АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5256/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Слюсар Л.П. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Демченко
Е.Л.

суддів - Волошина М.П.,
Куценко Т.Р.

при секретарі - Денисенко А.Л

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу заступника
прокурора Дніпропетровської області
на ухвалу Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2014
року по справі за заявою першого
заступника прокурора
м.Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_2
про видачу судового наказу про
стягнення з Державного підприємства
Дніпропетровського державного
проектного інституту житлового і
цивільного будівництва
«Дніпроцивільпроект» нарахованої, але
не виплаченої заробітної плати, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року перший
заступник прокурора
м.Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_2
звернувся до суду з заявою про видачу
судового наказу про стягнення з
Державного підприємства
Дніпропетровського державного
проектного інституту житлового і
цивільного будівництва
«Дніпроцивільпроект» нарахованої, але
не виплаченої заробітної плати.

Ухвалою Індустріального
районного суду м.Дніпропетровська від
02 квітня 2014 року було відмовлено в
прийнятті зазначеної заяви.

В апеляційній скарзі заступник
прокурора Дніпропетровської області
ставить питання про скасування ухвали
Індустріального районного суду
м.Дніпропетровська від 02 квітня 2014
року та передачі питання на новий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на те, що ухвала
постановлена з порушенням норм
процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а ухвала
суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.100 ЦПК суддя
відмовляє у прийняті заяви про видачу
судового наказу у разі якщо: заявлено
вимогу, не передбачену ст.96 ЦПК України;
із заяви і поданих документів
вбачається спір про право; наявні
обставини, зазначені у п.п.2-5 ч.2 ст.122 ЦПК
України.

Як вбачається з матеріалів справи,
перший заступник прокурора
м.Дніпропетровська звернувся із заявою
в інтересах ОСОБА_2 про видачу судового
наказу про стягнення із Державного
підприємства Дніпропетровського
державного проектного інституту
житлового і цивільного будівництва
«Дніпроцивільпроект» нарахованої, але
не виплаченої заробітної плати (а.с.1-2).

В обґрунтування ухвали про відмову у
прийняті зазначеної заяви суд послався
на те, що між сторонами наявний спір про
право, оскільки у довідці боржника
вказана сума заборгованості без
врахування індексації.

Однак з таким висновком суду
погодитись не можна, оскільки він не
підтверджений матеріалами справи, а
відповідно до п.1 ч.1 ст.96 ЦПК України
судовий наказ може бути видано у разі,
якщо заявлено вимогу про стягнення
нарахованої, але не виплаченої
заробітної плати.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п.9 постанови «Про практику
розгляду судами заяв в порядку
наказного провадження» від 23 грудня 2011
року №14 наявність спору про право
(пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК),
яке є підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність суб'єктивного
права у заявника; документів, що
підтверджують порушення суб'єктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед заявником
(кредитором); із доданих документів
вбачається пропуск позовної давності.

Відповідно до п.12 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
заяв в порядку наказного провадження»
від 23 грудня 2011 року №14, якщо заявлено
вимогу про стягнення нарахованої, але
не виплаченої працівникові суми
заробітної плати (пункт 1 частини
першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може
бути видано не лише на суму
заборгованості із заробітної плати, а й
на суму компенсації за порушення
строків її виплати, оскільки вона
входить до структури заробітної плати
(Закон України від 24 березня 1995 року N
108/95-ВР "Про оплату праці", Закон України
від 19 жовтня 2000 року N 2050-III "Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати"). До заяви має бути додано
докази перебування заявника у трудових
відносинах із боржником, а
підтвердженням суми, яка стягується,
може бути будь-який належно оформлений
документ, що вказує на розмір
нарахованої заробітної плати та
компенсації за порушення строків її
виплати, зокрема, довідка бухгалтерії
боржника, розрахунковий лист чи копія
платіжної відомості тощо. Не
допускається розгляд вимог про
стягнення заробітної плати у разі
наявності спору щодо розміру
заборгованості чи права на її
отримання. При цьому частиною другою
статті 233 Кодексу законів про працю
України визначено, що працівник має
право звернутися до суду з вимогою про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що ухвала суду від 02 квітня 2014
року підлягає скасуванню з
направленням матеріалів до того ж суду
для вирішення питання щодо відкриття
наказного провадження.

Керуючись ст.ст.303,307,312,313,314,315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Дніпропетровської області
задовольнити.

Ухвалу судді Індустріального
районного суду м.Дніпропетровська від
02 квітня 2014 року скасувати і передати
справу до суду першої інстанції для
вирішення питання щодо відкриття
наказного провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з часу проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді: