Дата документу 12.05.2014
Провадження № 2/334/492/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя у складі
головуючого-судді Нікітенко Н.П., при
секретарі Сагайдак Г.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення коштів за
договором

в с т а н о в и в :

позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
коштів за договором в якому зазначила,
що 23 вересня 2013 року між нею та
відповідачкою був укладений
попередній договір купівлі-продажу
частини будинку та земельної ділянки
площею 0,0628 га по АДРЕСА_2.

Згідно договору позивачка сплатила
відповідачці 12 тисяч гривень, як
попередню оплату вартості об'єкта
продажу.

До 08.10.2013р. відповідачка повинна була
зібрати документи на нерухоме майно і
сторони мали укласти основний договір.

Відповідачка умови договору не
виконала, чим спричинила позивачці
матеріальну і моральну шкоду, а також
не повернула позивачці грошові кошти,
отримані як попередню оплату вартості
об'єкта продажу згідно умов
попереднього договору.

Посилаючись на порушення
відповідачкою умов попереднього
договору позивачка просила стягнути з
неї на свою користь грошові кошти в
сумі 22 тисячі грн., що складається з 12
тисяч грн. отриманих як попередня
оплата в рахунок вартості об'єкта
продажу та 10 тисяч грн. згідно п.3.3
попереднього договору, а також
понесені судові витрати.

До відкриття провадження по справі від
позивачки надійшла заява про залишення
вимог про стягнення моральної шкоди
без розгляду.

Відповідачка ОСОБА_2 проти задоволення
позову заперечувала.

Представник відповідачки-адвокат
ОСОБА_3 надала суду письмові
заперечення проти позову, в яких
просить суд у задоволенні позову
відмовити, посилаючись на те, що
позивачка вчинила всі дії необхідні
для нотаріального посвідчення
договору купівлі-продажу, а договір
купівлі-продажу частини будинку не був
укладений з вини позивачки, через
відсутність у неї грошової суми
необхідної для оплати вартості частини
будинку в повному обсязі. Вважає
позовні вимоги безпідставними і
необґрунтованими.

03.04.2014 р. позивачка надала заяву про
зміну підстави позову в порядку ст. 31
ЦПК України, відповідно до якої, вважає,
що договір від 23.09.2013 є нікчемним,
оскільки не посвідчений нотаріально,
керуючись ст. 1212 ЦПК України, просила
суд стягнути з відповідачки грошові
кошти в сумі 12000 грн., як безпідставно
набуте майно, просила стягнути з
відповідачки судовий збір в сумі 229,40
грн.

В судовому засіданні представник
відповідачки заперечувала проти
змінених позовних вимог, просила суд у
їх задоволенні відмовити, посилаючись
на те, що належними та допустимими
доказами по справі підтверджується
відсутність волевиявлення сторін на
укладання попереднього договору та
підтверджується укладання та фактичне
виконання сторонами договору про
наміри оскільки він складений та
підписаний трьома сторонами, у тому
числі, агенцією нерухомості «ГЕРМЕС» в
особі ЧП ОСОБА_4, на відміну від
попереднього договору є відплатним, в
договорі сторони не тільки погодили
умови майбутнього договору, а також
визначили інші права та обов'язки,
пов'язані з діями щодо нерухомого
майна, договір нотаріально не
посвідчений.

12.05.2014 р. позивачка надала заяву про
збільшення розміру позовних вимог, в
якій вказує, що враховуючи, що
попередній договір від 23.09.2013 р. є
нікчемним з підстав, викладених в заяві
про зміну підстави позову, слід
застосувати наслідки недійсності
правочину, передбачені ч.1 ст.216 ЦК
України, тобто кожна сторона
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину. Вказує, що
відповідно до попереднього договору
відповідачці була передана сума в
розмірі 12000 грн., що було еквівалентно
1500 доларів США, згідно п.1.4 договору.
Посилаючись на те, що офіційний курс
гривні на день підготовки заяви
становить 1165,1347 грн. за 100 доларів США
просить стягнути на свою користь з
відповідачки грошові кошти в сумі 17 477,02
грн.

Представник відповідачки проти
збільшення позовних вимог заперечує,
посилаючись на ч.1 ст.533 ЦК України,
згідно якої зобов'язання має бути
виконане в гривні. Вказує, що позивачка
передала відповідачці грошові кошти у
гривнях, а не у доларах США, а тому
перерахунок грошових коштів з гривні в
долар США з подальшим перерахунком в
гривню за курсом долара на дату
складання заяви є необґрунтованим.
Разом із цим зазначає, що якщо позивач
стверджує, що договір є нікчемним, то
яким чином вона вимагає його виконання
, збільшуючи розмір позовних вимог. У
відповідності до ст.11, ст.509 ЦК України
зобов'язання виникають з правочинів,
завдання шкоди іншій особі, інших
юридичних фактів, а тому за відсутності
зобов'язання відсутній і обов'язок з
його виконання.

У судовому засіданні позивачка та її
представник підтримали змінені
позовні вимоги у повному обсязі та
просили їх задовольнити, посилаючись
на обставини, викладені у заяві про
зміну підстави позову та у заяві про
збільшення розміру позовних вимог.

Представник відповідачки заявлені
позовні вимоги не визнала, просить суд
у їх задоволенні відмовити,
посилаючись на те, що належними та
допустимими доказами по справі
підтверджується відсутність
волевиявлення сторін на укладання
попереднього договору, а
підтверджується укладання та фактичне
виконання сторонами договору про
наміри оскільки він складений та
підписаний трьома сторонами, у тому
числі, агенцією нерухомості «ГЕРМЕС» в
особі ЧП ОСОБА_4, на відміну від
попереднього договору є відплатним, в
договорі сторони не тільки погодили
умови майбутнього договору, а також
визначили інші права та обов'язки,
пов'язані з діями щодо нерухомого
майна, договір нотаріально не
посвідчений.

Вислухавши пояснення сторін, їх
представників, свідків, всебічно та
повно з'ясувавши обставини справи,
об'єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи, надавши їм оцінку у сукупності
з оголошеними та дослідженими
матеріалами справи, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК
України, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Судом встановлено, що 23.09.2013 р. між
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та агенцією нерухомості
«ГЕРМЕС» в особі ЧП ОСОБА_4 був
підписаний тристоронній договір під
назвою «Попередній договір». (а.с.3)

Відповідно до умов договору
відповідачка зобов'язувалася продати,
а позивачка зобов'язувалася купити
частину будинку та земельну ділянку
площею 0,0628 га по АДРЕСА_2 за 440 000 грн.

Згідно п.1.4. договору позивачка
сплатила відповідачці 12000 гривень, як
попередню оплату вартості об'єкта
продажу, а відповідачка до 08.10.2013р.
повинна була зібрати документи на
нерухоме майно, і сторони мали укласти
основний договір.

Сторони відмовилися оформлювати
попередній договір нотаріально, що не
заперечується сторонами та
підтверджується поясненнями свідків
ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Відповідачка вчинила всі дії необхідні
для укладення договору купівлі-продажу
частини будинку, підготувала всі
необхідні документи і 09.10.2013 р. сторони
прибули до приватного нотаріуса ОСОБА_7
для нотаріального оформлення договору
купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу сторонами
укладений не був у зв'язку з відмовою
позивачки розрахуватися за нерухоме
майно у повному обсязі шляхом сплати
визначеної п.1.2 договору грошової суми
в розмірі 440 000 грн., що підтверджується
поясненнями сторін та показаннями
свідків.

Так, допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_5- керівник агенції
нерухомості «ГЕРМЕС» , суду пояснила,
що агентство допомагало ОСОБА_1 у
пошуку будинку на умовах договору на
інформаційно-консультаційні послуги.
Після огляду частини будинку по
АДРЕСА_2 ОСОБА_1 виявила бажання його
придбати. Вона запропонувала ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 оформити попередній договір
нотаріально, однак покупець і
продавець відмовились від
нотаріального оформлення договору.
Замість цього, 23.09.2013 р. в приміщенні
агенції нерухомості «ГЕРМЕС» та за
участі її представника був оформлений
тристоронній договір, в якому сторони
погодили умови майбутнього договору
купівлі-продажу, а також обов'язок
покупця оплатити послуги агенції.
Після оформлення вказаного договору
працівники агенції нерухомості
«ГЕРМЕС» допомагали ОСОБА_2 у
підготовці документів, необхідних для
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу. Після зібрання
повного пакету документів вона
відвезла їх до приватного нотаріуса
ОСОБА_7 для підготовки проектів
документів для купівлі-продажу та
узгодила зі сторонами дату укладання
договору купівлі-продажу. Оскільки
ОСОБА_1 не могла з'явитися для
підписання договору купівлі-продажу у
строк, встановлений договором, сторони
погодили дату укладання договору
купівлі-продажу - 09.10.2013 р. 09.10.2013 р. вона
разом з агентом з нерухомості ОСОБА_6
з'явилася до приватного нотаріуса тому,
що після підписання договору
купівлі-продажу ОСОБА_1 повинна була
розрахуватися з агенцією нерухомості
за отримані послуги. В нотаріальній
конторі покупець ОСОБА_1 заявила, що
підпише договір лише за умови оплати
вартості будинку частинами. Продавець
ОСОБА_2 не погодилась на таку форму
оплати, а сплатити повну вартість
будинку відмовилась ОСОБА_1 У зв'язку із
цим договір купівлі-продажу укладений
не був.

Аналогічні пояснення дала свідок
ОСОБА_6, агент з нерухомості агенції
нерухомості «ГЕРМЕС» , яка додала, що
ініціатива часткового розрахунку за
будинок виходила від дочки покупця
ОСОБА_8, яка зараз представляє інтереси
позивачки в суді.

За клопотанням відповідача суд ухвалою
від 11.03.2014 р. витребував від приватного
нотаріуса ОСОБА_7 проекти документів та
відеозапис, який здійснювався в
приміщенні нотаріальної контори 09.10.2013
р.

Приватний нотаріус ОСОБА_7 листом від
17.03.2014 р. повідомила суду про те, що
проекти документів, які були
підготовлені для оформлення договору
купівлі-продажу АДРЕСА_2 та відеозапис
не збереглися.

Показання свідків узгоджуються з
письмовими поясненнями відповідачки, а
також відповіддю приватного нотаріуса
ОСОБА_7 та підтверджують підготовку
відповідачкою усіх необхідних
документів для продажу нерухомого
майна та її наміри на укладення
договору купівлі-продажу.

Свідки також пояснили, що відповідачка
після продажу частини будинку мала
намір придбати квартиру. За її
проханням агенція підшукала їй для
покупки квартиру по АДРЕСА_1. ОСОБА_2 за
договором про намір внесла 12000 грн
продавцю ОСОБА_9 Але після того, як
ОСОБА_1 відмовилась придбавати у ОСОБА_2
частину будинку АДРЕСА_2, «зірвалася»
купівля ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1.

Пояснення свідків підтверджуються
договором про намір на а.с.56.

Відповідно до п.2 Постанови НБУ №210 від
06.06.2013 р. «Про встановлення граничної
суми розрахунків готівкою», згідно
якого фізичні особи мають право
здійснювати розрахунки на суму, яка
перевищує 150000 грн., шляхом
перерахування коштів з поточного
рахунку на поточний рахунок.

На а.с.15-25 знаходяться документи: копія
банківського договору № 51204 від 08.10.2013
року на ім'я ОСОБА_2; довідка про стан
сім'ї ; витяг з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку ;
кадастровий план земельної ділянки ;
звіт про оцінку 11/20 частин житлового
будинку АДРЕСА_2, які свідчать про
стійкий намір відповідачки на
виконання умов договору про продаж.

Позивачка надала суду докази на
підтвердження наявності у неї грошової
суми необхідної для купівлі частини
будинку, а саме договір банківського
рахунку №51261 від 09.10.2013 р. та квитанцію
про внесення на цей рахунок грошових
коштів у розмірі 100 000 грн. (а.с. 44-47).
Доказів внесення на банківський
рахунок залишку необхідної суми для
оплати частини будинку не надала.

За вказаних обставин суд дійшов
висновку, що договір купівлі-продажу
частини будинку по АДРЕСА_2 не був
укладений з вини позивачки.

Згідно зі ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити Кодексу,
іншим актам цивільного законодавства,
а також моральним засадам суспільства.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямованим на
реальне настання правових наслідків,
обумовлених ним.

Частиною 1 ст. 635 ЦК України передбачено,
що попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором Попередній договір
укладається у формі, встановленій для
основного договору, а якщо форма
основного договору не встановлена, - у
письмовій формі.

Частиною 4 ст. 635 ЦК України передбачено,
що договір про наміри (протокол про
наміри тощо), якщо в ньому немає
волевиявлення сторін щодо надання йому
сили попереднього договору, не
вважається попереднім договором.

Договором, укладеним сторонами 23.09.2013 р.
визначено істотні умови основного
договору: об'єкт нерухомості, що має
бути відчуженим; ціна основного
договору - сума коштів, за яку має бути
проданий об'єкт; валюта виконання
грошового зобов'язання; строк
укладення основного договору - до 08.10.2013
р.; відповідальність за невиконання
договору. Крім того , сторони визначили
інші права та обов'язки, пов'язані з
діями щодо нерухомого майна. При цьому
договором від 23.09.2013 р. не встановлений
обов'язок сторін укласти основний
договір на умовах, встановлених
договором від 23.09.2013 р.

Вказаний договір є тристороннім,
укладеним за участі агенції
нерухомості «Гермес», яка не мала
наміру бути стороною договору
купівлі-продажу. Договір нотаріально
не посвідчений.

Отже, наявною є невідповідність змісту
договору від 23.09.2013 р. вимогам ст.635 ЦК
України та відсутність волевиявлення
сторін щодо надання цьому договору
сили попереднього договору.

Таким чином, договір від 23.09.2013 р. є не
попереднім договором, а лише договором
про наміри позивачки і відповідачки у
майбутньому укласти договір
купівлі-продажу .

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін та
погоджені ними.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Пунктом 3.4. договору від 23.09.2013 р.
встановлено, що у випадку невиконання
договору з вини покупця, попередня
оплата у повному обсязі залишається у
продавця.

Таким чином, зважаючи на викладене, суд
дійшов висновку, що підстави для
задоволення позовних вимог відсутні, а
тому в їх задоволенні необхідно
відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3,10,11,30,60, 209, 212, 214, 215, 218
ЦПК України, ст.. ст.. 203,526,635,628 ЦК України
, суд

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана в апеляційний суд
Запорізької області на протязі десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя:
Нікітенко Н. П.