Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №282/251/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
Замега Ігор Іванович
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області

в складі: головуючої судді
Косигіної Л.М.

суддів: Талько
О.Б., Григорусь Н.Й.

при секретарі
Трохимчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування вартості судових витрат

за апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4

на рішення Любарського районного суду
Житомирської області від 24 березня 2014
року, -

в с т а н о в и л
а :

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом, в якому просив
стягнути з відповідачів у солідарному
порядку 55645 грн. 21 коп. судових витрат,
згідно Актів надання правової допомоги
(виконання робіт) від 09.07.2013 року, 21.01.2014
року, 14.02.2014 року, понесених під час
розгляду цивільної справи №613/2-88/12 за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання заповітів недійсними та
відшкодування моральної шкоди.
Зазначив, що відповідачі зобов'язані
компенсувати солідарно та в повному
обсязі понесені ним витрати під час
захисту його інтересів в апеляційному
суді Житомирської області протягом
2013-2014 років.

Рішенням Любарського районного
суду від 24 березня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати пов'язані з отриманням
правової допомоги при розгляді в
апеляційному суді Житомирської
області цивільної справи №613/2-88/12 про
визнання заповітів недійсними в сумі
1353 грн. 62 коп., 121 грн. 80 коп. витрат
понесених при сплаті судового збору
при подачі позову, а всього 1475 грн. 42
коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судові витрати пов'язані з отриманням
правової допомоги при розгляді в
апеляційному суді Житомирської
області цивільної справи №613/2-88/12 про
визнання заповітів недійсними в сумі
1353 грн. 62 коп., 121 грн. 80 коп. витрат
понесених при сплаті судового збору
при подачі позову, а всього 1475 грн. 42
коп.

У задоволенні решти вимог відмовлено
за безпідставністю.

В апеляційній скарзі представник
позивача, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи та їх
неповне дослідження, просить рішення
скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Розглянувши справу в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Частково задовольняючи позов суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем понесені певні витрати у
зв'язку із отриманням правової
допомоги під час розгляду іншої
цивільної справи, а тому вони
підлягають відшкодуванню на підставі
ст. 88 ЦПК України.

Проте, погодитися з таким висновком не
можна, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що в провадженні
Любарського районного суду
Житомирської області перебувала
цивільна справа №613/2-88/12 за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
заповітів недійсними та відшкодування
моральної шкоди. Рішенням Любарського
районного суду від 16.11.2012 року позов
задоволено, визнано недійсними
заповіти від 29.04.2003 року та від 31.10.2008
року. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судові витрати за проведення
судово-почеркознавчої експертизи в
сумі 2122 грн. 56 коп., витрати на правову
допомогу в сумі 9421 грн. 20 коп., витрати
по сплаті судового збору в сумі 321 грн. 90
коп. та 8779 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 09.07.2013 року
скасовано рішення районного суду в
частині задоволення позову про
відшкодування моральної шкоди та
судових витрат, ухвалено нове рішення.
Відмовлено у задоволенні позову про
відшкодування моральної шкоди,
стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 по 2982 грн. 83 коп. судових витрат з
кожної.

Додатковим рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 21.01.2014 року
залишено без змін рішення суду першої
інстанції в частині визнання
недійсними заповітів.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23.09.2013 року у
відкритті касаційного провадження
відмовлено.

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, в якому просив сягнути
55645 грн. 21 коп. судових витрат,
пов'язаних із наданням правової
допомоги при розгляді вищевказаної
справи в апеляційному суді
Житомирської області протягом 2013-2014
років.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється
відповідно до Конституції, цього
Кодексу та Закону України «Про
міжнародне приватне право», за
винятком випадку застосування правил
міжнародного договору, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, та яким передбачено інші
правила, ніж встановлені цим Кодексом.

Види судових витрат (до яких віднесено
витрати на правову допомогу - ст. 84 ЦПК
України) визначені у ст. 79 зазначеного
Кодексу, а їх розподіл здійснюється
судом відповідно до вимог,
встановлених цим Кодексом (статті 88, 89
ЦПК України). Крім цього, суд під час
ухвалення рішення вирішує, зокрема,
питання про розподіл судових витрат,
про що зазначається в його
резолютивній частині (п. 6 ч. 1 ст. 214, п. 4
ч. 1 ст. 215 ЦПК України).

У разі не вирішення (неповного
вирішення) питання про судові витрати
суд, що ухвалив рішення, за заявою осіб,
які беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи може ухвалити додаткове
рішення (п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України).

Таким чином, види, зміст судових витрат,
порядок їх стягнення та розподілу
судом у цивільному судочинстві
регулюються та підпорядковані нормам
ЦПК України. Згідно зі змістом
зазначених положень ЦПК України
вирішення судом питання про судові
витрати відбувається лише в порядку,
визначеному відповідними нормами
вказаних процесуальних законів.

Отже, витрати пов'язані з оплатою
правової допомоги, понесені особою у
зв'язку з реалізацією своїх
процесуальних прав при розгляді справ
у порядку цивільного судочинства,
процесуальним законом віднесено до
судових витрат. Питання про
відшкодування вказаних витрат
вирішується судом при розгляді тієї
справи, під час слухання якої були
понесені в порядку, передбаченому
відповідним процесуальним законом і не
можуть бути стягнуті за окремою
позовною вимогою.

За таких обставин, рішення суду
підлягає скасуванню, з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Любарського районного
суду Житомирської області від 24
березня 2014 року скасувати, ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування вартості судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча Судді