У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: Демянчук С.В.,

суддів: Хилевич С.В., Шеремет А.М.,

секретар судового засідання: Ковальчук
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу голови
ліквідаційної комісії відкритого
акціонерного товариства "Сарненський
комбінат хлібопродуктів" на заочне
рішення Сарненського районного суду
Рівненської області від 12 березня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до товариства з додатковою
відповідальністю "Сарненський
комбінат хлібопродуктів", відкритого
акціонерного товариства "Сарненський
комбінат хлібопродуктів" про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Сарненського
районного суду від 12 березня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково: стягнуто з ВАТ "Сарненський
комбінат хлібопродуктів" на користь
ОСОБА_1 64749 грн. 00 коп. середнього
заробітку за весь час затримки
розрахунку при звільненні.

У задоволенні вимог про стягнення
з ТзДВ "Сарненський комбінат
хлібопродуктів" заборгованості по
заробітній платі відмовлено за
безпідставністю позовних вимог.

Вирішено питання розподілу
судових витрат: стягнуто з ВАТ
"Сарненський комбінат хлібопродуктів"
243 грн. 60 коп. судового збору.

Ухвалою Сарненського районного
суду від 09 квітня 2014 року заяву ВАТ
"Сарненський комбінат хлібопродуктів"
про перегляд заочного рішення суду
першої інстанції - залишено без
задоволення.

В порядку ч.4 ст.230 ЦПК України
голова ліквідаційної комісії ВАТ
"Сарненський комбінат хлібопродуктів"
подано апеляційну скаргу, в якій
покликається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на неповне
з'ясування усіх обставин, що мають
значення для справи.

Вказує, що ВАТ "Сарненський
комбінат хлібопродуктів" неправомірно
залучено до участі в даній справі в
якості співвідповідача.

З 2009 року ВАТ "Сарненський
комбінат хлібопродуктів" за рішенням
власника знаходиться у процедурі
припинення юридичної особи, а саме в
процесі самоліквідації (протокол №1
загальних зборів від 28.07.2009 року), а
17.03.2009 року прийнято рішення про
зупинку виробництва та звільнення
працівників. На загальних зборах
акціонерів 28.07.2009 року було прийнято
вимушене рішення про припинення ВАТ
"Сарненський комбінат хлібопродуктів"
у зв'язку з неможливістю подальшої
роботи за відсутності обігових коштів
та неможливістю подальшого
кредитування.

________________________________________________________________________
_______

Справа 572/143/14-ц
Головуючий суддя 1 інст.:
Ведяніна Т.О.

Провадження № 22-ц/787/1216/2014
Суддя-доповідач: Демянчук С.В.

Зазначає, що суд помилково дійшов
висновку про наявність вини
відповідача у зв'язку з невиплатою
позивачеві належних сум у
відповідності до вимог ст.117 КЗпП.

Правовідносини, які виникли між
сторонами не регулюються нормами КЗпП,
оскільки після ухвалення рішення
(судового наказу) відносини щодо
присудженої судом суми регулюються
Законом України "Про виконавче
провадження" і дія ст.117 КЗпП
застосовуватися не може.

Суд першої інстанції не врахував
положень ст.233 КЗпП та роз'яснення, які
містяться в п.25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці" №13 від 24 грудня 1999 року
щодо тримісячного строку для звернення
працівника з заявою про вирішення
трудового спору.

02 січня 2013 року ухвалою
господарського суду Рівненської
області порушена справа про
банкрутство ВАТ "Сарненський комбінат
хлібопродуктів", відповідно до якої
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів та накладено арешт на все
майно та грошові кошти, що належать
боржнику (ВАТ "Сарненський комбінат
хлібопродуктів"). Просить скасувати
заочне рішення Сарненського районного
суду від 12 березня 2014 року, в позові
ОСОБА_1 про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні - відмовити.

В поданій заяві, ОСОБА_1, заперечуючи
проти доводів апеляційної скарги,
просила її відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.
Просить справу розглянути за її
відсутності.

В судовому засіданні
апеляційного суду представник
апелянта підтримав подану апеляційну
скаргу в повному обсязі, просив її
задовольнити, а рішення суду першої
інстанції скасувати.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді
першої інстанції, правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Із матеріалів справи вбачається і це
встановлено в судовому засіданні, що 21
липня 1997 року згідно наказу №42к ОСОБА_1
була прийнята на роботу ученицею
апаратника млинокомплекса ВАТ
"Сарненський комбінат хлібопродуктів",
а 29 травня 2009 року згідно наказу №50-к
звільнена у зв'язку з скороченням штату
чисельності працюючих на підставі а.1
ст.40 КЗпП України.

З моменту звільнення до 17 січня 2014 року
(дата подання позовної заяви)
відповідачем не виплачено ОСОБА_1
середній заробіток за весь час
затримки розрахунку при звільненні, що
відповідач не заперечує у своїй
апеляційній скарзі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції вірно покликався на
положення ст.ст.116, 117 КЗпП, відповідно
до яких при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення.

У разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку
(ч.1 ст.117 КЗпП).

Обов'язковою умовою для покладення на
підприємство відповідальності за
невиплату належних працівникові сум
при звільненні є наявність вини
підприємства.

Не оспорюючи суми, що підлягає до
стягнення з ВАТ "Сарненський комбінат
хлібопродуктів" на користь позивача,
відповідач покликається на
відсутність його вини у несвоєчасному
проведенні розрахунку через
перебування підприємства у процедурі
банкрутства та відсутність коштів.

Однак вказані доводи апеляційної
скарги не заслуговують на увагу,
оскільки відсутність
фінансово-господарської діяльності
або коштів у роботодавця не виключає
його вини в невиплаті належних
звільненому працівникові коштів та не
звільняє роботодавця від
відповідальності, передбаченої ст. 117
КЗпП України.

Покликання голови ліквідаційної
комісії ВАТ "Сарненський комбінат
хлібопродуктів" на положення ч.1 ст.233
КЗпП України про тримісячний строк для
звернення із заявою суду для вирішення
трудового спору не заслуговують на
увагу, оскільки згідно ч.2 ст.233 КЗпП у
разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком,
тобто заявлені позовні вимоги не
обмежуються жодним строком для
пред'явлення до суду.

18 серпня 2009 року Сарненським районним
судом видано судовий наказ, згідно
якого до стягнення підлягає сума
заборгованості по заробітній платі та
індексація грошових коштів за невчасно
виплачену заробітну плату в розмірі 7112
грн. 28 коп.

Заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги
стосуються середнього заробітку за час
затримки, а не заборгованості по
заробітній платі та індексації
грошових коштів за невчасну виплачену
заробітну плату, тому покликання в
апеляційній скарзі на застосування
положень Закону України "Про виконавче
провадження" є безпідставними.

Згідно ч.5 ст.19 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
дія мораторію на задоволення вимог
кредиторів не поширюється на виплату
заробітної плати та нарахованих на ці
суми страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та інше соціальне страхування.

Середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні - це
компенсаційна виплата за порушення
права на оплату праці, яка
нараховується у розмірі середнього
заробітку, а дія мораторію не може
поширюватися на вимоги колишніх
працівників про виплату середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні у відповідності до
положень ст.17, ч.5 ст.19 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Оскільки доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, та
враховуючи, що суд першої інстанції,
вирішуючи спір, правильно встановив
дійсні обставини справи, з'ясував
характер взаємовідносин сторін,
постановив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
та зважаючи, що не може бути скасоване
правильне по суті рішення суду з одних
лише формальних міркувань, судова
колегія не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 312-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу голови
ліквідаційної комісії відкритого
акціонерного товариства "Сарненський
комбінат хлібопродуктів" відхилити.

Заочне рішення Сарненського
районного суду Рівненської області від
12 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий:
Демянчук С.В.

Судді:
Хилевич С.В.

Шеремет А.М.