Справа № 1304/8278/12
Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/3419/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Азенко М.В.

з участю: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на заочне рішення Галицького районного
суду м. Львова від 23 січня 2014 року у
справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» до Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції у Львівській області, треті
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_5 про звільнення
майна з-під арешту,-

встановила:

Позивач подав вказаний позов,
посилаючись на те, що відповідно до
договору іпотеки ОСОБА_3 передала ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником є ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль», у іпотеку квартиру
АДРЕСА_1.

Відповідно до постанови про відкриття
виконавчого провадження від 26.10.2010 року
ВП №22133355, винесеної державним
виконавцем Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Львівської міського управління
юстиції, відкрито виконавче
провадження за виконавчим листом №2-553,
виданим 12.08.2010 року Шевченківським
районним судом м.Львова про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» 26052,45 грн. заборгованості за
кредитним договором та 380,53 грн.
судового збору та витрат на ІТЗ.

Згідно постанови про відкриття
виконавчого провадження від 22.03.2011 року
ВП №252428543, винесеної державним
виконавцем Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Львівської міського управління
юстиції, відкрито виконавче
провадження за виконавчим листом №2-1424,
виданим 20.01.2011 року Шевченківським
районним судом м.Львова, про стягнення
з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» 550534,79 грн. заборгованості
за кредитним договором.

Однак з листа Шевченківського
ВДВС ЛМУЮ стало відомо, що на підставі
ухвали Шевченківського районного суду
м.Львова від 11.11.2009 року, накладено
арешт на кв.АДРЕСА_1, що в подальшому
унеможливлює виконання виконавчих
документів, шляхом звернення стягнення
на заставне майно боржника ОСОБА_3

Тому з врахуванням ст.3 Закону України
«Про іпотеку» та того, що відповідно до
ч.2 ст.14 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів»
обтяжувач з вищим пріоритетом має
переважне право на звернення стягнення
на предмет обтяження, просив
задовольнити позов.

Заочним рішенням Галицького районного
суду м. Львова від 23 січня 2014 року позов
задоволено повністю.

Знято арешт, накладений державним
виконавцем на підставі ухвали
Шевченківського районного суду м.
Львова від 11.11.2009 року, з квартири
АДРЕСА_1, що належить на праві приватної
власності ОСОБА_3.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що
оскаржуване рішення є необґрунтованим
та незаконним, оскільки суд першої
інстанції неповно з'ясував обставини
справи і виніс рішення з порушенням
норм процесуального права.

Крім того, вказує, що справу розглянуто
за наявності неналежного відповідача.
Оскільки вважає, що відповідачем у
справі у справі має бути саме вона -
ОСОБА_3, тому що вона є власником
квартири з якої позивач просить зняти
арешт, а співвідповідачем має бути -
ОСОБА_5, адже саме в його інтересах було
накладено арешт на квартиру ухвалою
Шевченківського районного суду м.
Львова від 11.11.2009 року.

Просить рішення суду скасувати.

Вислухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_2 на заперечення апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи і
доводи скарги, колегія суддів вважає,
що її слід задовольнити з таких
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду
не відповідає.

Задовольняючи позов, суд виходив
з того, що позивач ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» має правові підстави для арешту
та звернення стягнення на майно ОСОБА_3,
що знаходиться в іпотеці банку з метою
виконання звернення стягнення на
предмет іпотеки, оскільки ОСОБА_3 не
виконує належним чином укладений із
банком кредитний договір.

Суд також вказав, що відповідно до
ч.2 ст.14 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів»
обтяжувач з вищим пріоритетом має
переважне право на звернення стягнення
на предмет обтяження.

Однак такі висновки суду не
відповідають вимогам закону.

Апелянт посилається на те, що
справу розглянуто за наявності
неналежного відповідача та вказує, що
відповідачем у справі у справі має бути
саме вона - ОСОБА_3, тому, що вона є
власником квартири з якої позивач
просить зняти арешт, а
співвідповідачем має бути - ОСОБА_5,
адже саме в його інтересах було
накладено арешт на квартиру ухвалою
Шевченківського районного суду м.
Львова від 11.11.2009 року.

Судова колегія погоджується з
такими посиланнями апелянта з таких
підстав.

Встановлено, що арешт на квартиру
накладено в порядку забезпечення
позову ухвалою Шевченківського
районного суду м. Львова від 11.11.2009 року
в зв"язку з тим, що в провадженні суду
знаходилась справа за позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_3 про стягнення боргу (а.с.18).

Подавши вказаний позов про
звільнення майна з-під арешту, ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» вказав ОСОБА_5
та ОСОБА_3 третіми особами.

Суд розглянувши справи, належно
не обговорив питання щодо
процесуального становища цих осіб.

В судовому засіданні 1.11.2013 року
ОСОБА_3 заявляла клопотання про участь
в справі ОСОБА_5 в якості
співвідповідача, однак суд притягнув
його до участі в справі як третю особу.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 серпня 1976
року № 6 "Про судову практику в справах
про виключення майна з опису" у справах
за позовами про виключення майна з
опису відповідачами суд притягує, крім
боржника, особу, в інтересах якої
накладено арешт на майно.

Вимоги осіб щодо належності їм, а не
боржнику майна, на яке накладено арешт,
вирішується шляхом пред'явлення позову
до боржника та особи, в інтересах якої
накладено арешт, про визнання права
власності на майно і звільнення його
з-під арешту (п. 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 14 від 26
грудня 2003 року "Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження").

Отже ОСОБА_5 та ОСОБА_3 повинні були
приймати участь в справі як
співвідповідачі.

На стадії апеляційного розгляду
нормами ЦПК України не передбачено
можливості притягнення їх до участі в
справі співвідповідачами.

Суд не має права вирішувати питання про
права та обов'язки осіб, не залучених до
участі у справі, оскільки це є
порушенням норм процесуального права,
які тягнуть за собою безумовне
скасування рішення суду.

Таким чином встановлено, що рішення
суду першої інстанції не може
залишатися в силі, оскільки у порушення
ст. 130 ЦПК України суд не вирішив
питання про залучення до участі у
справі співвідповідачів боржника та
особи, в інтересах якої накладено арешт
на майно, оскільки від
накладення/зняття арешту на належне
боржнику ОСОБА_3 майно і звернення на
нього стягнення залежить погашення її
боргу перед банком.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, повністю не
встановлені, судове рішення не
відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 309 ЦПК України є підставою для
його скасування.

При таких обставинах рішення суду слід
скасувати і постановити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.2-4,
313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Заочне рішення Галицького районного
суду м. Львова від 23 січня 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

У позові Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» до
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції у
Львівській області, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_5 про звільнення майна
з-під арешту - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.

З оригіналом згідно

Рішення суду набрало законної сили
23.05.2014 року

Суддя
Бермес І.В.

Дата оформлення копії 03.06.2014 року

Помічник судді Кузічева
Л.О.