Справа №
Провадження № 2/263/383/2014 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2014 року
місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя
Донецької області у складі головуючого
судді Кулика С.В., при секретарі
Антоненко К.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до
фізичної особи підприємця «ОСОБА_3» про
захист прав споживачів, -

В С Т А Н О
В И В

Позивач звернулась до суду з
вищезазначеною заявою до відповідача.
В обґрунтування вимог зазначила, що
08.10.2013 року вона придбала в магазині
«ІНФОРМАЦІЯ_1» відділ «ІНФОРМАЦІЯ_2»
кожушок з в'язаної норки чорного
кольору. 16.10.2013 року, вона повернула
придбану річ у зв'язку з виявленням
недоліків. Під час повернення кожушка,
між нею та відповідачем виник спір з
приводу якості товару. Відповідач
відмовилась повернути гроші за
придбану річ. Аргументом відмови
повернення сплачених коштів став факт
перешиття кожушка за замовленням
позивача під потрібну їй модель.
Позивач зазначила, що особисто, жодних
змін до кожушка не додавала, жодного
разу не вдягала. Її влаштувала модель,
тому вона його придбала, але кожушок
виявився неякісним. Позивач
неодноразово зверталась до
відповідача з проханням вирішити спір
мирним шляхом, але остання відмовилась.
Вважає, що діями відповідача їй
завдано моральну шкоду, яка виразилась
у витрачанні значних зусиль для
організації свого життя та вчинення
додаткових дій щодо захисту прав
споживача. На даний час вона позбавлена
можливості придбати зимовий одяг,
оскільки гроші були витрачені на
придбання неякісної речі та до
теперішнього часу не повернуті. Крім
того відповідачем на її адресу
постійно висловлювала принизливі
висловлювання, звинувачення у скоєнні
злочину шляхом написання заяв із
неправдивою інформацією до
правоохоронних органів. Вона була
вимушена витрачати особистий час для
явки в правоохоронні органи для дачі
пояснень, позбавлена можливості
необхідний час приділити хворій
дитини. Зазначена ситуація поставила
під сумнів моральні та ділові якості її
як керівника та працівника судової
системи взагалі. Вирішення зазначеного
спору у судовому порядку, якого вона
намагалась уникнути і доклала до цього
максимум зусиль, припало на
атестаційний період, під час якої
атестаційна комісія вирішувати
питання щодо її атестування як
державного службовця. В наслідок
вказаної ситуації у неї з'явилась
нервозність, погіршився стан здоров'я,
у зв'язку з чим їй довелося звернутися
за медичною допомогою. Моральні
страждання вона оцінює у сумі 10 000
грн. Просить суд розірвати договір
роздрібної торгівлі купівлі-продажу
укладений між ОСОБА_1 та ФОП «ОСОБА_3»
на придбання хутряного кожушка з
в'язаної норки чорного кольору, кошти
в сумі 3 600 грн. повернути ОСОБА_1;
стягнути з відповідача ФОП «ОСОБА_3»
моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала у повному обсязі
надала пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві. Додатково
зазначила, що при винесенні судом
рішення просить, суд звернути увагу не
невідповідність пояснень відповідача
та свідків, які були допитані в
судовому засіданні. Наполягала на тому,
що повернула кожушок відповідачу. Коли
вона повернула річ відповідачу та
виходила з магазину не було жодного
свідка. Що стосується питання про
порушення нею етичної поведінки
державного службовця пояснила, що з
цього приводу провадилась перевірка
ТУДСА України в Донецькій області.
Вказана перевірка була проведена
неповно та ґрунтувалась лише на
пояснення одного свідка ОСОБА_4, яка
зазначила про наявність конфлікту.
Наказ про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
винесений не був. Вважає, що виходячи з
аналізу судової практики тягар
доказування обставин, які звільняють
від відповідальності за невиконання
чи неналежне виконання зобов'язання, в
тому числі і за спричинену шкоду,
лежить на відповідачі, як продавцеві.
Документів, які підтверджують якість
кожушка суду не надано.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги позивача не визнала та
пояснила, що дійсно позивач придбала у
неї кожушок з в'язаної норки чорного
кольору. Після придбання вказаного
кожушка, за бажанням позивача, він був
перешитий відповідно до її уподобань.
З урахуванням цього вважає, що на
виниклі правовідносини не
розповсюджується дія Закону України
«Про захист прав споживачів». Для того,
щоб уникнути будь-яких конфліктів
відповідач запропонувала позивачу
декілька варіантів вирішення спору, а
саме: обміняти кожушок з доплатою в
розмірі 1000 грн. на іншу річ; продати її
кожушок та після реалізації повернути
грошові кошти. Позивач відмовилась від
будь-якої пропозиції, при цьому
погрожувала різноманітними
перевірками та неодноразово
нагадувала, що вона є працівником
судової системи. Погрози позивача,
вона сприймала реально та вимушена
була звернутися до Жовтневого РВ ММУ
ГУМВС України з заявою на її дії. Також
зверталась до голови Іллічівського
суду м. Маріуполя та голови ТУДСА
України в Донецькій області зі
скаргами на дії ОСОБА_1 Наголосила, що
після того, як відповідач відмовилась
прийняти вказаний кожушок, позивач
кинула його в крамниці та почала йти на
вихід, але потім повернулась та забрала
кожушок. При цьому зазначила, що
вважає, що придбана річ була належної
якості та вона готова сплатити
проведення відповідної експертизи.
Просить суд відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні суду пояснив, що відповідач
є приватним підприємцем. Видом її
діяльності є роздрібна торгівля
хутровими виробами. Кожушок, який був
придбаний позивачем був з колекції 2009
року та вона його придбала вже зі
знижкою. Крім того перед придбанням
кожушка у сторін була усно
домовленість про те, що відповідача
перешиває кожушок за бажанням
позивача та за її кошти. При розгляді
зазначеної справи відповідач була
готова за власні кошти провести
експертизу, для того, щоб доказати
якість проданої речі. Позивачем спірна
річ для проведення такої експертизи
надана не була. Вважає, що позивачем
передчасно поставлене питання про
стягнення з відповідача грошових
коштів за кожушок, якій з її слів є
неякісним, оскільки необхідно було б
спочатку встановити місце знаходження
речі. Позивач та свідки з боку позивача
посилаються на те, що вони бачили як
кожушок був залишений ОСОБА_1 у відділі
відповідача, однак свідки з боку
відповідача зазначають, що позивач
його забрала з собою та унесла в пакеті.
Відповідно до вимог ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, однак
позивачкою не доведено факт залишення
хутрового виробу у відповідачки.
Вважає, що оскільки позивач надала до
суду чек, який був виписаний
відповідачем в момент придбання
ОСОБА_1 кожушка, тому і сама річ
знаходиться у позивача. Свідки
позивача можуть невірно зазначати
день, коли вони бачили кожушок в
магазині. Відповідачем була надана
довідка про те, що 16.10.2013 року відділ де
здійснює підприємницьку діяльність
відповідач не працював, тому свідки
можуть помилятися. На підставі
зазначеного просить суд відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Допитана під час розгляду справи
свідок ОСОБА_5 в судовому засідання
пояснила, що вона є знайомою позивача.
Вони з позивачем зустрілись у їх
знайомої, яка займається пошивом
одягу. Там вона побачила кожушок, який
придбала позивач. Він їй сподобався і
ОСОБА_1, порекомендувала магазин де
здійснює підприємницьку діяльність
відповідач. Після цього свідок,
придбала кожушок у відповідача для
себе, однак вдома при примірці
виявилось, що він залишає на руках
чорну фарбу. Після цього вона
зателефонувала відповідачу та
повідомила про цю обставину, остання
не заперечувала проти того, щоб
обміняти його на іншу річ. В крамниці
відповідача їй стало відомо, що ОСОБА_1,
дуже сварилась з відповідачем із-за
якості придбаної речі. Вона особисто
бачила кожушок позивача у відповідача.
Це було десь 7-14 жовтня 2013 року. Кожушок
висів на манекені.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснила, що вона займається пошивом
одягу. Позивач зверталась до неї з
проханням перешити придбаний нею
кожушок, але вона з ним нічого не
змогла зробити, оскільки при торканні
до нього на руках миттєво залишалась
чорна фарба. Вона повідомила про це
ОСОБА_1 Остання приїхала забрала
кожушок та поїхала в магазин де вона
його придбала. Аналогічна ситуація
трапилась і з ОСОБА_5 , яка також є її
клієнткою. Остання попросила її
поїхати в магазин в якості свідка.
ОСОБА_5 обміняла кожушок на іншу річ. Зі
слів відповідача їй стало відомо, що
ОСОБА_1, сварилась з відповідачем, а
потім залишила річ та поїхала. Свідок
бачила, кожушок в магазині у
відповідача та впізнала його по-деяким
характерним ознакам, а саме: карабінчик
з камінням.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
суду пояснила, що 16.10.2013 року десь з 12-00
до 14-00 вона відвідала магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_1». У відділі «ІНФОРМАЦІЯ_2»
почула розмову на підвищених тонах.
Розмовляли дві жінки - позивач та
відповідач. Позивач вимагала
повернути їй гроші за придбану річ,
однак відповідач була не проти
обміняти річ на іншу. У позивач в руках
був пакет, який вона намагалась
залишити. Проте позивач виходила з
магазину з пакетом.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснила, що 16.10.2013 року вона зайшла в
магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1». При здійсненні
покупки вона почула крики, які
доносились з відділу шкіри та хутра.
Зрозуміла, що спір йде про хутрову
шубку. Побачила жінку - позивача, яка
вибігла з магазину з пакетом в руках.
Відповідач звернулась до неї з
проханням, якщо виникне необхідність
звернутися та бути свідком того, що
позивач ОСОБА_1, покинула приміщення
магазину з прибраною річчю. Вона надала
свою згоду.

Суд вислухавши сторони, свідків,
дослідивши матеріали цивільної справи
приходить до наступного.

Судом встановлено, що 05.10.2013 року ОСОБА_1
звернулась до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1»
у відділ хутра та шкіри. Придбала
кожушок з в'язаної норки чорного
кольору, при цьому виявила бажання
внести в фасон відповідні зміни, а саме:
зменшити розмір кожушка на 2 розміри,
добавила до рукавів знизу куліси,
переставити змійку, та перешитий
карабін. Залишила залог в сумі 200 грн.
08.10.2013 року доплатила суму в розмірі 3
400 грн. та придбала кожушок., про що їй
було виписано чек (а. с. 49) Вказані
обставини не заперечуються сторонами
по справі.

16.10.2013 року позивачка в усній формі
звернулась до відповідача з проханням
повернути їй грошові кошти в розмірі
3600 грн., з посиланням на те, що товар є
неналежної якості та з істотними
недоліками, які роблять неможливим
використання товару до його цільового
призначення.

18.10.2013 року та 22.10.2013 року, позивач
письмово звернулась до ФОП ОСОБА_3 з
проханням повернути сплачені кошти, на
що 02.11.2013 року остання надала відповідь
про те, що у неї немає законних підстав
для виконання вимог ОСОБА_1

З копії медичних документів
вбачається, що у ОСОБА_1 алергічна
реакція на пил, перо, миючі засоби ( а.
с.-8)

З довідки від 23.10.2013 року, виданою
«Центром первинної медико-санітарної
допомоги № 1» м. Маріуполя ОСОБА_1
зверталась за медичною допомогою та їй
було встановлено діагноз
вегето-судинна дистонія змішаного типу
( а.с - 9)

З наданих ОСОБА_3, копій скарг від 23.12.2013
року вбачається, що остання зверталась
як до Голови Іллічівського районного
суду м. Маріуполя так і Начальника
Територіального управління державної
судової адміністрації України в
Донецькій області на порушення правил
етичної поведінки керівника апарату
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя ОСОБА_1 (а. с. 50, 51)

Відповідно до листа № 05-299-14 від 28.01.2014
року, який надійшов на ім'я ОСОБА_3, з
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Донецькій області вбачається, що
результатами службового розслідування
встановлено факт порушення ОСОБА_1
етики поведінки державного службовця.

З довідки від 15.04.2014 року, виданою
фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2, що
є директором магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1»
вбачається, що відділ «ІНФОРМАЦІЯ_2»
16.10.2013 року працював з 13-00 до 19-00 годин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства спори, щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Частиною 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини на які вона
посилається, як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 ЦПК України.

Згідно ст. 8 Закону України «Про
захист прав споживачів» разі
виявлення протягом встановленого
гарантійного строку недоліків
споживач, в порядку та у строки, що
встановлені законодавством, має право
вимагати: 1) пропорційного зменшення
ціни; 2) безоплатного усунення
недоліків товару в розумний строк; 3)
відшкодування витрат на усунення
недоліків товару.

У разі виявлення протягом
встановленого гарантійного строку
істотних недоліків, які виникли з вини
виробника товару (продавця, виконавця),
або фальсифікації товару,
підтверджених за необхідності
висновком експертизи, споживач, в
порядку та у строки, що встановлені
законодавством і на підставі
обов'язкових для сторін правил чи
договору, має право за своїм вибором
вимагати від продавця або виробника: 1)
розірвання договору та повернення
сплаченої за товар грошової суми; 2)
вимагати заміни товару на такий же
товар або на аналогічний, з числа
наявних у продавця (виробника), товар.

Згідно ч. 1 ст. 662 Цивільного Кодексу
України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 678 Цивільного
Кодексу України 1. Покупець, якому
переданий товар неналежної якості,
має право, незалежно від можливості
використання товару за
призначенням, вимагати від продавця за
своїм вибором: 1) пропорційного
зменшення ціни; 2) безоплатного
усунення недоліків товару в розумний
строк;3) відшкодування витрат на
усунення недоліків товару.

2. У разі істотного порушення
вимог щодо якості товару (виявлення
недоліків, які не можна усунути,
недоліків, усунення яких пов'язане з
непропорційними витратами або
затратами часу, недоліків, які
виявилися неодноразово чи з'явилися
знову після їх усунення) покупець має
право за своїм вибором: 1) відмовитися
від договору і вимагати повернення
сплаченої за товар грошової суми; 2)
вимагати заміни товару.

3. Якщо продавець товару
неналежної якості не є його
виготовлювачем, вимоги щодо заміни,
безоплатного усунення недоліків
товару і відшкодування збитків можуть
бути пред'явлені до продавця або
виготовлювача товару.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 708 Цивільного
Кодексу України у разі виявлення
покупцем протягом гарантійного або
інших строків, встановлених
обов'язковими для сторін правилами
чи договором, недоліків, не
застережених продавцем, або
фальсифікації товару покупець має
право: відмовитися від договору і
вимагати повернення сплаченої за товар
грошової суми.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про захист прав споживачів»
продавець (виробник, виконавець)
зобов'язаний передати споживачеві
продукцію належної якості, а також
надати інформацію про цю продукцію.

Частиною 1 статті 9 Закону України
«Про захист прав споживачів» споживач
має право обміняти непродовольчий
товар належної якості на аналогічний у
продавця, в якого він був придбаний,
якщо товар не задовольнив його за
формою, габаритами, фасоном, кольором,
розміром або з інших причин не може
бути ним використаний за призначенням.

Вирішуючи заявлені позивачкою
вимоги про стягнення моральної шкоди в
розмірі 2000 грн. на підставі пункту 2
ст. 22 Закону України «Про захист прав
споживачів», суд виходить з наступного.

Визначаючі розмір моральної
шкоди, позивач виходить з того, що їй, як
споживачу неправомірними діями
відповідача нанесено моральну шкоду,
яка виразилась в постійному
приниженні, звинуваченні її у скоєні
злочину шляхом написання заяв з
неправдивою інформацією до районного
відділу міліції. Вона була позбавлення
приділяти відповідну увагу хворій
дитині. Повиння відстоювати свої
професійні та ділові якості в різних
інстанціях. Крім того у неї погіршився
стан здоров'я, вона була вимушена
звертатися за медичною допомогою,
стала дуже дратівлива.

Згідно із положеннями п. 2
Постанови ПВСУ «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року
спори про відшкодування моральної
шкоди розглядаються, коли право на її
відшкодування безпосередньо
передбачено спеціальним Законом.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 4 Закону
України «Про захист прав споживачів»
право споживача на відшкодування
моральної шкоди виникає лише у
випадках її заподіяння небезпечною для
життя і здоров'я людей продукцією у
випадках, передбачених законодавством.

Аналізуючи показання допитаних
під час розгляду справи свідків суд
приходить до висновку, що вони є досить
протирічливими та в основному
стосуються питання, чи залишила
позивач придбаний кожушок в крамниці
відповідача чи забрала його з собою
після відмови віддати кошти. Тільки
сідок ОСОБА_6 зазначила, на те, що
придбаний позивачем кожушок був
неналежної якості. Однак при оцінці
свідчень вказаного свідка суд
враховує, що цей свідок не має
відповідних спеціальних знань, а крім
того, є знайомою позивача, а тому може
бути зацікавленої в результатах
розгляду справи. Крім того суд
враховує, що позивач звернулась до суду
з позовом саме на підставі Закону
України «Про захист прав споживачів»,
вказуя, що договір купівлі-продажу
хутряного кожушка підлягає
розірванню, оскільки придбана річ є
неякісною. Проте під час розгляду
справи, суду не надано доказів
неналежної якості придбаного товару.
Позивач наполягає на тому, що вона не
отримавши гроші від відповідача,
просто залишила придбану річ у
відповідача. Відповідач заперечує цей
факт, вказуючи на те, що вона згодна
сплатити витрати по проведеню
експертизи для встановлення того, чи
дійсно придбаний хутряний кожушок був
неналежної якості. Відповідно до
вимог закону саме відповідач повинен
довести належну якість проданого
товару, проте для цього необхідно мати
відповідний об'єкт для дослідження. На
час розгляду справи суду не надано
об'єкту дослідження, який необхідно
направити на експертизу. Тому суд
приходить до висновку про необхідність
відмови задоволенні вказаних вимог.

Оскільки суд відмовляє у
задоволенні вимог про розірвання
договору купівлі-продажу хутряного
кожушка та стягнення грошових коштів
з відповідача на користь позивача
також не підлягає стягненню, сума
моральної шкоди. Кріми того не доведено
причинно-наслідковий зв'язок між
придбанням хутряного кожушка та
діагнозом захворювання позивача з
приводу якого вона зверталась до
терапевта. А також не доведено суду що
в результаті дій відповідача позивачу
завдана шкода її життю або здоров'ю.

Керуючись ст. ст. 11,60, 88,209,212,213,214,215
Цивільного Процесуального Кодексу
України, ст. ст. ст.. 662, 672, 708 Цивільного
Кодексу України, п. 4, 5 Постанови
Пленуму Верховного суду України від
31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1
до фізичної особи підприємця «ОСОБА_3»
про захист прав споживачів -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана протягом 10 днів
від дня його проголошення до
Апеляційного суду Донецької області
через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя. Особи, які приймали участь у
справі, але не були присутніми при
проголошенні судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів від дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28.05.2014
року.

Суддя
С.В. Кулик