АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
_________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Нежури В.А., Невідомої Т.О.

при секретарі - Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 14 травня 2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ПАТ «УкрСиббанк»
звернулося з позовом до ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про солідарне стягнення
заборгованості за кредитним договором
№0 від 11.06.2007 р., укладеним між АКІБ
«УкрСиббанк» (правонаступником якого є
ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 за умовами
якого остання отримала кредит в сумі 26
910,0 доларів США на строк до 11.06.2014 р., зі
сплатою 12,5% річних протягом 30
календарних днів, з подальшим
переглядом процентної ставки
відповідно до умов договору.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1
зобов'язань за вказаним кредитним
договором, 11.06.2007 р. між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений
договір поруки №120161.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не
виконує зобов'язання за кредитним
договором, внаслідок чого у неї станом
на 14.02.2013 р. виникла заборгованість по
кредиту та процентам у розмірі 25 411, 52
доларів США, а також нарахована комісія
за надання кредиту у розмірі 101, 00 грн.
та пеня за прострочення повернення
кредиту та сплати процентів у розмірі 16
785, 70 грн., позивач просив задовольнити
його вимоги.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 14.05.2013 р.
позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк»
заборгованість за кредитним договором
по кредиту та процентам у розмірі 25 411,52
доларів США, що відповідно до курсу
Національного банку України становить
203 114,28 грн., пеню за прострочення
повернення кредиту та сплати процентів
за період з 15.02.2012 р. по 14.02.2013 р. в сумі 16
785,70 грн., комісію за надання кредиту в
сумі 101, 00 грн. та судові витрати в
розмірі 2 200 грн. в рівних частках з
кожного.

Справа № 755/4532/13 № апеляційного
провадження:22-ц/796/5683/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Чех Н.А.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Усик Г.І. Ухвалою
Дніпровського районного суду м. Києва
від 17.12.2013 р. в задоволенні заяви ОСОБА_1
про перегляд заочного рішення від
14.05.2013 р., відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог ПАТ
«УкрСиббанк», посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, неправильне
застосування норм матеріального та
порушення норм процесуального права.

Зазначала, що суд першої
інстанції не урахував, що Банк не надав
будь-яких доказів отримання нею
кредитних коштів, зокрема в матеріалах
справи відсутній договір про відкриття
поточного рахунку та заяви про
відкриття рахунку. Крім того вказувала
на те, що вона не отримувала вимогу
Банку про дострокове повернення
кредиту.

Також вказувала на те, що Банк
неправомірно нарахував пеню за 12
місяців, тоді як відповідно до ст.232 ГК
України нарахування штрафних санкцій
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник просили задовольнити
апеляційну скаргу з наведених у ній
підстав.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи зазначена
юридична особа була повідомлена.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які приймали участь в
судовому засіданні, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

За змістом ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судом встановлено, що 11.06.2007 р. між АКІБ
«УкрСиббанк» (правонаступником якого є
ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір №0, за умовами
якого відповідачка отримала кредит у
розмірі 26 910,0 доларів США на строк до
11.06.2014р., зі сплатою 12,5% річних протягом
30 календарних днів, з подальшим
переглядом процентної ставки
відповідно до умов договору.

11.06.2007 р. з метою забезпечення виконання
ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним
договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_2 був укладений договір поруки
№120161.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«УкрСиббанк», суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_1 не виконує
зобовўязання за кредитним договором,
внаслідок чого у неї виникла
заборгованість.

Такий висновок суду ґрунтується на
матеріалах справи та вимогах закону.

З наданого ПАТ «УкрСиббанк»
розрахунку вбачається, що станом на
14.02.2013 р. заборгованість по вказаному
кредитному договору 25 411, 52 доларів США,
що за курсом НБУ станом на 14.02.2011 р.
становить 203 114,28 грн., комісії у розмірі
101,00 грн. та пені 16 785, 10, з яких
заборгованість за кредитом становить 17
880, 18 доларів США, прострочена
заборгованість за кредитом - 10,726,53
доларів США, прострочена
заборгованість по процентам - 7 531,34
доларів США, пеня за несвоєчасне
погашення боргу по кредиту за період з
15.02.2012 р. по 14.02.2013 р. - 10 166,94 грн., пеня за
несвоєчасне погашення боргу за
процентами за період з 15.02.2012 по 14.02.2013 р.
- 6 618,76 грн., комісія за надання кредиту -
101,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не
навела переконливих доводів чи
підстав, які б спростовували
правильність висновків суду, чи
обґрунтованість наведеного позивачем
розрахунку заборгованості за
кредитним договором.

Посилання ОСОБА_1 на те, що банк не
надав будь-яких доказів отримання нею
кредитних коштів з огляду на
відсутність договору про відкриття
поточного рахунку та заяви про
відкриття рахунку, не є переконливими
оскільки з матеріалів справи
убачається, що ОСОБА_1 в період з 10.07.2007
р. по 11.05.2010 р. здійснювала періодичні
платежі на виконання умов кредитного
договору, що свідчить про отримання нею
кредиту. Надання кредитних коштів
також підтверджуються наявним в
матеріалах справи рухом по рахунку за
період з 11.06.2007 р. по 12.06.2007 р.

Доводи апеляційної скарги в
частині не направлення вимоги про
дострокове погашення кредиту колегія
суддів не приймає до уваги з огляду на
наступне.

Відповідно до матеріалів справи,
ОСОБА_1 направлено вимогу від 25.12.2012 р., в
якій повідомляється про дострокове
виконання зобов'язання у зв'язку з його
порушенням. Зазначену вимогу ОСОБА_1
отримано 11.01.2013, що підтверджується
даними копії зворотного поштового
повідомлення. Відомостей про те, що між
учасниками кредитного правовідношення
у цей період мало місце листування
іншого характеру матеріали справи не
містять. Крім того, пред'явлення позову
банку про стягнення заборгованості за
кредитним договором ототожнюється з
зазначеною вимогою, оскільки боржник в
такому разі може заперечувати проти
доводів банку у судовому порядку.

Безпідставними є посилання
апелянта на те, що Банк неправомірно
нарахував пеню за прострочення
виконання зобов'язання, оскільки
ОСОБА_1 при обґрунтуванні зазначеного
доводу посилається на ст.ст.230, 232
Господарського кодексу України, тоді
як між сторонами виник
цивільно-правовий спір, який
регулюється нормами Цивільного
кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України позовна давність про стягнення
неустойки (штрафа, пені) становить один
рік.

Як убачається з розрахунків
заборгованості пеня нарахована у межах
строку позовної давності в один рік до
дати звернення до суду з позовом.

Зважаючи на викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду є законним та
обґрунтованим, а доводи апеляційної
скарги безпідставними.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, а заочне рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 14 травня 2013 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:
Судді: