Справа № 594/566/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року

Борщівський
районний суд Тернопільської області в
складі:

головуючої - судді Губіш О.А.

при секретарі - Окулянко У.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Борщеві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Ниврянської
сільської ради, про визнання права
власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
суду з даним позовом посилаючись на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її мати
ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась
спадщина, до складу якої, крім іншого,
входить будинковолодіння АДРЕСА_1.
Поряд з тим, зазначила, що ще за життя, а
саме 28 березня 1997 року, померла, на
випадок своєї смерті, належне їй майно,
заповіла позивачу. Проте, через
відсутність правовстановлюючих
документів на будинковолодіння, свої
спадкові права оформити не може. А тому,
просила суд визнати за нею право
власності на будинковолодіння, яке
розташоване в АДРЕСА_1, як за
спадкоємцем за заповітом після смерті
матері ОСОБА_2.

Представник позивача ОСОБА_3
в судове засідання не з»явився. В
поданій до суду письмовій заяві просив
розгляд справи провести у його
відсутності, позов задовольнити в
повному обсязі з підстав, викладених у
поданій до суду позовній заяві.

Представник відповідача -
Ниврянської сільської ради в судове
засідання не з"явився, від голови
сільської ради Волощука В.Г. до суду
надійшла заява, в якій такий просив
розгляд справи провести без участі
представника відповідача, при цьому
вказав, що з сторони відповідача
заперечень щодо позову не має, і
відповідач такий визнає повністю.

За таких обставин, дослідивши
матеріали справи суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення, виходячи з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_2
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с.Нівра
Борщівського району Тернопільської
області, що сторонами не оспорювалось,
стверджено копією свідоцтва про смерть
серія НОМЕР_1, виданого 11 червня 1997 року
Ніврянською сільською радою
Борщівського району Тернопільської
області.

Поряд з тим, встановлено, що за
життя померла ОСОБА_2 зробила заповітне
розпорядження, відповідно до якого, все
своє майно, де б воно не знаходилось і з
чого б воно не складалося, і взагалі все
те, що буде належати їй на день смерті і
на що за законом матиме право, заповіла
позивачу ОСОБА_1.

Зазначене сторонами не
оспорювалось, крім того, стверджено
заповітом від 28.03.1997 року, посвідченого
секретарем виконавчого комітету
Ніврянської сільської ради
Борщівського району, зареєстрованого в
реєстрі за №9.

Також встановлено, що після
смерті ОСОБА_2, позивач по справі
ОСОБА_1, фактично прийняла спадщину,
оскільки проживала разом з матір»ю на
день її смерті, однак спадкових прав на
будинковолодіння не оформила у зв"язку
з відсутністю правовстановлюючого
документу на спадкове майно, що в ході
судового розгляду, було стверджено
інформацією державного нотаріуса
Борщівської державної нотаріальної
контори від 12.05.2014 р. за № 718/01-16.

Поряд з тим, встановлено, що до
складу спадщини, яка відкрилась після
смерті ОСОБА_2, входило
будинковолодіння АДРЕСА_1, в якому
померла проживала та яке відносилося
до колгоспного двору, і станом на 15
квітня 1991 року (тобто на момент
набрання законної сили Законом України
"Про власність") ОСОБА_2 та її чоловік
ОСОБА_5 були його членами, що стверджено
копіями особового рахунку з
погосподарських книг Ниврянської
сільської ради за №35 на ім"я ОСОБА_2,
довідкою Ниврянської сільської ради
№63 від 12.02.2014 року.

Відповідно до норм статтей 120,
123 Цивільного Кодексу (в редакції 1963 р.)
майно колгоспного двору належало його
членам на праві спільної власності,
розмір долі члена двору встановлювався
виходячи з рівності долей всіх членів
двору.

Відповідно до п.6 а) постанови
Пленуму Верховного суду України від
22.12.1995 року "Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності" право власності
на майно, яке належало колгоспному
двору і збереглося після припинення
його існування, мають ті члени двору,
котрі до 15 квітня 1991 року не втратили
права на частку в його майні. Такими, що
втратили це право, вважаються
працездатні члени двору, які не менше
трьох років підряд до цієї дати не
брали участі своєю працею і коштами у
веденні спільного господарства двору
(в цей строк не включаються перебування
на дійсній строковій військовій
службі, навчання в учбовому закладі,
хвороба).

А отже, ОСОБА_2 та її чоловік
ОСОБА_5, кожен зокрема, на відповідній
правовій основі набули право на ?
частину колгоспного двору, який був
розміщений по АДРЕСА_1, проте, за життя у
визначеному законом порядку своє право
власності на вказаний нерухомий об"єкт
не оформили та у відповідному органі не
зареєстрували.

Також встановлено, що 14 червня 1994
року в с.Нивра Борщівського району
Тернопільської області помер ОСОБА_5, і
після його смерті, його дружина ОСОБА_2,
спадкових прав на себе не оформила, а
тільки вступила в оперативне
управління майном. Наведене
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серія НОМЕР_2, повторно виданого
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Борщівського районного управління
юстиції Тернопільської області 16 січня
2014 року, довідкою Ниврянської
сільської ради №29 від 23.01.2014 року.

Відповідно до рішення 14 сесії 21
скликання Ниврянської сільської ради
від 22 жовтня 1993 року, саме ОСОБА_5
передано безоплатно у приватну
власність земельну ділянку загальною
площею 0, 73 га, з яких 0, 25 га - для
обслуговування житлового будинку, 0, 48
га - для ведення особистого підсобного
господарства.

Відповідно до ст. ст. 524, 525, 526 ЦК України
( в редакції 1963р., що діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом. Спадкоємство за законом
має місце, коли і оскільки воно не
змінено заповітом. Часом відкриття
спадщини визнається день смерті
спадкодавця. Місцем відкриття спадщини
визнається останнє постійне місце
проживання спадкодавця. Спадкоємцями
можуть бути особи, що були живими на
момент смерті спадкодавця, а також діти
померлого, зачаті при його житті і
народженні після його смерті.

Відповідно до ст. ст. 534, 535 цього ж
Кодексу кожний громадянин може
залишити за заповітом усе своє майно
або частину його (не виключаючи
предметів звичайної домашньої
обстановки і вжитку) одній або кільком
особам як тим, що входять, так і тим, що
не входять до кола спадкоємців за
законом, а також державі або окремим
державним, кооперативним та іншим
громадським організаціям.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
єдиним спадкоємцем щодо майна померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 за заповітом,
після смерті якої заявила про свої
спадкові права. Також встановлено, що
інші особи щодо своїх прав на майно
померлої не заявляли.

Вказані обставини, сторонами не
оспорювалися, були стверджені
матеріалами спадкової справи № 185/2000
відкритої Борщівською державною
нотаріальною конторою 15.04.2000 р. щодо
майна померлої ОСОБА_2

Згідно характеристики будинку,
господарських будівель та споруд від 14
лютого 2014 року, виготовленого ПП «Бюро
технічної інвентаризації та експертиз
«Інвентаризатор», інвентаризаційна
вартість будинковолодіння АДРЕСА_1
становить 161264 грн.

Аналізуючи всі досліджені в
судовому засіданні докази в їх
сукупності, враховуючи те, що
відповідачами заперечень щодо
задоволення позову надано не було, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача є обґрунтованими,
підставними, ґрунтуються на вимогах
закону, а тому, підлягають задоволенню
в повному об"ємі.

Виходячи з наведеного, на
підставі ст.ст. 120, 123, 524, 525, 526, 534, 535
Цивільного Кодексу (в редакції 1963 р.),
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на
будинковолодіння по АДРЕСА_1, як за
спадкоємцем за заповітом після смерті
матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2
року в с.Нівра Борщівського району
Тернопільської області.

Судові витрати по справі покласти на
сторони, в межах, в яких вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Тернопільської
області через Борщівський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення, а особами які не були
присутні при його оголошенні - в 10-ти
денний строк з дня отримання його
копії.

Головуюча: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Борщівського районного суду
Губіш О. А.