Справа № 261/179/14-ц
Провадження № 2/261/474/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

м. Донецьк

12 травня 2014 р.

Петровський районний суд м. Донецька у
складі: головуючий - суддя Іванов В.М.,
при секретарі Абрамчук А.В., за участю
представника позивача, відповідача,
представника відповідача,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою

ТОВ «АСИ-ОЙЛ» до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди, -

В с т а н о в и
в :

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою про відшкодування відповідачем
шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач перебував з позивачем у
трудових відносинах, працюючі водієм.
Для виконання службових обов'язків
відповідачу ввірений службовий
транспортний засіб-вантажний сідловий
тягач «Scania R 420» з державним номерним
знаком НОМЕР_1, з напівпричепом «Dromech CNG
47», з державним номерним знаком НОМЕР_3,
що належить ТОВ «АСИ-ОЙЛ». 15 жовтня 2009 р.
відповідач, при виконанні своїх
службових обов'язків, рухаючись по пр.
Київському у м. Донецьку, керуючи
ввіреним йому транспортним засобом
здійснив зіткнення з автомобілем «Daewoo
Lanos» з державним реєстраційним номером
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2,
спричинивши останньому матеріальну
шкоду. 09 листопада 2009 року відповідач
був звільнений з підприємства.
Постановою суду від 12 листопада 2009 р.
ОСОБА_1 був визнаний винним у скоєні ДТП
та притягнений до адміністративної
відповідальності. 20 лютого 2013 р.
позивач добровільно виконав рішення
Апеляційного суду Донецької області
сплативши ОСОБА_2 матеріальну шкоду в
розмірі 10 286 грн., судові витрати, а
також виконавчий збір, а всього 14 226 грн.
95 коп. З наведених підстав позивач в
порядку регресу просить суд стягнути з
відповідача понесені ним витрати, а
також витрати на сплату судового збору
в розмірі 243 грн. 60 коп.

В судовому засіданні представник
позивача підтвердив позовні вимоги та
їх обґрунтування, наполягаючи на
задоволенні позову.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, суду пояснив, що дійсно він
перебував з позивачем у трудових
відносинах, працюючі водієм. Для
виконання службових обов'язків йому
був ввірений службовий транспортний
засіб-вантажний сідловий тягач «Scania R
420» з державним номерним знаком НОМЕР_1,
з напівпричепом «Dromech CNG 47», з державним
номерним знаком НОМЕР_3, що належить ТОВ
«АСИ-ОЙЛ». 15 жовтня 2009 р. він при
виконанні своїх службових обов'язків,
рухаючись по пр. Київському у м.
Донецьку, керуючи ввіреним йому
транспортним засобом здійснив
зіткнення з автомобілем «Daewoo

Lanos» з державним реєстраційним номером
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2,
спричинивши останньому матеріальну
шкоду. 09 листопада 2009 року він був
звільнений з підприємства. Постановою
суду від 12 листопада 2009 р. його було
визнано винним у скоєні ДТП та
притягнено до адміністративної
відповідальності. ПАТ «Українська
інноваційна страхова компанія
«Інвестсервіс» в якій було
застраховано автомобіль, відшкодувало
ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 24 990
грн. різницю між фактичним розміром
шкоди і страховою виплатою в сумі 10 286
грн. 72 коп. згідно рішення
Апеляційного суду Донецької області
було стягнуто з позивача. З позовом він
не погодився з тих підстав, що згідно
договору про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність, який був
укладений при прийнятті його на роботу,
вбачається, що він приймає на себе
повну матеріальну відповідальність
лише за забезпечення збереження
ввірених йому матеріальних цінностей,
тобто вантажу, за спричинення
матеріальної шкоди заподіяної
внаслідок пошкодження іншого
транспортного засобу він матеріальної
відповідальності не повинен нести,
оскільки в договорі цього не
оговорюється. Крім цього сплачений
позивачем виконавчий збір в розмірі 3 045
грн. 50 коп. не відноситься до регресних
виплат, та вважає, що з цих підстав
позов не підлягає задоволенню.

Представник відповідача ОСОБА_3 з
позовом не погодився, підтвердив
доводи відповідача.

Суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно постанови від 13 листопада 2009
року ОСОБА_1, визнаний винним у вчинені
адміністративного правопорушення, яке
полягало у порушенні Правил дорожнього
руху, затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 10 жовтня 2001 р.,
внаслідок чого транспортному засобу
«Daewoo Lanos» з державним реєстраційним
номером НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2
спричинені механічні пошкодження.

Згідно рішення Апеляційного суду
Донецької області від 20 лютого 2013 р. з
ТОВ «АСИ-ОЙЛ» на користь ОСОБА_2
стягнута матеріальна шкода в сумі 10 286
грн. 72 коп. та витрати по сплаті
судового збору 894 грн. 73 коп. (а.с. 19-22)

Як вбачається з платіжного доручення
від 20 лютого 2013 року, ТОВ «АСИ-ОЙЛ»
перерахована сума самостійного
виконання постанови про виконавче
провадження в розмірі 11 181 грн. 45 коп.,
та виконавчий збір в розмірі 3 045 грн. 50
коп. (а.с. 26)

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної чи юридичної
особи, відшкодовується у повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 6 Постанови Спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ 01 березня 2013 р. № 4
«Про деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди завданої джерелом
підвищеною небезпеки» Фізична чи
юридична особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану її працівником при виконанні
трудових (службових) обов'язків на
підставі трудового договору
(контракту) чи цивільно-правового
договору, має право зворотної вимоги
(регресу) до такого працівника -
фактичного завдавача шкоди - у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом
(частина перша статті 1191 ЦК).

Ст. 1191 ч. 1 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Згідно ст. 130 Кодексу Законів про працю
України працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду заподіяну
підприємству, установі, організації,
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків, згідно також ст. 134
Кодексу Законів про працю України
відповідно якої працівники несуть
матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної з їх
вини підприємству, установі,
організації, у випадках, коли
відповідно до законодавства на
працівника покладено повну
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації при виконанні трудових
обов'язків.

Згідно наказу ТОВ «АСИ-ОЙЛ» № 53/к-1 від
01 червня 2009 року, ОСОБА_1 був прийнятий
водієм з іспитовим строком на 2
місяця.(а.с.4)

Згідно договору про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність, від 01 червня 2009 року,
в цілях забезпечення матеріальних
цінностей належних «АСИ-ОЙЛ»,
генеральний директор ОСОБА_4, приймає
на себе повну матеріальну
відповідальність за забезпечення
збереження ввірених йому матеріальних
цінностей, в разі не забезпечення за
провини робітника збереження ввірених
йому матеріальних цінностей
визначення розміру шкоди та його
відшкодування проводиться відповідно
до діючого законодавства. (а.с. 27)

З наведених підстав, суд вважає, що
оскільки на відповідача була покладена
індивідуальна відповідальність про
повну матеріальну відповідальність за
забезпечення збереження ввірених йому
матеріальних цінностей, тобто вантажу,
відповідальності за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
при виконанні трудових обов'язків
працівником спричинену внаслідок
ушкодження інших транспортних засобів
він не повинен нести, що є підставою для
відмови в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.. 130, 134 КЗпП
України, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в
:

В задоволенні позову ТОВ «АСИ-ОЙЛ» до
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на це рішення може
бути подана в судову палату по
цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області через місцевий суд
протягом десяти днів після його
проголошення.

Суддя:
В.М. Іванов