Справа № 242/3684/13-ц
Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02 червня 2014 року Селидівський міський
суд Донецької області у складі
головуючого судді Черкова В.Г., при
секретарі Кідрон О.М., за участю
представника відповідача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Селидове цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою до ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики, в якому зазначив, що
07.12.2012 р. він та відповідач уклали
договір позики за яким він позичив
ОСОБА_3 6000,00 грн. терміном на три місяці.
Виплата боргу повинна була проводитися
поступово, про що було складено
розписку. Але свої зобов»язання за
договором позики відповідач не
виконала та у встановлений договором
строк гроші йому не повернула.

Просив стягнути зі ОСОБА_3 на його
користь суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення в сумі 6012,00 грн. і три
процента річних від простроченої суми
за весь час прострочення в сумі 75 грн. 45
коп., а всього 6087,45 грн. та судові
витрати.

Позивач в судове засідання не з»явився,
про час та місце слухання справи
повідомлений належним чином. Надав
заяву, в якій просив розглянути справу
без його участі. На своїх вимогах
наполягаю в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з»явилась, про час та місце слухання
справи у встановленому законом порядку
повідомлена.

Представник відповідача у
судове засідання не з'явився, про час та
місце слухання справи у встановленому
законом порядку повідомлений. Надав
заяву, в якій заперечував проти
задоволення позову, оскільки розписка
була написана ОСОБА_3 під примусом.
Також просив розглянути справу без
його участі.

Дослідивши інші матеріали справи,
судом встановлено, що згідно розписки -
07.12.2012 р. ОСОБА_3 взяла у ОСОБА_2 позику в
розмірі 6000 грн., строком на три місяці.
Зобов»язалась повертати гроші
частинами по 2000 грн. на місяць.

Так, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов`язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Докази надаються сторонами, та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Докази повинні бути
належними та допустимими, відповідно
до ст. ст. 58,59 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

У відповідності до ст. 610 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст..611 ЦК України у разі
порушення зобов»язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно зі ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не виконав зобов'язання у строк,
встановлений договором або законом.

Згідно з вимогами ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов»язання, на вимогу
кредитора зобов»язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення.

Таким чином, суд, оцінивши представлені
в силу ст. 60 ЦПК України докази,
вивчивши матеріали справи,
законодавство, що регулює дані
правовідносини, дійшов до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач отримала позику, що
підтверджується відповідною
розпискою, але належним чином не
виконувала свої обов'язки за договором.

Суд визнає правильним представлений
позивачем розрахунок заборгованості,
індексу інфляції за весь час
прострочення та 3% річних.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості,сума основного боргу
складає 6000 грн., індекс інфляції за весь
час прострочення - з березня 2013 р. по 31
липня 2013 р. становить 12,00 грн., тоді як 3 %
річних за п»ять місяців складає 75,45 грн.

Відповідачка та її представник
заперечують проти задоволення позову з
тих підстав, що розписка була написана
ОСОБА_3 під примусом, проте належних та
допустимих доказів на підтвердження
цього суду не надають.

Згідно зі ст.88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

В судовому засіданні документально
підтверджені витрати позивача на
сплату судового збору у розмірі 229,40
грн., які підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 530, 610, 611, 625, 1047,1049, 1167 ЦК
України, ст.ст. 88, 57, 213-218, 224, 225 ЦПК
України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором позики -
задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН №
НОМЕР_1, суму боргу в розмірі 6087(шість
тисяч вісімдесят сім) грн. 45 коп. та
судовий збір у розмірі 229(двісті
двадцять дев»ять) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя