Справа №: 343/3560/13-ц
Провадження №: 2/0343/21/14
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року м.Долина

Долинський районний суд
Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді -
Лицура І. М.,

секретаря - Бойків
В. П.,

з участю адвокатів - ОСОБА_1 та
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Долина Івано-Франківської області
справу за позовом ОСОБА_3 до Вигодської
селищної ради Долинського району
Івано-Франківської області, третя
особа: ОСОБА_5, про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права
власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом, в
якому просив визнати за ним право
власності на кімнату 1-10 в житловому
будинку АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивував
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в смт. Вигода
померла його бабуся ОСОБА_6, в зв'язку з
чим відкрилась спадщина, до складу якої
входить 57/100 часток будинковолодіння
АДРЕСА_1. Разом із спадкодавцем до дня
її смерті проживав його батько ОСОБА_7,
який постійно здійснював за нею догляд,
однак через відсутність коштів не
оформив за собою право власності на
спадкове майно. ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_7 помер. За життя спадкодавцем
заповіт не складався. Він є спадкоємцем
першої черги за законом після смерті
свого батька ОСОБА_7 Так як спадщина
складається з нерухомого майна, то він
повинен отримати в нотаріуса свідоцтво
про право на спадщину. Для цього
необхідно надати витяг з реєстру прав
власників на нерухоме майно. Однак,
оформити спадщину він не має
можливості, оскільки право власності
не було зареєстровано в
Івано-Франківському обласному бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації прав власності на
нерухомість. Крім цього, для подання
документів в суд щодо визнання за ним
право власності, необхідна була
довідка про те, за ким рахується
спадковий будинок, а Вигодська селищна
рада відмовляла йому у видачі такої
довідки. 03.06.2010 року йому стало відомо,
що рішенням Долинського районного суду
від 17.11.2009 року незаконно визнано право
власності на спірну частину
будинковолодіння за ОСОБА_5 За його
апеляційною скаргою дане рішення
скасовано рішенням Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 14.09.2010
року і відмовлено ОСОБА_5 в задоволенні
позову. Однак, незважаючи на це, ОСОБА_5
умисно розібрала частину будинку, що
належала його бабусі, залишивши тільки
кімнату 1-10, площею 9,9 кв.м. Оскільки в
позасудовому порядку він не має
можливості оформити за собою право
власності на вищевказане нерухоме
майно, то змушений звернутися в суд з
даним позовом.

В судовому засіданні позивач уточнив
та збільшив позовні вимоги, просив
встановити факт прийняття його батьком
ОСОБА_7 спадщини після смерті своєї
матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року та визнати за ним, ОСОБА_3, право
власності на 57/100 часток
будинковолодіння АДРЕСА_1, додатково
пояснивши, що його батько ОСОБА_7
фактично вступив в управління та
володіння спадковим майном після
смерті матері, в тому числі і належною
їй часткою (57/100) вказаного
будинковолодіння, оскільки проживав у
ньому на час смерті матері, а також
перевіз з будинку матері до будинку
дружини в с.Старий Мізунь де-які речі.

Представник відповідача Вигодської
селищної ради Долинського району
Івано-Франківської області позовні
вимоги ОСОБА_3 не визнав, оскільки
вважає їх безпідставними. Суду пояснив,
що спадкодавець ОСОБА_6 до дня смерті
проживала спільно зі своїм співжителем
ОСОБА_8, який після її смерті залишився
проживати у належній їй частині
будинку. ОСОБА_7 не проживав зі своєю
матір»ю ні на час її смерті, а тим
більше після цього, тому фактично не
міг вступити в управління або
володіння спадковим майном і не подав
до нотаріуса заяву про прийняття
спадщини. ОСОБА_7 постійно проживав в
Закарпатській області, де і помер в 2004
році, а тому не може вважатися
спадкоємцем, який прийняв спадщину.
Крім того, кімната, на яку просив
визнати право власності ОСОБА_3, на
даний час зруйнована, тому будь-яких
підстав для визнання права власності
на неї немає, оскільки право власності -
це речове право, а в даному випадку
відсутня сама річ. Просив в позові
відмовити за безпідставністю позовних
вимог та подав заяву про закінчення
розгляду справи в його відсутності.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому
засіданні також позов не визнала,
вказавши, що відсутні будь-які підстави
для визнання права власності за
позивачем на частину житлового будинку
АДРЕСА_1, оскільки цієї частки будинку
не існує, вона зруйнована ще з середини
2000-их років. Крім того, батько позивача
ОСОБА_7 не прийняв спадщину після
смерті своєї матері ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, оскільки не проживав
з нею ні на час її смерті, а тим більше
після цього і тому фактично не міг
вступити в управління або володіння
спадковим майном. ОСОБА_7 проживав в
Закарпатській області, зловживав
спиртними напоями і його матір
хоронили чужі люди, збирали гроші на
вулиці між сусідами. Позивачу ОСОБА_3
рішенням Долинського районного суду в
2011 році вже було надано додатковий
строк для оформлення спадщини після
смерті свого батька, яким він не
скористався. Тому вважає заявлений
позов безпідставним та просить
відмовити в його задоволенні.

Дослідивши та оцінивши здобуті й
перевірені в судовому засіданні докази
в їх сукупності, суд вважає, що даний
позов до задоволення не підлягає,
виходячи з наступного:

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України, який набрав чинності з
01 січня 2004 року, даний кодекс
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином, до даних спірних
правовідносин щодо визнання права
власності на спадкове майно після
смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року, застосовуються положення
Цивільного кодексу Української РСР від
18 липня 1963 року, з відповідними змінами
та доповненнями.

Згідно зі ст. 524 ч.1 Цивільного кодексу
УРСР, спадкоємство здійснюється за
законом і за заповітом.

За змістом ст. 549 даного кодексу,
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
або фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном, або якщо
він подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Як вбачається з відповіді Вигодської
селищної ради № 273 від 20.07.2005 року на
запит адвоката ОСОБА_2 та долученої
довідки (а.с. 12-13), ОСОБА_6 згідно зі
свідоцтвом про право власності, що
видане на підставі рішення виконкому
Вигодської селищної ради № 10 від 05.04.1993
року, належало на праві власності 57/100
будинковолодіння АДРЕСА_1.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, місце
реєстрації смерті: Вигодська селищна
рада Долинського району
Івано-Франківської області, актовий
запис № 16, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 8).

Про те, що її син ОСОБА_7 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с.Іза Хустського
району Закарпатської області, свідчить
свідоцтво про його смерть серії НОМЕР_2,
видане 16.06.2006 року відділом РАЦСу
Хустського райуправління юстиції
Закарпатської області (а.с. 11).

Позивач та його представник в
судовому засіданні ствердили, що на час
смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року, разом з нею проживав її син
ОСОБА_7, який прийняв спадщину,
вступивши в управління та володіння
спадковим майном.

Однак, суд дані твердження оцінює
критично, оскільки вони нічим не
підтверджені та спростовуються
дослідженими в судовому засіданні
доказами.

Так, представник відповідача і третя
особа суду пояснили, що на час смерті
спадкодавця ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 року
разом з нею проживав тільки її
співжитель ОСОБА_8, а ОСОБА_7 сильно
зловживав спиртними напоями і постійно
проживав на Закарпатті, де й помер в 2004
році.

Даний факт підтверджується довідкою
№ 1004, виданою КП «Вигодський ККП» 10.12.2013
року (а.с. 21), згідно з якою у спірному
будинку АДРЕСА_1 був зареєстрований та
проживав до дня смерті ОСОБА_8, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Факт проживання ОСОБА_8 в спірному
будинковолодіння на час смерті
спадкодавця ОСОБА_9 і до дня його смерті
не заперечив в судовому засіданні і сам
позивач ОСОБА_3

Жоден з допитаних судом свідків не
підтвердив факт постійного проживання
ОСОБА_7 разом зі своєю матір»ю ОСОБА_6 на
час її смерті та після цього і вступу в
управління та володіння спадковим
майном, за винятком сестри позивача
ОСОБА_10, показання якої суд оцінює
критично, оскільки вона зацікавлена в
розгляді справи на користь свого брата
і час смерті спадкодавця ОСОБА_6 була ще
малолітньою.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пояснили, що
зі спадкодавцем ОСОБА_6 на час її смерті
проживав співмешканець ОСОБА_8, який і
залишився там жити. ОСОБА_7 його сестра
ще малим забрала проживати в
Закарпаття і він після того у смт.
Вигода не проживав тільки іноді
приїжджав у гості.

Свідок ОСОБА_13 підтвердив, що ОСОБА_7
був його дядьком, зловживав спиртними
напоями, проживав і працював на
Закарпатті, чи забирав він шафу і килим
з будинку своєї матері, йому не відомо,
однак бачив ці речі в будинку в с.Старий
Мізунь.

Суд також критично оцінює посилання
позивача на надані суду фотоматеріали
як підтвердження того, що його батько
вступив в управління та володіння
спадковим майном після смерті своєї
матері ОСОБА_6, так як перевіз шафу та
килим з її будинку в смт. Вигода в
будинок своєї дружини ОСОБА_14 в
с.Старий Мізунь, оскільки відсутні
докази того, що дані речі належали
спадкодавцю ОСОБА_6, а також не
встановлено, коли саме і хто перевіз їх
в с.Старий Мізунь.

При прийнятті рішення щодо відмови у
задоволенні позову, суд також враховує
позицію Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, викладену в листі
№ 24-753/0/4-13 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування», в якому зазначено, що
якщо спадкоємець не прийняв спадщину,
його вимоги про визнання права
власності на спадкове майно не
підлягають задоволенню судом.
Прийняття спадщини спадкоємцем, який
звертається з вимогою про визнання
права власності на спадкове майно, має
встановлюватись належними доказами:
копіями документів із спадкової
справи, якщо така справа заводилася
нотаріусом, довідками з
житлово-експлуатаційних організацій,
сільських, селищних рад за місцем
проживання спадкодавця.

Однак, жодних доказів прийняття
ОСОБА_7 спадщини після смерті його
матері ОСОБА_6 позивачем суду не надано
та в судовому засіданні не встановлено.

Крім того, у відповідності до
роз»яснень, викладених в листі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування», якщо
відсутність умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину не підтверджена
належними доказами, а саме відмовою
нотаріуса у видачі свідоцтва про право
на спадщину, це може бути підставою для
відмови у позові.

Як вбачається із матеріалів справи,
відмова нотаріуса у видачі позивачу
свідоцтва про право на спадщину
відсутня, незважаючи на те, що рішенням
Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 05.04.2011
року (а.с. 33-34) йому було визначено
додатковий строк терміном 3 місяці для
подачі до нотаріуса заяви про
прийняття спадщини після смерті його
батька ОСОБА_7, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що в судовому засіданні не
здобутого жодних доказів того, що
ОСОБА_7 прийняв спадщину після смерті
своєї матері ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а тому в задоволенні
позову ОСОБА_3 про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права
власності на нерухоме майно слід
відмовити.

При цьому суд також враховує, що
нерухомого майна, визнати право
власності на яке просить позивач, на
даний час не існує, оскільки воно
знищено, що підтверджується
поясненнями представника відповідача
і третьої особи та долученими
фотографіями (а.с. 23-26).

На підставі викладеного, ст.ст. 524,548,549
ЦК УРСР (в редакції 1963 року), п. 4
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України, Листа Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 травня 2013 року
№ 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування",
керуючись ст.ст. 60,213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
Вигодської селищної ради Долинського
району Івано-Франківської області,
третя особа: ОСОБА_5, про встановлення
факту прийняття спадщини та визнання
права власності на нерухоме майно -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено в 10-денний
строк з дня його проголошення до
апеляційного суду Івано-Франківської
області через Долинський районний суд.

Суддя: