земельній
ділянці, до набувача переходить право
на земельну ділянку на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.
Пунктом 2 статті 373 Цивільного кодексу
України передбачено, що право
власності на земельну ділянку
гарантується Конституцією України.
Право власності на землю (земельну
ділянку) набувається у відповідності з
законом.

Статтею 328 ЦК України регламентовано,
право власності набувається на
підставах, не заборонених законом.

Крім того, згідно зі ст. 378
Цивільного кодексу України, право
власності особи на земельну ділянку
може бути припинено за рішенням суду у
випадках, встановлених законом. Стаття
140 Земельного Кодексу України, право
власності на земельну ділянку
припиняється у зв'язку зі смертю її
власника.

Таким чином, судом встановлено, що
за позивачем необхідно визнати право
власності на земельну ділянку,
розташовану по АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, ст.ст. 328, 331, 376,
392 ЦК України, керуючись ст.ст. 10-11, 57-60,
212-217 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на земельну ділянку площею 0,2145 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, що розташована по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено шляхом
подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду Донецької області
через Центрально-Міський районний суд
міста Горлівки Донецької області
протягом десяти днів, з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подачі
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційна скарга , рішення , якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
С. П. Федько