АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3947/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Багбая Є. Д. Доповідач - Кіктенко
Л.М. Категорія 44
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

30 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

Головуючого судді:Кіктенко Л.М.

Суддів: Деркач Н.М.,Осіяна О.М.

при секретарі: Нікуліній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська,
Дніпропетровської області від 25 січня
2014 року по цивільній справі за позовом
прокурора Дніпровського району м.
Дніпродзержинська в інтересах
малолітнього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, треті особи без самостійних
вимог: Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції, Третя
Дніпродзержинська державна
нотаріальна контора, ОКП
«Дніпродзержинське БТІ» про
припинення права власності, виселення
та зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 25 січня 2014 року позов прокурора
Дніпровського району м.
Дніпродзержинська в інтересах
малолітнього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, треті особи без самостійних
вимог: Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції, Третя
Дніпродзержинська державна
нотаріальна контора, ОКП
«Дніпродзержинське БТІ» про
припинення права власності, виселення
та зняття з реєстрації задоволено.

З таким рішенням не погодилась ОСОБА_3,
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог прокурора,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, неповне
з*ясування фактичних обставин справи.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_6 на праві
приватної власності належала квартира
за адресою: АДРЕСА_3.

27 листопада 2009 року приватним
нотаріусом Дніпродзержинського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
була посвідчена довіреність від імені
ОСОБА_6 на вчинення окремих дій щодо
квартири на ім'я ОСОБА_8

Згідно листів головних лікарень КЗОЗ
«ЦПМСД №3» та КЗОЗ «ЦПМСД №1», пояснень
медичних працівників на ім'я прокурора
м. Дніпродзержинська ОСОБА_6 з 29.07.2008
року знаходилася на диспансерному
обліку в КЗ «Дніпродзержинська міська
лікарня №9 з діагнозом: рак правої
молочної залози; через важкість стану
та больовий синдром, наявність
судомних нападів останній було
призначено знеболювальні та
протисудомні терапії, призначено
морфій, тромадол. Свідомість хворої
була заторможена, остання через свій
стан підписувати ніякі документи не
мала можливості. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_6 померла.

23 лютого 2010 року після припинення
довіреності від імені ОСОБА_6.в зв'язку
зі смертю особи, ОСОБА_8 на підставі
вищезазначеної довіреності уклав
договір дарування на квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, яка належала померлій
та подарував останню ОСОБА_9, який
прийняв дарунок. 20 листопада 2011 року
ОСОБА_9 на підставі нотаріально
посвідченого договору купівлі продажу
квартири продав квартиру ОСОБА_3,
виписавши перед цим з квартири
неповнолітнього сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська,
Дніпропетровської області від 25 січня
2013 року по цивільній справі за позовом
прокурора Дніпровського району м.
Дніпродзержинська в інтересах
малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_8, ОСОБА_9
про визнання недійсною довіреності на
вчинення окремих дій, договору
дарування квартири, договору
купівлі-продажу квартири, визнання
права власності на спадщину у вигляді
по ? частини квартири, позов задоволено
частково, визнано недійсним договір
дарування квартири АДРЕСА_1, укладений
між ОСОБА_8, діючим на підставі
довіреності від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_9
від 23 лютого 2010 року, посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстровано в реєстрі 289.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2,
укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 12
листопада 2011 року, посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу ОСОБА_10,
зареєстровано в реєстрі 2253.

В іншій частині позовних вимог
прокурора відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили.

ОСОБА_3 добровільно квартиру не
звільняє, за нею зареєстровано право
власності на квартиру. Єдиними
спадкоємцями після смерті померлої
ОСОБА_6 є її малолітній син ОСОБА_4 та її
мати ОСОБА_5, кожному з них згідно
закону належить по ? частці спадкової
квартири. Останні не мають можливості
оформити право власності на спірну
квартиру оскільки воно зареєстроване
за ОСОБА_3

Відповідно до вимог ст. 386 ЦК
України власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Згідно положень статті 13 ЦК України
цивільні права особа здійснює у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства. При
здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб,
завдати шкоди довкіллю або культурній
спадщині.

Не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
в інших формах. При здійсненні
цивільних прав особа повинна
додержуватися моральних засад
суспільства. У разі недодержання
особою при здійсненні своїх прав вимог,
які встановлені частинами другою -
п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати
її припинити зловживання своїми
правами, а також застосувати інші
наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права

власності не встановлена судом.

Згідно ст. 397 ЦК України володільцем
чужого майна є особа, яка фактично
тримає його у себе. Фактичне володіння
майном вважається правомірним, якщо
інше не випливає із закону або не
встановлено рішенням суду. Право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Положеннями статті 400 ЦК України
закріплено, що недобросовісний
володілець зобов'язаний негайно
повернути майно особі, яка має на нього
право власності або інше право
відповідно до договору або закону, або
яка є добросовісним володільцем
цього майна. У разі невиконання
недобросовісним володільцем цього
обов'язку заінтересована особа має
право пред'явити позов про
витребування цього майна.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України докази
встановлюються на підставі пояснень
сторін допитаних як свідків, показань
свідків, письмових доказів.

Згідно статті 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 61 ЦПК України , обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню.

Оскільки рішенням Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська,
Дніпропетровської області від 25 січня
2013 року по цивільній справі за позовом
прокурора Дніпровського району м.
Дніпродзержинська в інтересах
малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_8, ОСОБА_9
про визнання недійсною довіреності на
вчинення окремих дій, договору
дарування квартири, договору
купівлі-продажу квартири, визнання
права власності на спадщину у вигляді
по ? частини квартири, позов задоволено
частково, визнано недійсним договір
дарування квартири АДРЕСА_1, укладений
між ОСОБА_8, діючим на підставі
довіреності від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_9
від 23 лютого 2010 року, посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстровано в реєстрі 289 та визнано
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_9
та ОСОБА_3 12 листопада 2011 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу ОСОБА_10,
зареєстровано в реєстрі 2253, вказане
рішення суду на теперішній час не
скасоване, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
задоволення позовних вимог прокурора,
визнавши право власності в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на
1/2 частку квартири АДРЕСА_1 у
м.Дніпродзержинську за малолітнім
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за кожним, скасувавши
запис про державну реєстрацію права
власності ОСОБА_3 на вказану квартиру
та виселивши із вказаної квартири
ОСОБА_3.

Рішення суду відповідає вимогам норм
матеріального, процесуального права,
встановленим обставинам і матеріалам
справи.

Доводи апеляційної скарги відносно
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права - розгляд справи у
відсутність відповідачки, є
формальними і не впливають на
правильність ухваленого рішення,
оскільки апелянт не надала суду першої
та апеляційної інстанції доказів, які б
давали суду можливість про відмову у
задоволенні позовних вимог прокурору.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська,
Дніпропетровської області від 25 січня
2013 року по цивільній справі за позовом
прокурора Дніпровського району м.
Дніпродзержинська в інтересах
малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_8, ОСОБА_9
про визнання недійсною довіреності на
вчинення окремих дій, договору
дарування квартири, договору
купівлі-продажу квартири, визнання
права власності на спадщину у вигляді
по ? частини квартири, позов задоволено
частково, визнано недійсним договір
дарування квартири АДРЕСА_1, укладений
між ОСОБА_8, діючим на підставі
довіреності від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_9
від 23 лютого 2010 року, посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстровано в реєстрі 289 та визнано
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_9
та ОСОБА_3 12 листопада 2011 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу ОСОБА_10,
зареєстровано в реєстрі 2253, вказане
рішення суду на теперішній час не
скасоване.

Є безпідставним і посилання в
апеляційній скарзі на пропуск
малолітнім ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строку для
прийняття спадщини.

Частиною 4 ст.1268 ЦК України передбачено,
що малолітня, неповнолітня,
недієздатна особа, а також особа,
цивільна дієздатність якої обмежена,
вважаються такими, що прийняли
спадщину, крім випадків, встановлених
частинами другою - четвертою статті 1273
цього кодексу.

Відповідно до вимог частини 5 ст.1268 ЦК
України незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Крім того, в судовому порядку
вирішувалося питання про визнання
недійсними договору дарування та
купівлі-продажу спірної квартири по
іншій справі.

Інші доводи скарги не спростовують
правильність висновків у рішенні суду,
протирічать вимогам законодавства, яке
регулює спірні правовідносини,не є
суттєвими для правильного вирішення
справи, зводяться до критики рішення
суду, яке раніше набрало чинності і не
скасоване, зводяться до переоцінки
доказів по справі.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Судом першої інстанції у досить
повному обсязі з'ясовані права та
обов'язки сторін, обставини справи,
доводи сторін перевірені і їм дана
належна оцінка, справа розглянута у
рамках позовних вимог та на підставі
доказів, наданих сторонами, тому
апеляційний суд приходить до висновку,
що рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.,ст.209,303,307,308,314 ЦПК України
колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська,
Дніпропетровської області від 25 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: