Справа № 462/7987/13
Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б.
Провадження № 22-ц/783/3745/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: ОСОБА_2, її представника
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Залізничного
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції на ухвалу Залізничного
районного суду м. Львова від 08 квітня 2014
року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась зі скаргою про
визнання дій державного виконавця
Залізничного ВДВС ЛМУЮ Крилишина Р.М.
під час проведення виконавчих дій за
виконавчими листами №2-3262/11
незаконними, скасування постанови
державного виконавця Крилишина Р.М. від
07.10.2013 року про закінчення виконавчого
провадження за виконавчими листами
№2-3262/11, виданими Залізничним районним
судом м. Львова 26.10.2012 року.

Оскаржуваною ухвалою скаргу
задоволено, визнано неправомірними дії
державного виконавця Залізничного
ВДВС ЛМУЮ Крилишина Р.М. з приводу
винесення ним постанов про закінчення
виконавчих проваджень №35353544 та №35353335
від 07.10.2013 року, скасовано постанови
державного виконавця Залізничного
ВДВС ЛМУЮ Крилишина Р.М. про закінчення
виконавчих проваджень №35353544 та №35353335
від 07.10.2013 року.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив
Залізничний відділ державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції, вважає, що
ухвала суду постановлена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права при неповно з'ясованих
обставинах, що мають значення для
справи, а висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи.
Покликається на те, що державний
виконавець відповідно до положень ст. 75
Закону України "Про виконавче
провадження" довів до відома боржників
резолютивну частину рішення суду про
утримання від вчинення дій про, що було
складено акт і закінчено виконавче
провадження. Щодо виконання рішення
суду про примусове вселення, апелянт
вказує, що ним відповідно до ст. 79
Закону України "Про виконавче
провадження" забезпечено
безперешкодне входження стягувача у
приміщення, зазначене у виконавчому
документі та його проживання в ньому,
про що було складено акт і винесена
постанова про закриття виконавчого
провадження в цій частині. Посилається
на те, що Законом України «Про
виконавче провадження» передбачено,
що у разі подальшого перешкоджання
боржником проживанню стягувача у
приміщенні, в яке його вселено,
стягувач має право звернутись до
державного виконавця із заявою про
відновлення виконавчого провадження.
Однак стягувач не звертався в
Залізничний ВДВС із відповідною заявою
про перешкоджання боржником його
проживанню у приміщенні, а тому апелянт
вважає, що ним здійснено всі необхідні
заходи по виконанню рішення суду
відповідно до Закону України "Про
виконавче провадження". З наведених
підстав просить оскаржувану ухвалу
суду скасувати та постановити нову про
відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2

Заслухавши суддю - доповідача,
заперечення ОСОБА_2, її представника
ОСОБА_3 щодо задоволення апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 та
визнаючи неправомірними дії
державного виконавця Залізничного
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Крилишина Р.М. з приводу
винесення ним постанов про закінчення
виконавчих проваджень № 35353544 та № 35353335
від 07.10.2013 року та скасування постанови
державного виконавця Залізничного
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Крилишина Р.М. про закінчення
виконавчих проваджень № 35353544 та № 35353335
від 07.10.2013 року, суд першої інстанції
виходив з того, що при винесенні
оскаржуваних постанов про закінчення
виконавчих проваджень державним
виконавцем не взято до уваги та не
перевірено зауваження ОСОБА_2 до акту
державного виконавця від 01.10.2013 року
про те, що ключі боржниками були
передані лише для одного стягувача,
фактичного вселення стягувачів до
будинку не відбулось, оскільки кімнати
на першому поверсі не придатні до
проживання, а двері на другий поверх
демонтовані. За таких обставин суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що рішення Залізничного районного суду
від 01.06.2012 р. виконане державним
виконавцем не в повному обсязі, а
відтак оскаржувані постанови про
закриття виконавчих проваджень, на
думку суду, винесені передчасно.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Стаття 6 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачає, що державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

У відповідності до ч.1 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 6 ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусовому
виконанню державною виконавчою
службою підлягають виконавчі листи, що
видаються судами.

Постановою державного виконавця
Залізничного відділу державної
виконавчої служби ЛМУЮ Крилишина Р.М.
від 23.11.2012 р. відкрито виконавче
провадження по виконанню виконавчого
листа №2-3261/11, виданого 26.10.2012 р. на
виконання рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 01.06.2012 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Львівської області
від 20.09.2012 р., яким задоволено позов
ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа, що не
заявляє самостійних вимог Орган опіки
і піклування Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради,
визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 право на
користування житловим будинком
АДРЕСА_1, з відповідними господарськими
будівлями та спорудами до нього та
земельною ділянкою площею 0,0472 га,
зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 не чинити ОСОБА_2, ОСОБА_5
перешкод у користуванні житловим
будинком АДРЕСА_1 з відповідними
господарськими будівлями та спорудами
до нього та земельною ділянкою площею
0,0472 га та вселено ОСОБА_2, ОСОБА_5 у
вказаний будинок.

Державним виконавцем Залізничного
ВДВС ЛМУЮ Крилишиним Р.М. 07.10.2013 року
винесено постанови про закінчення
виконавчих проваджень за № 35353544 та №
35353335, підставами винесення яких
стали акти державного виконавця від
01.10.2013р. про те, що боржниками надано
доступ стягувачам до земельної ділянки
та житлового будинку АДРЕСА_1, та його
користуванні, боржники надали
стягувачам ключі по одному екземпляру
від хвіртки, вхідних дверей до будинку,
загальних дверей та ключ від горища, а
також про те, що стягувачів вселено до
зазначеного будинку.

З матеріалів виконавчих проваджень №
35353544 та № 35353335 вбачається, що ОСОБА_2,
ОСОБА_5 не погодилися з актами
державного виконавця, подали свої
зауваження, зазначивши про те, що під
час виконання рішення про їх вселення
ключі були надані в одному примірнику
лише для одного стягувача; двері, де
були замки ( до кухні та вхідних дверей
на другий поверх) демонтовані; крім
того, дві кімнати на першому поверсі
повністю зруйновані, у них відсутня
підлога, зірвано паркет), що на думку
позивачів робить неможливим
проживання у житловому будинку та
виконання рішення суду, а відтак
постанови державного виконавця про
закінчення виконавчих проваджень у
зв»язку з виконанням рішення суду, є
незаконними та підлягають скасуванню.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги,
апелянт посилається на ст. ст. 75, 79
Закону України «Про виконавче
провадження», якими передбачено
загальні умови виконання рішень, за
якими боржник зобов»язаний особисто
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, а також порядок виконання
рішення про вселення стягувача.

Відповідно до ч.2 ст. 79 Закону України
«Про виконавче провадження» примусове
вселення полягає у забезпеченні
державним виконавцем безперешкодного
входження стягувача у приміщення,
зазначене у виконавчому документі та
його проживання (перебування) у ньому.

Частиною 4 ст. 75 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець під час виконання
рішення про заборону вчиняти певні дії
або про утримання від вчинення певних
дій доводить до вдома боржника
резолютивну частину такого рішення,
про що складає відповідний акт. Після
складання такого акту виноситься
постанова про закінчення виконавчого
провадження.

Аналізуючи акти державного виконавця
від 01.10.2013 р., складеного за
результатами виконання виконавчого
листа №2-3262, виданого 26.10.2012 р. про
вселення ОСОБА_2, ОСОБА_5 в житловий
будинок АДРЕСА_1 та про зобов»язання
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 не чинити
перешкоди ОСОБА_2, ОСОБА_5 в
користуванні житловим будинком
АДРЕСА_1, з відповідними господарськими
будівлями та спорудами до нього та
земельною ділянкою площею 0.0472 га,
зауваження ОСОБА_2, ОСОБА_5, їх
представників до актів державного
виконавця, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про
визнання неправомірними дій держаного
виконавця Залізничного ВДВС ЛМУЮ
Крилишина Р.М. з приводу винесення ним
постанов про закінчення виконавчих
проваджень № 35353544 та № 35353335, оскільки
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 01.06.2012 року виконано
державним виконавцем не в повному
обсязі, а відтак оскаржувані постанови
про закриття виконавчих проваджень у
зв»язку з виконанням, винесені
передчасно.

Доводи апелянта про дотримання
державним виконавцем вимог ст. ст. 75, 79
Закону України «Про виконавче
провадження» при виконанні рішення
Залізничного районного суду м.Львова
від 01.06.2012 р. спростовуються тим, що як
вбачається із зауважень до акту
державного виконавця від 01.10.2013 р. ключі
були надані лише одному стягувачу в
одному примірнику, кімнати на першому
поверсі повністю зруйновані, відсутні
підлога та зірвано паркет, що
унеможливлює проживання та
користування ними та свідчить про
виконання рішення суду не в повному
обсязі.

Крім цього, в матеріалах справи
відсутній акт державного виконавця про
доведення до відома боржників
резолютивної частини рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 01.06.2012 р. про зобов'язання ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 не чинити
ОСОБА_2, ОСОБА_5 перешкод у користуванні
житловим будинком АДРЕСА_1 з
відповідними господарськими будівлями
та спорудами до нього та земельною
ділянкою площею 0,0472 га, як це
передбачено ч.4 ст. 75 Закону України
«Про виконавче провадження» при
виконанні рішення про заборону вчиняти
певні дії або утриматися від вчинення
певних дій.

З актів державного виконавця від 01.10.2013
р. вбачається, що при виконанні рішення
Залізничного районного суду м. Львова
присутньою була боржник ОСОБА_7, акт
підписаний боржником ОСОБА_6, інші
боржники присутніми при виконанні
рішення суду не були, що свідчить про
те, що виконання рішення проводилось
лише щодо двох боржників, а щодо двох
інших боржників - ОСОБА_8, ОСОБА_9
виконання не проводилось.

На думку колегій суддів суд першої
інстанції враховуючи вищенаведені
обставини прийшов до вірного висновку
про підставність скарги ОСОБА_2, ОСОБА_5,
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильних висновків
суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд, розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції, відхиляє
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки оскаржувана ухвала
постановлена з додержанням вимог
закону, така ухвала є законною та
обґрунтованою, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312,
ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Залізничного
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції - відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м.
Львова від 08 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.