Баранівський районний суд
Житомирської області
Справа № 273/962/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року Баранівський районний
суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Михалюка О. П.
секретаря судових засідань Миронюк
Л.К., з участю позивачки ОСОБА_2,
представника третьої особи
Бродовської Л.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Баранівка справу за позовом
ОСОБА_2 до Довбиської селищної ради
Баранівського району Житомирської
області, треті особи ОСОБА_4,
реєстраційна служба Баранівського
районного управління юстиції
Житомирської області , про визнання
права власності на спільне майно
подружжя -

В С Т А Н О В И В:

14 травня 2014 року ОСОБА_2 звернулась в
суд із позовом до Довбиської селищної
ради Баранівського району
Житомирської області, третя особа на
стороні позивача ОСОБА_4, просила
постановити рішення , яким визнати за
нею право власності на 1 / 2 частину
житлового будинку АДРЕСА_1 та на всі
надвірні будівлі, а саме: 1 / 2 частину
прибудови «а», 1 / 2 частину прибудови
«а-1», 1 / 2 частину ганку № 1, 1 / 2 частину
сараїв «б», «г», «є», «ж», 1 / 2 частину
убиральні «в», 1 /2 частину огорожі №2, 1 /2
частину колодязя № 3 як на спільне
майно подружжя .

27 травня 2014 року ОСОБА_2 подала до
суду уточнену позовну заяву ,
зазначивши третьою особою
реєстраційну службу Баранівського
районного управління юстиції
Житомирської області , при цьому
позовні вимоги не змінились.

В обгрунтування своїх вимог позивачка
зазначила, що вона та ОСОБА_5
зареєстрували шлюб 12 жовтня 1974 року.
Під час шлюбу вони вирішили збудували
за спільні кошти житловий будинок. Для
цього виконкомом Довбиської селищної
ради Баранівського району 27 серпня 1976
року їм надано земельну ділянку площею
700 кв.м. по АДРЕСА_2, вказане рішення було
видане на ім'я чоловіка ОСОБА_5 В
подальшому номер будинку було змінено
на номер 41, а потім на 43. Будівництво
будинку було закінчено у 1980 році. У 1984
році було добудовано прибудову а-1,
ганок, сарай Б , убиральню В , сарай Ж,
колодязь, огорожу, у 1987 році сарай Г, але
право власності на будинок не
зареєстровано в Державному реєстрі
прав власності на нерухоме майно.
Земельна ділянка, що виділялася для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, не приватизована.

Її чоловік ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року в смт. Довбиш Баранівського району
Житомирської області. Заповіту він не
залишив, а тому спадщина відкрилася за
законом. На час його смерті у вказаному
будинку проживали вона та її син
ОСОБА_4, тому вони прийняли спадщину
згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, але вона
відмовилася від своєї частки у
спадщині в розмірі 1/ 4 частини з тим, щоб
1 /2 частина будинку належала сину як
спадкоємцю батька , а 1 / 2 частина їй як
майно подружжя.

У листопаді 2013 року вона звернулася до
нотаріуса із заявою про видачу їй
свідоцтва про право на спадщину на 1 /2
частину будинку. 26.11.2013 року нотаріусом
винесено постанову про відмову у
видачі їй свідоцтва про право на
спадщину у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документу на
будинок.

Оспорювати відмову нотаріуса видати їй
свідоцтво про право на спадщину вона не
має законних підстав .

Тому вона звертається до суду із
позовом про визнання за нею права
власності на 1 / 2 частину будинку,
оскільки спірний будинок був
побудований в 1980 році , а тому
прийняття його в експлуатацію
неможливе згідно п. 1 Тимчасового
порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом приватних
житлових будинків садибного типу ,
затвердженого постановою КМ України
від 09.09.2009 року № 1035.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2
позовні вимоги підтримала із підстав
, зазначених у позовній заяві.

Представник третьої особи -
реєстраційної служби Баранівського
районного управління юстиції
Житомирської області Бродовська Л.А.
в судовому засіданні не заперечила
щодо задоволення позовних вимог, так
як реєстраційна служба не може
позивачу зареєструвати право
власності на 1 / 2 частину
домоволодіння із-за відсутності
необхідних документів , які вона не
отримає із-за смерті чоловіка ОСОБА_5

Представник відповідача - Довбиської
селищної ради Баранівського району
Житомирської області в судове
засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи він
повідомлений належно, селищний
голова направив до суду заяву про
розгляд справи у відсутності
представника .

Третя особа ОСОБА_4 в судове
засідання не з"явився, про час та
місце розгляду справи він
повідомлений належно, він подав до
суду заяву про розгляд справи у його
відсутності , не заперечує щодо
задоволення позовних вимог.

Оцінивши зібрані по справі докази в
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_2 є
обгрунтованими, а тому такими, що
підлягають задоволенню, виходячи із
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 12 жовтня
1974 року , що підтверджується копією
свідоцтва про укладення шлюбу ( а.с. 6) .

Під час шлюбу на підставі рішення
виконкому Довбиської селищної ради
Житомирської області № 93 від 27 серпня
1976 року ОСОБА_5 виділено земельну
ділянку для будівництва житлового
будинку площею 700 кв. м. АДРЕСА_2 з
планом забудови житлового будинку , що
підтверджується копією договору про
надання в безстрокове користування
земельної ділянки. ( а.с. 20-21) . В
подальшому нумерація будинків була
змінена на 41, а в подальшому на № 43.

Позивачка ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , як
подружжя, збудували у 1980 році
будинок загальною площею 70,9 кв. м. , що
підтверджується копією технічного
паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1
(а.с. 8-9 ) Право власності на будинок не
зареєстровано в державному реєстрі
прав власності на нерухоме майно за
ОСОБА_5 згідно повідомлення КП
"Новоград-Волинське міжміське бюро
технічної інвентаризації " від 12.07.2013
року № 542( а.с. 19) .

Дані обставини вказують на те, що
зазначене будівництво не є самовільним
.

Згідно вимог ст. ст. 22, 28 Кодексу про
шлюб та сім"ю УРСР від 1969 року майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю. В разі
поділу майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними. Майно по справі
подружжя набуло в період дії вказаних
норм закону . Аналогічні вимоги
зазначені в ст.ст. 60, 69 СК України , які
діють в даний час.

Виходячи із даних вимог закону , розмір
часток кожного із подружжя у
житловому будинку становить по 1 /2
його частині. Позивачка ОСОБА_2 має
право на 1/2 частину спільного майна
подружжя , яке зазначене вище.

Чоловік позивачки ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року в смт.
ДовбиБаранівського району
Житомирської області згідно копії
свідоцтва про його смерть ( а.с. 7). Після
його смерті відкрилась спадщина згідно
ст. 1220 ЦК України .

Враховуючи, що чоловік позивачки
ОСОБА_5 помер, при житті він не
зареєстрував своє право власності
на спірний житловий будинок, позовні
вимоги ОСОБА_2 підлягають
задоволенню, так як вона не має
можливості зареєструвати своє право
власності у встановленому законом
порядку.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88, 212,213,215 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 22, 28 Кодексу
про шлюб та сім"ю УРСР , ст.ст. 60, 69 СК
України , ст. ст. 100-101 ЦК України ( в
редакції від 1963 року) , суд

Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
, уродженкою смт. Довбиш Баранівського
району Житомирської області право
власності на 1 / 2 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 та на всі надвірні
будівлі, а саме: 1 / 2 частину прибудови
«а», 1 / 2 частину прибудови «а-1», 1 / 2
частину ганку № 1, 1 / 2 частину сараїв
«б», «г», «є», «ж», 1 / 2 частину убиральні
«в», 1 /2 частину огорожі №2, 1 /2 частину
колодязя № 3 , як за дружиною померлого
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року
в смт. Довбиш Баранівського району
Житомирської області , оскільки цей
будинок є їх спільною власністю як
подружжя.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Баранівський районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні в судовому засіданні , в той
же строк з часу отримання його копії.

Суддя: О. П. Михалюк