АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4782/14
Справа № 182/1829/13-ц
Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Чубуков О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2014 року

м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

Судді-головуючого: ОСОБА_2

Суддів колегії:
ОСОБА_3, ОСОБА_4

при секретарі Яловій
Ю.О.

розглянувши апеляційну скаргу
Фермерського господарства «ОСОБА_5А.»
на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 26 березня 2014 року у справі
за позовом Приватного підприємства
«Таврія» до ОСОБА_6, Фермерського
господарства «ОСОБА_5А.», в якості
третіх осіб: Відділ Держкомзему у
Нікопольському районі
Дніпропетровської області, Головне
управління Держкомзему України у
Дніпропетровській області, Товариство
з обмеженою відповідальністю
«Дніпропетровська обласна земельна
агенція» про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки,
визнання договору оренди землі
поновленим та зобов’язання вчинити
певні дії щодо укладення додаткової
угоди,-

ВСТАНОВИЛА:

ФГ «ОСОБА_5А.» звернулося з апеляційною
скаргою на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 26 березня 2014 року, де
ставить питання про його скасування та
ухвалення нового, яким відмовити у
задоволенні позову, посилаючись на те,
що рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 26 березня 2014 року позовні
вимоги ПП «Таврія» задоволені
частково, визнано недійсним договір
оренди земельної ділянки, - площею 8,7102
га. Визнано договір оренди земельної
ділянки 8,7102 га, укладений 13.02.2007 року
між ПП «Таврія» та ОСОБА_6 поновленим.
Зобов’язано ОСОБА_6 вчинити дії щодо
укладення з ПП «Таврія» додаткової
угоди. Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що
13.02.2007 року між ПП «Таврія» та ОСОБА_6
було укладено договір оренди земельної
ділянки площею 8,7102 га, яка належить
ОСОБА_6 на праві приватної власності на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку.

Пунктом 3.1. вищевказаного договору
встановлений строк його дії з 13.02.2007
року по 23.03.2012 року. Державна реєстрація
договору була проведена у відділі
Держкомзему у Нікопольському районі та
зареєстрована у книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
землі 27.03.2012 року за № 04082.

Згідно з ч.1, 4 та 5 ст.33 Закону України
«Про оренду землі» по закінченню
строку, на який було укладено договір
оренди землі, орендар, який належно
виконував обов'язки за умовами
договору, має переважне право перед
іншими особами на укладення договору
оренди землі на новий строк (поновлення
договору оренди землі). При поновленні
договору оренди землі його умови
можуть бути змінені за згодою сторін. У
разі недосягнення домовленості щодо
орендної плати та інших істотних умов
договору переважне право орендаря на
укладення договору оренди землі
припиняється. Орендодавець у місячний
термін розглядає надісланий орендарем
лист-повідомлення з проектом
додаткової угоди, перевіряє його на
відповідність вимогам закону, узгоджує
з орендарем (за необхідності) істотні
умови договору і, за відсутності
заперечень, приймає рішення про
поновлення договору оренди землі (щодо
земель державної та комунальної
власності), укладає з орендарем
додаткову угоду про поновлення
договору оренди землі. За наявності
заперечень орендодавця щодо
поновлення договору оренди землі
орендарю направляється
лист-повідомлення про прийняте
орендодавцем рішення.

Вказані вимоги закону ОСОБА_6 не
дотримано.

З матеріалів справи вбачається, що ПП
«Таврія» 10 лютого 2012 року згідно
листа-повідомлення повідомляло ОСОБА_6
про намір скористатися їх переважним
правом на укладення договору оренди
земельної ділянки на новий строк та
надіслало додаткову угоду.

До матеріалів справи надано список
громадян, яким відправлено
листи-повідомлення замовленою поштою
від ПП «Таврія». У вказаному списку
зазначено прізвище відповідача –
ОСОБА_6

Відповідачем не доведено його
твердження щодо неотримання
зазначеного листа та необізнаності про
наявність пропозиції позивача.

З матеріалів справи вбачається та не
оспорюється сторонами, що ПП «Таврія»,
як попередній орендар земельної
ділянки, належним чином виконував
умови договору, сплачував орендну
плату. Таким чином, позивач набув
переважне право на оренду землі, а
відтак і на продовження дії договору
оренди.

Відповідно до положень ч.6 ст. 33 Закону
України «Про оренду землі» заперечення
у поновленні договору оренди повинно
бути висловлено на протязі місяця
після закінчення строку його дії, а не
до його закінчення, а також у формі
листа-повідомлення на адресу орендаря,
а не фактом укладання договору оренди з
іншим орендатором.

Виходячи з положень ст. 11 ЦК України, ст.
2 Закону України «Про оренду землі»,
відповідно до яких права та обов’язки
сторін виникають з актів цивільного
законодавства та укладеного договору,
колегія суддів дійшла висновку, що
направлення відповідачем до
закінчення строку дії договору оренди,
укладеного з ПП «Таврія», заяви з
проханням не займати його земельну
ділянку після збору урожаю 2011 року, не
створює будь-яких прав та обов’язків
для сторін в розумінні положень ст. 33 ЗУ
«Про оренду землі».

Приймаючи до уваги, що після закінчення
строку дії договору земельна ділянка,
яка без визначення меж перебувала у
загальному масиві, що орендувався ПП
«Таврія», а ОСОБА_6 протягом одного
місяця після закінчення строку дії
договору не звернувся до позивача з
листом-повідомленням про заперечення у
його поновленні, договір оренди
земельної ділянки площею 8,7102 га від
13.02.2007 року, укладений між ПП «Таврія»
та ОСОБА_6, відповідно до ч.6 ст. 33 ЗУ «Про
оренду землі», слід вважати поновленим
на той самий строк і на тих самих
умовах, які були передбачені договором.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог, апеляційний суд не находить
підстав для задоволення скарги та
скасування рішення суду з наступних
підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному об’ємі з’ясував
права та обов’язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку. Висновки
суду підтверджені наявними в
матеріалах справи письмовими доказами
та поясненнями самих сторін.

При вище наведених обставинах справи,
суд першої інстанції, відповідно до ст.
ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст. 15, 32, 33 Закону
України «Про оренду землі», ст. ст. 10, 11,
60 ЦПК України, дійшов вірного висновку
про наявність порушення вимог закону
при укладенні спірного договору оренди
між ФГ „ОСОБА_5А.” та ОСОБА_6, і
обґрунтовано визнавши його недійсним,
скасувавши рішення про його державну
реєстрацію.

Приведені в апеляційній скарзі доводи,
не можуть бути підставою для
скасування рішення суду, оскільки
зводяться до особистого тлумачення
апелянтом норм права, та до іншої
оцінки фактичних обставин справи, яка
відрізняється від зробленої судом
першої інстанції оцінки і висновків
суду не спростовують.

Суд першої інстанції розглянув справу
у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11,
60 ЦПК України про змагальність сторін
та диспозитивність цивільного
судочинства, в межах заявлених вимог та
на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фермерського
господарства «ОСОБА_5А.» – відхилити

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 26
березня 2014 року – залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення, але може
бути оскаржено протягом двадцяти днів
в касаційному порядку.

Судді колегії: