Єдиний унікальний номер 205/2411/14-ц
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

21 березня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі: головуючого
судді Остапенко Н.Г. при секретарі
Шевцовій М.А. розглянувши заяву
представника позивача про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 21 березня 2014 року, звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості.

Одночасно із зверненням до суду з
вищевказаним позовом представник
позивача звернувся до суду з належно
оформленою заявою, в якій просить суд
у порядку забезпечення позову вжити
заходи забезпечення позову шляхом
накладення арешту у межах суми
заборгованості за кредитом у розмірі
371135,46 грн. на грошові кошти, рухоме та
нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1,
яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та
нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ,
шляхом заборони будь -яким особам
укладати угоди стосовно цього майна,
проводити його реєстрацію та
перереєстрацію, здійснювати
відчуження.

Розглянувши вказану заяву та
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що зазначена заява про
забезпечення позову не підлягає
задоволенню з огляду на
нижчевикладене.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 153 ЦПК
України заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 152 ЦПК
України позов забезпечується, у тому
числі, накладанням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; забороною вчиняти
певні дії; встановлення обов'язку
вчиняти певні дії; забороною іншим
особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання, зупиненням продажу
описаного майна, якщо подано позов про
право власності на це майно або про
виключення його з опису зупиненням
стягнення на підставі виконавчого
документа, який оскаржується боржником
у судовому порядку; передачею речі, яка
є предметом спору, на зберігання іншим
особам. Відповідно до ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Відповідно до
вимог ч.3 ст.152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

У відповідності з роз'ясненнями,
викладеними в п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22 грудня
2006 року «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір і
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

У заяві про забезпечення позову
позивач не зазначив, чим викликана
необхідність забезпечення позову та
причини такого забезпечення, окрім
цього вказана заява не містить
обґрунтування необхідності
застосування видів забезпечення
позову таких як арешт та заборона
вчиняти певні дії, в ній не зазначені
дані про наявність у відповідачів
будь-якого рухомого та нерухомого
майна, що належить саме їм на праві
власності та вартість останнього, не
зазначені також дані про наявність у
відповідача відповідних рахунків з
наявними на них грошовими коштами.

Вимоги щодо обмеження у праві на
виїзд за межі України відповідачів
нічим не обґрунтовані, заявник не
зазначив, які обставини дають підстави
вважати, що відповідачі мають намір
виїхати за кордон, не зазначив якими
доказами підтверджуються такі
обставини, та яким чином це перешкодить
виконанню рішення суду.

Тому суд приходить до висновку, що в
забезпеченні позову слід відмовити з
названих вище причин.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» про забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги на таку ухвалу суду
протягом 5-ти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом 5-ти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя
Н.Г. Остапенко