Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1113/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Безуматов М. В.
Доповідач Франко В. А.
УХВАЛА

Іменем України

05.06.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Головуючої судді Франко В.А.,

суддів : Потапенко В.І., Черненко В.В.

секретар Кечкін А.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 4 лютого 2014року, у справі за
позовом ОСОБА_2 до селянського
фермерського господарства „Дєдов",
треті особи без самостійних вимог
відділ Держземагенства в
Олександрівському районі
Кіровоградської області та
Олександрівський офіс Кіровоградської
регіональної філії ДП «Центр
державного земельного кадастру» про
визнання недійсним договору оренди
землі, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом в суд до селянського
фермерського господарства „Дєдов",
треті особи без самостійних вимог -
відділ Держземагенства в
Олександрівському районі
Кіровоградської області та
Олександрівський офіс Кіровоградської
регіональної філії ДП «Центр
державного земельного кадастру» в
якому просив визнати недійсним
укладений між сторонами договір оренди
земельної ділянки, зареєстрований
відділом Держкомзему в
Олександрівському районі за № 67
від 28 вересня 2010 року.

Зазначив, що договір оренди суперечить
вимогам ст.15 Закону України „Про
оренду землі" , зокрема, у ньому не
зазначені умови збереження стану
об'єкта оренди; сторону, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об"акта оренди; умови передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки.

Рішенням Олександрівського районного
суду Кіровоградської області від 4
лютого 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_2 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування рішення суду
через порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та ухвалення нового рішення про
задоволення позових вимог.

Зазначається, зокрема, що суд не
встановив та не надав правової оцінки,
що дійсно порушені права позивача у
зв'язку з відсутністю в договорі оренди
вищезазначених умов, їх істотності, а
також суд не з'ясував, що порушено його
право, як громадянина вільно
розпоряджатися земельною ділянкою.

В судове засідання апеляційної
інстанції ОСОБА_2 та представник
відділу Держземагенства в
Олександрівському районі не з'явились
про час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином згідно
зворотного повідомлення.

Від представника відділу
Держземагенства в Олександрівському
районі надійшла заява про слухання
справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник СФГ „Дєдов"
Кропліс К.М. заперечила проти доводів
апеляційної скарги, погоджуючись з
рішенням суду.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника СФГ „Дєдов" Кропліс К.М.
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст..303 ЦПК України, та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Встановлено, що позивачу на праві
власності належить земельна ділянка
НОМЕР_1 площею 3,71 га, розташованої на
території Соснівської сільської ради,
згідно Державного акта на право
приватної власності на землю (а.с.6).

Між сторонами укладено договір оренди
земельної ділянки строком на 15 років,
який зареєстровано відділом
Держкомзему в Олександрівському
районі за № 67 від 28 вересня 2010
року(а.с.7-9). А також підписано Акт
прийому-передачі земельної ділянки
(а.с. 10).

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч.2 ст.792 ЦК України відносини
щодо найму (оренди) земельної ділянки
регулюються законом.

Відповідно до ст.15 Закону України „Про
оренду землі" істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(кадастровий номер, місце розташування
та розмір земельної ділянки); строк дії
договору оренди; орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату; умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду; умови збереження стану об'єкта
оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві; існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки; визначення сторони,
яка несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об'єкта оренди чи його
частини; відповідальність сторін;
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Частиною другою зазначеної статті
визначено, що відсутність у договорі
оренди землі однієї з істотних умов,
передбачених цією статтею, є підставою
для визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 3
ЦПК України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України
визначено право кожної особи на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів і осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси.

У правовій позиції, яка висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 25 грудня 2013 року у справі № 6-94цс13,
зазначено, що виходячи з того, що
відповідно до ст.15 ЦК України та ст.3 ЦК
України у порядку цивільного
судочинства підлягає захисту саме
порушене право, суд повинен встановити
чи дійсно порушуються права
орендодавців у зв'язку з відсутністю в
договорах оренди умов, передбачених
ст.15 Закону України від 6 жовтня 1998 року
№ 161-Х1У „Про оренду землі", визначити
істотність цих умов, також
з'ясувати у чому саме полягає порушення
їхніх законних прав.

Суд першої інстанції за результатами
розгляду справи дійшов висновку , що
немає правових підстав для задоволення
позову, оскільки факту порушення прав
орендодавця не встановлено.

В судовому засіданні представник
позивача не навів переконливих
доводів, що відсутність в спірному
договорі істотних умов призвели наявно
до порушення прав власності позивача,
суттєво погіршили його правове
становище та призвели його до значних
витрат на відтворення його права,
поставили під загрозу його майбутнє.

З матеріалів справи також вбачається,
що у позовній заяві позивачем не
зазначено в чому саме полягає
порушення її прав як орендодавця
оспорюваним договором.

Статтею 627 ЦК України закріплено
принцип свободи договору.

Відповідно до ч.2 ст.637 ЦК України у разі
тлумачення умов договору можуть
враховуватися також типові умови
(типові договори), навіть якщо в
договорі немає посилання на ці умови.

Тлумачення умов договору здійснюється
відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.22 ЗК України
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
використовуються відповідно до
розроблених та затверджених в
установленому порядку проектів
землеустрою, що забезпечують
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь і
передбачають заходи з охорони земель.

Згідно із ч.2 ст.14 ЗУ „Про оренду землі"
типова форма договору оренди землі
затверджується Кабінетом Міністрів
України.

Зі змісту укладеного між сторонами
договорів оренди землі вбачається, що
вони відповідають Типовому договору
оренди землі, затвердженому Постановою
КМУ від 03.03.2004 року №220 ( із змінами,
внесеними згідно з Постановами КМУ №1724
від 13.12.2006 року №780 від 3.09.2008 року).

Частиною 1ст.15 ЗУ „Про оренду землі"
визначено, що "умови використання
земельної ділянки" і "умови збереження
стану об'єкта оренди" є окремими
істотними умовами договору оренди.

Проте, у Типовому договорі оренди землі
пункт 17 "Умови збереження стану об'єкта
оренди" знаходиться у розділі , який має
назву "Умови використання земельної
ділянки" і який містить три пункти: п.15
"Земельна ділянка передається в оренду
для (мета використання)", п.16 "Цільове
призначення земельної ділянки", п.17
"Умови збереження стану об'єкта оренди".

В пункті 17 оспорюваних договорів
оренди землі вказано, що умови
збереження стану об'єкта оренди
полягають у додержанні умов договору.

Згідно пунктів 1, 15, 16 оспорюваних
договорів земельні ділянки
передаються в оренду для ведення
сільськогосподарського призначення,
що відповідає цільовому призначенню
земельних ділянок, які вказані у
державних актах на право власності на
землю.

Відповідно до п. 21 договорів, орендар
зобов'язаний повернути орендодавцю
земельну ділянку після закінчення
договору оренди у стані, не гіршому
порівняно з тим, у якому він одержав її
в оренду.

Порядок поліпшення земельних ділянок
визначено п.23,24 укладених сторонами
договорів оренди.

Отже умови договорів оренди про
збереження об'єкта оренди не
обмежуються змістом п. 17 договору, а
розкриваються в інших пунктах договору
(п. 1, 15, 16, 21, 23, 24, 31) та нормах діючого
законодавства, які регулюють ці
правовідносини.

Зокрема, при встановленні умов
збереження стану об'єкта оренди у
необхідних випадках передбачається
проведення рекультивації - як
технічної, так і біологічної, з
дотриманням положень ст.ст.166,168 ЗК
України, постанови РМ СРСР від 02.06.1976
року №407, постанови РМ УРСР від 14.07.1976
року №327, ГОСТ 17.5.3.04-83, ГОСТ 17.5.1.01-83, ГОСТ
17.5.4.01-84, ГОСТ 17.5.4.02-84, ГОСТ 17.5.3.05-84, ГОСТ
17.5.1.02-85, ГОСТ 17.7.3.06-85, ГОСТ 17.5.1.03-86 та
інших актів чинного законодавства.

Ризик випадкового знищення або
пошкодження об'єкта оренди
урегульовано статтею 11 Закону України
„ Про оренду Землі", а умови передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки -
Законами України „Про заставу" від 2
жовтня 1992 року та „Про господарські
товариства" від 19 вересня 1991 року.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла переконання, що рішення суду є
законним та обгрунтованим,
постановленим з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляції не спростовують
правильних висновків суду. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань, а тому рішення
скасуванню не підлягає

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -відхилити

Рішення Олександрівського районного
суду Кіровоградської області від 4
лютого 2014року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: