РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа
№521/5540/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси
в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Бондаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання дитини,

встановив:

У квітні 2014р. ОСОБА_2 звернулася до суду
з зазначеним позовом до ОСОБА_3,
посилаючись на те, що з відповідачем у
справі вона перебувала у шлюбі
зареєстрованому 02 жовтня 2009р. Другим
Суворовським відділом реєстрації
актів цивільного стану Одеського
міського управління юстиції, актовий
запис №288. Від спільного життя у сторін
народився син: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивачка зазначала, що шлюбні
відносини між нею та відповідачем з
травня 2013р. припинені і на даний час
вони проживають окремо. Дитина
проживає разом з матір'ю. У зв'язку із
тим, що відповідач не приймає участь у
вихованні дитини, матеріальної
допомоги на його утримання не надає,
позивачка звернулась до суду та
просила суд винести рішення, яким
стягнути з ОСОБА_3 на її користь
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини ОСОБА_4 щомісячно у розмірі 1/4
частини його заробітку (доходу), але не
менше 30% прожитого мінімуму для дитини
відповідного віку, до досягнення
ОСОБА_4 повнолітня.

Позивачка у судове засідання не
з'явилась, надала до суду заяву, якою
підтримала свої позовні вимоги та
просила суд їх задовольнити (а.с.11).

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надав до суду заяву, якою
позовні вимоги визнав в повному обсязі
та просив суд розглянути справу за його
відсутності (а.с.13).

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши і оцінивши надані
докази в їх сукупності суд вважає, що
позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна із сторін повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених Кодексом.

Матеріалами справи встановлено, що 02
жовтня 2009р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було
укладено шлюб, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб виданим Другим
Суворовським відділом реєстрації
актів цивільного стану Одеського
міського управління юстиції серії
НОМЕР_2 (а.с.12).

Після реєстрації шлюбу дружині
присвоєно прізвище ОСОБА_3, про що в
книзі реєстрації актів про укладення
шлюбу зроблено запис №288.

Від спільного життя сторони мають
неповнолітнього сина: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є
відповідач по справі, що
підтверджується свідоцтвом про
народження виданим 24.02.2010р. Другим
Суворовським відділом реєстрації
актів цивільного стану Одеського
міського управління юстиції (а.с.4).

Судом встановлено, що з травня 2013р.
сторони проживають окремо та дитина
проживає разом з матір'ю.

За час окремого проживання відповідач
добровільно матеріальної допомоги на
утримання сина не надає.

Позивачка, посилаючись на ст.182 СК
України, наполягала на задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.
Стверджувала, що відповідач
матеріальної допомоги на сина не надає.
Дитина повністю знаходиться на її
утриманні, тому вона наполягає на
визначеному нею розмірі аліментів, а
саме на стягненні аліментів з розмірі
1/4 частки з усіх видів заробітку та
доходу відповідача, але не менш 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісяця.

Відповідно до ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

У відповідності до вимог ст.182 СК
України обставинами, які враховуються
судом при визначенні розміру
аліментів є: стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Відповідачем 14 травня 2014р. до суду було
надано заяву за вх. №19656/14 про визнання
позовних вимог.

Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає,
що позов про стягнення аліментів на
утримання дитини, підлягає
задоволенню і з відповідача слід
стягнути на користь позивачки
аліменти на сина, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
розмірі 1/4 частини з усіх видів його
заробітку (доходу), але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісяця, починаючи
з 16.04.2014р. до досягнення дитиною
повнолітнього віку, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, у тому
числі, питання щодо розподілу між
сторонами судових витрат.

Судовий збір по справі становить
243,60грн., які слід стягнути з
відповідача на користь держави.

На підставі ст.ст.180, 181, 182, 183 Сімейного
кодексу України, керуючись ст.10, 11, 209, 212,
214, 215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання дитини -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний код НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини його заробітку (доходу), але не
менш ніж 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісяця,
починаючи з 16 квітня 2014 року до
досягнення ОСОБА_4 повнолітнього віку,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь
держави судовий збір в сумі 243,60грн.
(двісті сорок три) гривні 60 коп.

Допустити негайне виконання рішення, в
частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі протягом 10
днів апеляційної скарги з дня
оголошення судового рішення.

Суддя:
О.М. Сегеда

14.05.2014