Справа № 588/569/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.05.2014 року Тростянецький районний суд
Сумської області в складі: головуючого
судді Линник О.С., при секретарі Доля
Н.В., з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,
представника позивачів ОСОБА_3, третьої
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Тростянець цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1,
ОСОБА_2, треті особи на стороні
позивачів без самостійних вимог
ОСОБА_5, ОСОБА_4 до Тростянецької
міської ради до Тростянецької міської
ради про визнання права власності на
спільне майно подружжя та на спадкове
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з
позовом до Тростянецької міської ради
про визнання права власності на
спільне майно подружжя та на спадкове
майно, треті особи на стороні позивачів
без самостійних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_4
Позивачі вказують, що ІНФОРМАЦІЯ_4
помер ОСОБА_6, який постійно проживав в
АДРЕСА_1. На момент його смерті
спадкоємцями є: позивачка - дружина
померлого, діти - позивач ОСОБА_2, треті
особи ОСОБА_1 і ОСОБА_4 Після смерті
ОСОБА_6 залишилась спадщина, яка
складається із жилого будинку з
господарськими побудовами, що
розташований на приватизованій
земельній ділянці по АДРЕСА_1. На
випадок своєї смерті померлий заповіту
не складав. За життя померлого
державний акт про право приватної
власності на землю не виготовлявся,
будівництво житлового будинку та
господарських будівель велось з 1979 р.
по 1981 р. Спадщину прийняв позивач - син
померлого, оскільки фактично вступив в
управління та володіння спадковим
майном. Дружина покійного та діти
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спадщину не приймали і
на її отримання не претендують.
Оскільки житловий будинок був
побудований у період шлюбу, то
позивачка ставить питання про
визначення її долі у спільному майні
подружжя. Позивач ОСОБА_2 звернувся до
нотаріальної контори з заявою про
видачу йому свідоцтва про право на
спадщину, а позивачка зверталася з
заявою про видачу свідоцтва про право
власності на частину спільного майна,
однак своєю постановою нотаріус
відмовив у видачі таких свідоцтв,
оскільки відсутня державна реєстрація
правовстановлюючого документу на
жилий будинок з надвірними будовами та
відсутній державний акт на земельну
ділянку. Оскільки на даний час
зареєструвати договір забудови жилого
будинку та отримати державний акт про
право приватної власності на землю
неможливо у зв'язку зі смертю власника,
тому позивачі звернулися до суду з
позовом та просять визнати за ОСОБА_1
право власності на 1/2 частину житлового
будинку загальною площею 65,6 кв.м. з
відповідною частиною господарських
будівель, що розташовані в АДРЕСА_1, як
належну долю в спільному майні
подружжя; за ОСОБА_2 визнати право
власності в порядку спадкування після
смерті батька ОСОБА_6 на 1/2 частину
вказаного житлового будинку загальною
площею 65,6 кв.м. за вищевказаною адресою.
Крім того, позивачі просять визнати за
кожним з них право на продовження
приватизації земельної ділянки, що
розташована по АДРЕСА_1.
У судовому засіданні позивачі та
представник позивачів позовні вимоги
підтримали повністю та просили їх
Третя особа ОСОБА_4 у судовому
засіданні проти позову не заперечувала
та позовні вимоги позивачів просила
Третя особа ОСОБА_1 у судове засідання
не з'явився, про слухання справи був
повідомлений належним чином, суд про
причини неявки не повідомив, письмових
пояснень з приводу заявленого позову
до суду не надав.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про слухання
справи був повідомлений належним
чином, письмових пояснень з приводу
заявленого позову до суду не надав.
Як вбачається зі свідоцтва про шлюб -
ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_1 08.04.1978 року
(а.с.15), під час якого у них народилися
діти "ОСОБА_2" (російською мовою),
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12), "ОСОБА_5" (російською
мовою), ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13) та "ОСОБА_4"
(російською мовою), 19.07.1982 р.н (а.с.14).
Згідно копії свідоцтва про смерть
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в
м.Тростянець Сумської області (а.с.16).
Рішенням виконкому Тростянецької
міської ради №354 від 13.12.1978 року ОСОБА_6
було надано право індивідуального
будівництва на земельній ділянці під
АДРЕСА_1 площею 500 кв.м. (а.с.17).

Згідно договору від 20.12.1978 року між
Тростянецькою міською радою та ОСОБА_6
останньому було надано на праві
безстрокового користування земельну
ділянку площею 500 кв.м., що розташована
по АДРЕСА_1 Сумської області для
будівництва індивідуального жилого
будинку на праві особистої власності
(а.с.18-19).

Відповідно до акту від 25.12.1978 року
ОСОБА_6 було відведено в натурі
земельну ділянку загальною площею 600
кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 (а.с.20).

25 грудня 1978 року ОСОБА_6 отримав дозвіл
на виконання робіт на земельній
ділянці по АДРЕСА_1 відповідно до
рішення №354 від 13.12.1978 р. , строк
закінчення робіт визначений до 13
грудня 1980 року(а.с.21).

Як вбачається, 23.03.1982 року ОСОБА_6 було
зроблено замовлення на проведення
прийомки будинку в АДРЕСА_1 (а.с.55-56).

Рішенням виконкому Тростянецької
міської ради № 225 від 28.06.1996 року ОСОБА_6
було передано у приватну власність
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування жилих будинків та
господарських будівель у розмірі 500
кв.м. по АДРЕСА_1, однак державний акт на
вказану земельну ділянку він не
отримав, що підтверджується довідками
Тростянецької міської ради від 05.11.2008
року та від 17.03.2014 року(а.с.22,23).

Згідно довідки КП "Охтирське МБТІ" від
28.03.2014 року встановлено, що реєстрація
договору про надання у безстрокове
користування земельної ділянки по
АДРЕСА_1 відсутня (а.с.24).

Згідно технічного паспорту житловий
будинок АДРЕСА_1 в органах КП "Охтирське
МБТІ" не зареєстрований,
будинковолодіння складається із
житлового будинку (рік побудови 1981),
площею 65,6 кв.м, господарських та
побутових будівель і споруд:
сарай-літня кухня, сарай-прибудова,
гараж, погріб, огорожа (а.с.25-27).

Як вбачається, державний нотаріус
своєю постановою від 04.04.2014 року
відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом після
смерті чоловіка ОСОБА_6 у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документу на житловий будинок та
земельну ділянку (а.с.28).

Згідно листа відділу містобудування,
архітектури, житлово-комунального
господарства та будівництва
Тростянецької РДА щодо прийняття в
експлуатацію будинку АДРЕСА_1, архівна
справа щодо введення в експлуатацію
вказаного будинку відсутня (а.с.45).

З інформаційної довідки зі Спадкового
реєстру вбачається, що Спадкова справа
після смерті ОСОБА_6 не заводилась
(а.с.54).

У судовому засіданні було оглянуто
інвентарну справу на домоволодіння
АДРЕСА_1 з якої вбачається, що 26.07.2005
року до Охтирського МБТІ звернулася
ОСОБА_1 з замовленням про внесення змін
до технічного паспорту у зв'язку з
добудовами.

Цивільні відносини по даній справі
виникли до набрання чинності
Цивільним Кодексом України від 01 січня
2004 року, тому на дані правовідносини
поширюється дія норм Цивільного
кодексу Української РСР в редакції
1963 року та КпШС України.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом
відкриття спадщини визнається день
смерті спадкодавця. Місцем відкриття
спадщини визнається останнє постійне
місце проживання спадкодавця (ст.526 ЦК
УРСР).

Згідно ст.524 ЦК УРСР спадкування
здійснюється за законом і за заповітом.
Спадкування за законом має місце, коли
і оскільки воно змінено заповітом.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР визнається,
що спадкоємець прийняв спадщину, якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців від дня
відкриття спадщини

Як зазначено у ч.2 ст.553 ЦК УРСР -
вважається, що відмовився від спадщини
також той спадкоємець, який не вчинив
жодної з дій, що свідчать про прийняття
спадщини (ст.549 цього Кодексу).

Стаття 548 ЦК УРСР передбачає, що для
отримання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або застереженням. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється, або не визнається
іншою особою.

Ні Цивільним Кодексом УРСР, ні новим ЦК
України, який набрав чинності з 01.01.2004
року не обмежений строк на оформлення
спадщини та отримання відповідного
свідоцтва.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від
01 липня 2004 року "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч.4 ст.3 вказаного Закону
права на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди, регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема такими як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 року №7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з
подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК та Законом
України від 01 липня 2004 року "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Порядок оформлення права власності на
об'єкти нерухомого майна, на які
відсутні акти прийняття їх в
експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94
«Прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів» та в листі
Державного комітету України з
будівництва та архітектури від 23
березня 1999 року №12/5-126, в якому
роз'яснюється, зокрема: по об'єктах, що
збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до
прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992
року №449, якою встановлено порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, при їх
реєстрації для оформлення права
власності одним із документів є
висновок про технічний стан будинку
(будівлі), що складається БТІ.

Висновок про технічний стан спірного
будинку відсутній, разом із тим, суд
вважає, що оскільки органом бюро
технічної інвентаризації було
здійснено виготовлення технічної
документації, проведена оцінка
будинковолодіння, здійснений
технічний опис будівель, як вбачається
із матеріалів інвентарної справи,
тобто встановлено, що будівництво
дійсно було завершено забудовником
ОСОБА_6 у 1981 році - є підстави для
визнання права власності на вказане
будинковолодіння за кожним із
позивачів.

Відповідно до ст.22 КпШС України (1969
року) майно набуте подружжям за час
шлюбу є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном. Відповідно
до ч.1 ст.28 КпШС України у разі поділу
майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними.

Оскільки спірний будинок був
побудований від час шлюбу між
позивачкою ОСОБА_1 та її чоловіком
ОСОБА_6, тому їй належить 1/2 частка
вказаного домоволодіння на праві
спільної власності подружжя.

Позивач ОСОБА_2 прийняв спадщину,
оскільки на момент смерті батька
проживав у спадковому домоволодінні,
фактично вступив в управління та
володіння спадковим майном.

Треті особи по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_4
на спадщину не претендують і не
звертались в нотаріальну контору з
відповідними заявами про прийняття
спадщини.

Таким чином, в судовому засіданні
знайшов підтвердження факт прийняття
спадщини ОСОБА_2, яка відкрилась після
смерті його батька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4,
до складу якої входить ? частина жилого
будинку з надвірними побудовами,
розташованого по АДРЕСА_1 .

Вирішуючи спір щодо земельної ділянки
судом встановлено наступне, що
відповідно до п.3 Декрету Кабінету
Міністрів України № 15-92 від 26.12.1993 року
"Про приватизацію земельних ділянок"
право приватної власності громадян на
земельні ділянки, передані їм для
цілей, передбачених ст.1 цього декрету,
посвідчується відповідною Радою
народних депутатів, про що робиться
запис у земельно - кадастрових
документах, з наступною видачею
державного акта на право приватної
власності на землю.

Відповідно до ст.17 Земельного Кодексу
України (1991 р.) передача земельних
ділянок у колективну та приватну
власність провадиться Радами народних
депутатів, на території яких
розташовані земельні ділянки.

Передача у власність земельної
ділянки, що була раніше надана
громадянину, провадиться сільськими,
селищними, міськими Радами народних
депутатів за місцем розташування цієї
ділянки для: ведення селянського
(фермерського) господарства у розмірі,
згідно зі ст.52 ЗК; ведення особистого
підсобного господарства у розмірі,
згідно зі ст.56 ЗК; будівництва та
обслуговування жилого будинку у
господарських будівель (присадибна
ділянка), садівництва, дачного і
гаражного будівництва у розмірах,
згідно зі ст.ст.57,67 ЗК.

Так як на земельну ділянку, яка
розташована за адресою по АДРЕСА_1
відсутні правовстановлюючі документи,
такі як державний акт на право
власності на землю, оскільки не
видавався власнику, тому позивачі
набувають право на продовження
приватизації земельної ділянки для
ведення особистого підсобного
господарства, будівництва та
обслуговування жилого будинку та
господарчих будівель загальною площею
500 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

За таких обставин суд вважає, що
позивачі довели у суді свої позовні
вимоги у повному обсязі.

Судові витрати позивачка ОСОБА_1
просила залишити за нею.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.10, 11, 58, 59, 60, 209-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину житлового будинку загальною
площею 65,6 кв.м та на ? частину
господарських та побутових будівель і
споруд - сарай-літня кухня,
сарай-прибудова, гараж, погріб, огорожа,
що розташовані по АДРЕСА_1 як належну
долю в спільному майні подружжя.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частину житлового будинку загальною
площею 65,6 кв.м та на ?? частину
господарських та побутових будівель і
споруд - сарай-літня кухня,
сарай-прибудова, гараж, погріб, огорожа,
що розташовані по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_6, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Тростянець
Сумської області.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право на
продовження приватизації земельної
ділянки для ведення особистого
підсобного господарства, будівництва
та обслуговування жилого будинку та
господарчих будівель загальною площею
500 кв.м за адресою в АДРЕСА_1.

Судові витрати залишаються за
позивачем.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Сумської області
через Тростянецький районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
О.С. Линник