Справа
№ 2-6975/11
провадження 2/201/1470/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Трещова
В.В., при секретарі - Горбатенко Д.К.
розглянувши за участю представників
сторін у відкритому судовому засіданні
в м.Дніпропетровську цивільну справу
за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Довіра і гарантія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

04 лютого 20114 року позивач звернувся до
суду з даним позовом.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м.Дніпроптеровська від 26 липня 2011
року позов було задоволено.

Представник відповідача ОСОБА_1
звернувся до суду з заявою про перегляд
заочного рішення, яку ухвалою суду від
03 квітня 2014 року було задоволено,
справу призначено до розгляду у
загальному порядку.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на те, що 17.11.2006 р. між
банком та відповідачем ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір №178.840.06.02,
згідно якого останній отримав кредит у
розмірі 50 000 доларів США. Також 17.11.2006 р.
між позивачем та ОСОБА_2 було укладено
договір поруки №178.840.06.02.1, відповідно
до умов якого, поручитель зобов'язався
відповідати за виконання
позичальником усіх його зобов'язань
перед кредитором в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 зобов'язання за
договором належним чином не виконав і
станом на 28.09.2010 р. сума його
заборгованості становить 1 854 526 грн. 73
коп. та складається з: заборгованості
за сумою кредиту в розмірі 275 243 грн. 32
коп., заборгованості по простроченим
відсоткам за користування кредитом в
розмірі 121 489 грн. 79 коп., пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом та відсотками в розмірі 1 457
793 грн. 62 коп., яку представник позивача
просив стягнути солідарно з
відповідачів разом з судовими
витратами, понесеними позивачем при
подачі позову в розмірі 1 820 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав з підстав в
ньому викладених.

Представник ОСОБА_1 у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, посилаючись на пропуск
строків позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилась, про час та місце розгляду
справи у судовому засіданні
повідомлялась належним чином, про
причини неявки суду не повідомила.

Суд, вислухавши представника позивача
та представника відповідача ОСОБА_1,
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступного.

Судом встановлено, що ухвалою
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 26.07.2011 року
сторону позивача було замінено з
Публічного акціонерного товариства
«ХОУМ КРЕДИТ БАНК»на Публічне
акціонерне товариство «Банк Восток».

Ухвалою Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 19 квітня 2012 року
позивача було змінено на
правонаступника Товариство з
обмеженою відповідальністю «Кредекс
Фінанс».

Ухвалою Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 15 травня 2014 року
позивача у справі було змінено на
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Довіра і гарантія».

У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку та
відповідає перед кредитором за
порушення зобов'язання боржником та
боржник разом з поручителем
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
відповідальність поручителя.

Як встановлено судом, 17.11.2006 року між
банком та відповідачем ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір №178.840.06.02,
згідно якого останній отримав кредит у
розмірі 50 000 доларів США на строк
користування з 17.11.2006 року по 16.11.2007
року.

Також, 17.11.2006 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір поруки №178.840.06.02.1, відповідно
до умов якого поручитель зобов'язався
відповідати за виконання
позичальником усіх його зобов'язань
перед кредитором в повному обсязі.

У порушення умов договору відповідачі
зобов'язання за договором належним
чином не виконали і станом на 28.09.2010
року сума заборгованості відповідачів
становила 1 854 526 грн. 73 коп., яка
складається з: заборгованості за сумою
кредиту в розмірі 275 243 грн. 32 коп.,
заборгованості по простроченим
відсоткам за користування кредитом в
розмірі 121 489 грн. 79 коп., пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом та відсотками в розмірі 1 457
793 грн. 62 коп.

Представник відповідача ОСОБА_1 у
судовому засіданні посилався на те, що
строк позовної давності за цими
позовними вимогами вже минув з огляду
на наступне.

Відповідно до кредитного договору від
17.11.2006 року №178.840.06.02, укладеного між ПАТ
«Хоум кредит банк», та відповідачем
ОСОБА_1 останньому був наданий кредит у
розмірі 50000 доларів США з кінцевим
терміном повернення 26.11.2007 року. Строк
позовної давності минув 27.11.2010 року, а
позовна заява надійшла до суду лише
11.01.2011 року.

Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна
позовна давність становить три роки.
Згідно ч. 1 ст. 260 ЦК України, обчислення
позовної давності починається з
моменту, коли кредитор дізнався, або
повинен був дізнатися про порушення
умов договору.

Згідно з постановою ВССУ №5 від 30.03.2012
року, положення пункту 7 частини
тринадцятої статті 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», суди
мають виходити з того, що у справах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність сплила
і до додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставлене майно тощо), положення
пункту 7 частини тринадцятої статті 11
Закону України «Про захист прав
споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи)».

Таким чином, оцінюючі докази,
досліджені у судовому засіданні під
час розгляду справи в їх сукупності,
суд приходить до висновку, про те що
представником позивача не надано, а
судом не встановлено доказів
поважності причини пропуску строків
позовної давності, тому у задоволенні
позову необхідно відмовити в повному
обсязі.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК
України судові витрати покладаються на
сторону проти якої постановлено
рішення, тобто у даному випадку не
відшкодовуються позивачу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 526, 530, 553, 554, 1054 ЦК України, ст.ст. 8,
10, 11, 60, 61, 76, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити у
повному обсязі в зв'язку зі спливом
строку позовної давності.

Рішення суду набирає законної
сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд
м.Дніпропетровська.

Суддя
В.В. Трещов