Справа №592/8006/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Чернобай О. І.Номер
провадження 22-ц/788/970/14 Суддя-доповідач -
Сибільова Л. О. Категорія - 46
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Сибільової Л. О.,

суддів - Маслова В. О., Лузан Л. В.,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3, поданою його
представником ОСОБА_4,

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 31 березня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5
про поділ майна подружжя

та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 31 березня 2014 року
відмовлено за необґрунтованістю в
задоволенні позову ОСОБА_3 про
стягнення з ОСОБА_5 на його користь
грошової компенсації в сумі 23 000 грн. в
рахунок частки майна, яке перебуває у
спільній сумісній власності подружжя,
припинення права спільної сумісної
власності на це майно та визнання права
власності за ОСОБА_5 на вказане майно.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено
частково.

Поділено майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
ОСОБА_3 та ОСОБА_5; виділено ОСОБА_5:
гарнітур меблів «Фараон» (5 сегментів),
вартістю 1100 грн.; стіл журнальний,
вартістю 100 грн.; табурет, вартістю 100
грн.; стінку «Юлія», вартістю 1500 грн.;
шафу-купе, вартістю 1500 грн.; кухню
«Грейд», вартістю 2500 грн.; полицю для
взуття, вартістю 200 грн.; телевізор
«Samsung CS», вартістю 800 грн.; цифровий
ресивер та супутникову систему,
вартістю 800 грн.; холодильник «LG»,
вартістю 4000 грн.; газову поверхню «Nardi»,
вартістю 800 грн.; витяжку «Elika Concorde»,
вартістю 500 грн.; пилосос «Samsung»,
вартістю 200 грн.; штори 2 комплекти,
вартістю 300 грн., всього на загальну
суму 14400 грн.

Виділено ОСОБА_3: диван, вартістю 1700
грн.; холодильник «Snaige», вартістю 1200
грн.; пилосос «Samsung», вартістю 200 грн.;
килим, вартістю 500 грн.; крісло, вартістю
1100 грн.; табурет, вартістю 100 грн.; полицю
для взуття, вартістю 200 грн.; телевізор
«Samsung CS», вартістю 1200 грн.; цифровий
ресивер та супутникову систему,
вартістю 1000 грн.; акустичну систему
«GHT-511», вартістю 1500 грн.; відео
програвач «DVD-2505», вартістю 300 грн.;
мікрохвильову піч «Panasonic», вартістю 1700
грн.; кухонний комбайн «Bosch», вартістю
1500 грн.; будівельний інструмент,
вартістю 2100 грн., всього на загальну
суму 14300 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
грошові кошти у розмірі ? частини
банківського вкладу, що оформлений на
ім'я ОСОБА_3, у розмірі 4524 грн. 91 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі
свого представника ОСОБА_4, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків
суду обставинам справи, просить
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким стягнути з ОСОБА_5 на його
користь грошову компенсацію в розмірі
23000 грн. в рахунок частини майна, яке
перебуває у спільній сумісній
власності подружжя, припинити право
спільної сумісної власності ОСОБА_3 на
майно подружжя, встановити право
приватної власності на спільне майно
подружжя за ОСОБА_5, у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про поділ майна подружжя відмовити за
необґрунтованістю.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника ОСОБА_3, який
підтримав скаргу з мотивів, в ній
викладених, представника ОСОБА_5, який
заперечує проти скарги та вважає
рішення суду вірним, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

30 липня 2013 року ОСОБА_3 в особі свого
представника звернувся до суду з
позовом, мотивуючи вимоги тим, що він
та ОСОБА_5 проживали однією сім'єю з 02
березня 1994 року по 01 жовтня 2012 року.

15 березня 1994 року він був
зареєстрований за місцем свого
постійного проживання АДРЕСА_2

02 березня 1994 року між ними було
укладено шлюб, в якому сторони
перебували до 08 серпня 2000 року. Після
розірвання шлюбу вони не припинили
сімейних відносин, продовжували
спільно проживати, були пов'язані
спільним побутом , вели спільне
господарство. 22 листопада 2002 року вони
вдруге зареєстрували шлюб.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 28 грудня 2012 року,
залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Сумської області від
21 березня 2013 року, шлюб між ними
розірвано.

За час спільного проживання ними було
придбано майно: меблі - комплект шаф та
полиць «Фараон», вартістю 1100 грн.;
м'який куточок, вартістю 1400 грн.;
крісло, вартістю 1100 грн.; стіл
журнальний, вартістю 100 грн.; диван,
вартістю 1700 грн.; м'який куток для
кухні, два табурети та стіл, вартістю 1000
грн.; комплект шаф та полиць, вартістю
1500 грн.; шафа-купе, вартістю 1500 грн.;
комплект шаф та полиць для кухні,
вартістю 2500 грн.; полиця для взуття 2
шт., вартістю 400 грн.; телевізор «Samsung»,
вартістю 1200 грн.; телевізор «Samsung»,
вартістю 1200 грн.; телевізор «Samsung»,
вартістю 800 грн.; музичний центр AIWA,
вартістю 600 грн.; ТВ-тюнер та
супутникова система, вартістю 1000 грн.;
ТВ-тюнер та супутникова система,
вартістю 800 грн.; комп'ютер та акустична
система, вартістю 4000 грн.; акустична
система, вартістю 1500 грн.; «DVD»
програвач, вартістю 300 грн., пральна
машина, вартістю 1500 грн.; прилад для
підігріву води бойлер, вартістю 500 грн.;
холодильник кольору металік, вартістю
4000 грн.; холодильник, вартістю 1200 грн.;
газова плита, вартістю 800 грн.; СВЧ піч,
вартістю 1700 грн.; комбайн кухонний BOCSH,
вартістю 1500 грн.; витяжка, вартістю 500
грн.; пилосос, 2 шт., вартістю 400 грн.;
ванна, вартістю 700 грн.; умивальник,
вартістю 170 грн.; унітаз, вартістю 150
грн.; штори 2 комплекти, вартістю 300 грн.;
килим, вартістю 500 грн.; керамічна
плитка, вартістю 900 грн.; будівельний
інструмент, вартістю 2100 грн.; дверні
полотна з фурнітурою (замки, ручки, 5
шт.), вартістю 1500 грн.; дверне полотно
металеве з фурнітурою 1 шт., вартістю 1000
грн.; склопакети (віконні - 3 шт., дверний
- 1шт., балконний -1 шт.), вартістю 3000 грн.

Вказане майно перебуває у володінні
ОСОБА_5 за адресою її проживання.
Доступу до вказаного майна він не має,
не може ним розпоряджатись.

Просив визнати за ним право приватної
власності та виділити у власність
наступне майно: крісло 1100 грн.; м'який
куток для кухні, два табурети та стіл,
вартістю 1000 грн.; диван, вартістю 1700
грн.; телевізор «Samsung», вартістю 1200 грн.;
музичний центр AIWA, вартістю 600 грн.;
ТВ-тюнер та супутникову систему,
вартістю 800 грн.; акустичну систему,
вартістю 1500 грн.; «DVD» програвач,
вартістю 300 грн.; холодильник кольору
металік, вартістю 4000 грн.; комп'ютер та
акустичну систему, вартістю 4000 грн.; СВЧ
піч, вартістю 1700 грн.; пральну машину,
вартістю 1500 грн.; комбайн кухонний BOCSH,
вартістю 1500 грн.; будівельний
інструмент, вартістю 2100 грн. всього на
суму 23 000 грн., припинивши право
спільної сумісної власності на це
майно з ОСОБА_5

Визнати за ОСОБА_5 право приватної
власності на: меблі - комплект шаф та
полиць «Фараон», вартістю 1100 грн.;
м'який куточок, вартістю 1400 грн.; стіл
журнальний, вартістю 100 грн.; комплект
шаф та полиць, вартістю 1500 грн.; полицю
для взуття 2 шт., вартістю 400 грн.;
комплект шаф та полиць для кухні,
вартістю 2500 грн.; шафу-купе, вартістю 1500
грн.; телевізор «Samsung», вартістю 1200 грн.;
телевізор «Samsung», вартістю 800 грн.;
ТВ-тюнер та супутникову систему,
вартістю 1000 грн.; прилад для підігріву
води бойлер, вартістю 500 грн.;
холодильник, вартістю 1200 грн.; газову
плиту, вартістю 800 грн.; витяжку,
вартістю 500 грн.; пилосос, 2 шт., вартістю
400 грн.; ванну, вартістю 700 грн.;
умивальник, вартістю 170 грн.; унітаз,
вартістю 150 грн.; штори 2 комплекти,
вартістю 300 грн.; килим, вартістю 500 грн.;
керамічну плитку, вартістю 900 грн.;
дверні полотна з фурнітурою (замки,
ручки, 5 шт.), вартістю 1500 грн.; дверне
полотно металеве з фурнітурою 1 шт.,
вартістю 1000 грн.; склопакети (віконні - 3
шт., дверний - 1шт., балконний -1 шт.),
вартістю 3000 грн., припинивши право
спільної сумісної власності на це
майно з ОСОБА_3

05 листопада 2013 року представник
позивача ОСОБА_3 уточнив позовні вимоги
та просив стягнути з ОСОБА_5 на його
користь грошову компенсацію у сумі 23 000
грн. в рахунок частки майна, яке
перебуває у їх спільній сумісній
власності; припинити право спільної
сумісної власності ОСОБА_3 на майно, яке
перебуває у спільній сумісній
власності сторін. Посилаючись на ч. 2 ст.
364 ЦК України, мотивував це тим, що місце
перебування спірного майна та його
стан невідомі, є сумнів щодо можливості
виділення майна в натурі (а.с.33-34).

27 листопада 2013 року ОСОБА_5 звернулась
до суду з зустрічним позовом, мотивуючи
вимоги тим, що вони з ОСОБА_3 перебували
у зареєстрованому шлюбі з 02 березня 1994
року по 08 серпня 2000 року та з 22
листопада 2002 року по 21 березня 2013 року.

За час перебування їх у шлюбі ними було
придбано майно, в тому числі автомобіль
«Таврія», який зареєстрований на ім'я
ОСОБА_3, та на його ім'я відкритий
депозитний рахунок у АТ «УкрСиббанк».

Просила поділити майно, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, виділивши їй: меблі-комплект
шаф та полиць «Фараон», вартістю 1100
грн.; стіл журнальний, вартістю 100 грн.;
диван, вартістю 1700 грн.; табурет,
вартістю 100 грн.; стінку «Юлія»,
вартістю 1500 грн.; шафу-купе, вартістю 1500
грн.; кухню «Грейд», вартістю 2500 грн.;
полицю для взуття, вартістю 200 грн.;
телевізор «Samsung CS», вартістю 800 грн.;
цифровий ресивер та супутникову
систему, вартістю 800 грн.; холодильник
«LG», вартістю 4000 грн.; холодильник
«Snaige», вартістю 1200 грн.; газову поверхню
«Nardi», вартістю 800 грн.; витяжку «Elika
Concorde», вартістю 500 грн.; пилосос «Samsung» 2
шт., вартістю 400 грн.; штори 2 комплекти,
вартістю 300 грн.; килим, вартістю 500 грн.

ОСОБА_3 просила виділити: крісло,
вартістю 1100 гр.; куточок та стіл (для
кухні), вартістю 1640 грн.; табурет,
вартістю 100 грн.; полицю для взуття,
вартістю 200 грн.; телевізор «Samsung CS»,
вартістю 1200 грн.; музичний центр AIWA JAX-T8,
вартістю 1659 грн.; цифровий ресивер та
супутникову систему, вартістю 1000 грн.;
електроводонагрівач «StyleBoier», вартістю
581 грн.; акустичну систему «GHT-511,
вартістю 1500 грн.; відеопрогравач «DVD-
2505», вартістю 300 грн.; пральну машину «LG»
вартістю 2085 грн.; мікрохвильову піч
«Panasonic» вартістю 1700 грн.; кухонний
комбайн «Bosch», вартістю 1500 грн.;
будівельний інструмент, вартістю 2100
грн.; мобільний телефон «Soni Ericsson» із
карткою пам'яті «Soni MStick Micro» вартістю 1367
грн.; автомобіль «Таврія»; стягнути з
ОСОБА_3 на її користь грошову
компенсацію у розмірі ? дійсної
вартості автомобіля «Таврія» за
належну їй ? частину автомобіля
«Таврія», виділеного ОСОБА_3; стягнути з
ОСОБА_3 на її користь грошові кошти у
розмірі ? частини банківського вкладу,
що оформлений на ім'я ОСОБА_3 (а.с.43-44).

28 березня 2014 року представник позивача
ОСОБА_3 вдруге уточнив позовні вимоги
та просив стягнути з ОСОБА_5 на його
користь грошову компенсацію в сумі 23 000
грн. в рахунок частки майна, яка
перебуває у спільній сумісній
власності подружжя; припинити право
спільної сумісної власності ОСОБА_3 на
майно, яке є у спільній сумісній
власності подружжя; визнати право
приватної власності за ОСОБА_5 на
майно, яке є у спільній власності
подружжя і перелік якого наведений у
первинній позовній заяві (а.с.103-104).

Вирішуючи спір та відмовляючи ОСОБА_3 у
задоволені позову про стягнення
грошової компенсації в сумі 23 000 грн. в
рахунок частки спільного майна, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_3 і його представник не довели
обставин щодо не подільності
спільного майна.

Відмовляючи ОСОБА_5 у задоволенні
позову щодо стягнення з ОСОБА_3
грошової компенсації у розмірі ?
частини дійсної вартості автомобіля
«Таврія», суд послався на те, що
вказаний автомобіль був фактично
відчужений у 1998 році, місце перебування
та вартість автомобіля на час розгляду
справи сторонам не відоме, а, отже, і
стягнути реальну компенсацію частини
його вартості не є можливим.

Задовольняючи позов в частині поділу
коштів в сумі 9249 грн. 81 коп., які
знаходились на рахунку позивача в
банку, суд виходив з того, що згідно
повідомлення відділення №926 АТ
«УкрСиббанк», на ім'я ОСОБА_3 під час
зареєстрованого шлюбу було відкрито
рахунок НОМЕР_1, на якому станом на 29
вересня 2012 року були кошти, зняті
позивачем без згоди відповідачки після
припинення шлюбних відносин.

Відмовляючи у задоволенні позову про
поділ частини майна, а саме: м'якого
куточка, музичного центру, комп'ютера
та акустичної системи, пральної машини
«LG», будівельного інструмента,
телевізора «Samsung», приладу для
підігріву, суд першої інстанції
виходив з того, що сторони не дійшли
згоди та не довели наявності, місця
знаходження та вартості вказаного
майна, категорично відмовились від
товарознавчої експертизи щодо
визначення його вартості.

Відмовляючи у задоволенні позову про
поділ іншої частини майна, а саме:
ванни, унітазу, умивальника, керамічної
плитки, дверей, вікна, мобільного
телефону «Soni Ericsson», суд першої
інстанції виходив з того, що вказане
майно не є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Ці висновки суду узгоджуються з
обставинами справи, вірно
встановленими судом, та відповідають
вимогам матеріального та
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 02 березня 1994 року по 08 серпня 2000 року
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі.

22 листопада 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5
зареєстрували шлюб повторно (а.с.8-10).

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 28 грудня 2012 року,
залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Сумської області від
21 березня 2013 року, шлюб між сторонами
розірвано (а.с.48, 49, 106).

Сторони зареєстровані в АДРЕСА_1 в м.
Суми, належній на праві власності
відповідачці та іншим двом
співвласникам на підставі свідоцтва
про право власності на житло від 19
червня 2001 року (а.с.8-9, 24, 50).

Наявність спірного майна, відносно
якого вирішено спір судом, можливість
його реального поділу, підтверджується
доказами в справі, з яких вбачається
факт придбання майна, в тому числі за
час дії і КпШС України, і СК України,
зокрема, і за кредитні кошти, отримані в
банках.

Зокрема, за кредитним договором №
SUHKR000020038 від 21 січня 2004 року позивачеві
ПАТ КБ «ПриватБанк» надавав кредит 3697,5
гр. на придбання товарів народного
споживання, в забезпечення виконання
зобов'язань 21 січня 2004 року було
укладено договір застави № SUHKR000020038,
згідно якого ОСОБА_3 надав банку у
заставу майно, що належить йому на
праві власності на підставі договору
купівлі-продажу від 12 січня 2004 року,
придбане за кредитні кошти, загальною
вартістю майна на суму 4 325 грн.

18 січня 2008 року між ОСОБА_3 та ТОВ КБ
«Дельта» був укладений кредитний
договір №001-18080-180108, згідно якого йому
були надані кошти в сумі 717,83 грн., в
забезпечення виконання зобов'язань за
ним переданий банку у заставу
мобільний телефон і карта пам'яті (а.с. 12
-16, 51- 61).

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 03 вересня 2013 року
вселено ОСОБА_3 у квартиру
АДРЕСА_1

Згідно повідомлення відділення №926 АТ
«УкрСиббанк» від 24 грудня 2013 року на
ім'я ОСОБА_3 відкрито рахунок НОМЕР_1
(а.с.81).

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 61 СК України об'єктом
права спільної сумісної власності є
заробітна плата, пенсія, стипендія,
інші доходи, одержані одним із
подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено
договір в інтересах сім'ї, то гроші,
інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Аналогічні положення містили ст. ст. 22,
24, 28, 29 КпШС України, за часу дії якого
була придбана частина спірного майна
подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 ЦК України
подільною є річ, яку можна поділити без
втрати її цільового призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо
виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (частина друга
статті 183 цього Кодексу), співвласник,
який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, передбачених цим Кодексом.

Всупереч вказаним вимогам
процесуального закону, позивач не
довів наявності правових підстав для
задоволення його позову у вигляді
стягнення половини вартості рухомого
спільного спірного майна подружжя, яке
є подільним, а тому суд прийшов до
вірного висновку про відмову в
задоволені його уточненого позову, та
реально поділив спірне майно.

Що стосується доводів позивача про те,
що є неподільним майно, яке є
обладнанням квартири, що належить на
праві власності відповідачці, - дверні
полотна, склопакети вікон, балконів,
дверей, сантехнічне обладнання, суд
прийшов до вірного висновку про те, що
позивач не надав жодного доказу тому,
що це майно було придбане в період
перебування в шлюбі з відповідачкою за
спільні кошти подружжя і є їх спільним
майном.

Є безпідставними доводи апеляційної
скарги про те, що на час набуття
відповідачкою права власності на
квартиру в м. Суми не вироблялись та не
встановлювались вікна та балконні рами
з ПВХ з огляду на відсутність суб'єктів
господарювання, що здійснювали б
відповідну діяльність.

Не спростовують висновків суду і
посилання на невірне зазначення судом
дати розірвання шлюбу сторін, оскільки
в оскаржуваному рішенні суд вірно
вказав, що шлюб розірваний рішенням
суду від 28 грудня 2012 року, яке набрало
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Посилання позивача в скарзі на те, що
суд безпідставно поділив кошти, які
були на його рахунку в банку, оскільки в
справі відсутні докази наявності
спірних коштів на його рахунку, також
спростовуються доказами в справі.

Витягом з особового рахунку позивача,
наданого АТ «УкрСиббанк»,
підтверджується, що рахунок на ім'я
позивача був відкритий під час
перебування подружжя в шлюбі та
спільного проживання, і в цей час - 3
серпня 2012 року була внесена на цей
рахунок сума коштів - 10200 гр. (а.с.46,
81-82).

Позивач не спростував тієї обставини,
що до винесення судом рішення про
розірвання шлюбу 28 грудня 2012 року
сторони проживали окремо з 29 вересня 2012
року. На цю обставину він посилався і
при розгляді справи за його позовом про
вселення в квартиру відповідачки, а
тому зняту ним 12 жовтня 2012 року в
період окремого проживання з
відповідачкою суму коштів суд
обґрунтовано поділив як таку, якою
відповідач розпорядився без згоди
відповідачки як співвласника не в
інтересах подружжя.

Факт окремого проживання сторін в цей
період підтверджується і іншими
доказами в справі, в тому числі
матеріалами перевірок органами
міліції конфлікту, який виник між
сторонами 29 вересня 2012 року і після
якого сторони проживали окремо (а.с.17-
20).

Обставини, на які посилається
відповідач, були предметом дослідження
суду першої інстанції і отримали
об'єктивну оцінку. Відповідач не навів
у апеляційній скарзі фактів, які б
підтвердили необґрунтованість рішення
суду, свідчили б про наявність підстав
для задоволення скарги.

За таких обставин оскаржуване рішення
суду першої інстанції є законним і
обґрунтованим, підстави для його
зміни чи скасування відсутні.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в
а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану його
представником ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 31 березня 2014 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -