Справа № 185/1718/14-ц
Провадження № 2/185/1142/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі головуючого судді
Болдирєвої У.М.

при секретарі Муржиєвій І.О.

з участю представника позивача Залізка
В.С.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Павлограді цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2014 року позивач звернувся з
позовом до відповідача про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 22 202 грн 40 коп, посилаючись на те,
що відповідно до укладеного договору
від 29 січня 2008 року відповідач отримала
кредит у розмірі 3000 грн у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Відповідач підтвердила
свою згоду на те, що підписана заява
разом з Умовами надання банківських
послуг, Правилами користування
платіжною карткою складає між нею та
банком договір, що підтверджується
підписом у заяві.

Відповідач не виконувала належним
чином умови договору і станом на 16
грудня 2013 року має заборгованість за
кредитним договором в сумі 22 202 грн 40
коп, яка складається з наступного:

- заборгованість за кредитом - 2542 грн 82
коп,

- заборгованість по процентам за
користування кредитом - 11 301 грн 13 коп,

- заборгованість по комісії за
користування кредитом - 6825 грн

- штрафи відповідно до пункту 8,6 Умов та
правил надання банківських послуг
фіксована частина - 500 грн, процентна
складова - 1033 грн 45 коп.

Тому позивач просить стягнути з
відповідача названу суму
заборгованості за кредитом, а також
судові витрати.

У судовому засідання представник
позивача підтримав позовні вимоги,
пояснив, що до цього часу відповідач
продовжує користуватися кредитними
коштами, жодна з сторін кредитного
договору не заявила про припинення
його дії, тому дія договору
продовжується, як передбачено пунктом
9.12 Умов та правил надання банківських
послуг, що є частиною договору, таким
чином строк позовної давності не
підлягає застосуванню.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнав, посилаючись
на те, що кредитний договір від 29 січня
2008 року був укладений на строк 12
місяців. Відповідно до правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі на погашення кредиту та
кінцевий строк повного погашення
кредиту, перебіг позовної давності
відповідно до ст.257 ЦК України щодо
місячних платежів починається після
несплати чергового платежу, а щодо
повернення кредиту у повному обсязі зі
спливом останнього дня місяця дії
картки відповідно до ст.261 ЦК України, а
не закінченням строку дії договору.
Відповідачем подано письмову заяву про
застосування строку позовної давності
та відмову у позові.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позов задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до укладеного договору від
29 січня 2008 року (а.с.7-11), який
складається з заяви позичальника, а
також умов та правил надання
банківських послуг, ОСОБА_3 отримала
кредит у розмірі 3000 грн у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Своїм підписом у заяві ОСОБА_3
підтвердила ознайомлення і згоду з
умовами та правилами надання
банківських послуг, а також тарифами
банку, які були надані їй для
ознайомлення.

Від відповідача надійшла заява про
застосування позовної давності.

Відповідно до положень ст. ст. 256, 257 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Положеннями ч. 5 ст. 261 ЦК України
передбачено, що за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, тощо).

З наданого розрахунку (а.с.4-6) видно, що
заборгованість за договором
нарахована за період з січня 2008 року по
грудень 2013 року. Останній платіж на
погашення кредиту був здійснений
відповідачем 31 липня 2008 року.

Як передбачено п.9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же строк.

Таким чином у січні 2009 року у кредитора
виникло право пред'явити вимогу про
виконання зобов'язання.

Позивач звернувся до суду 13 лютого 2014
року з пропуском без поважних причин
встановленого ст.257 ЦК України
трирічного строку позовної давності
для звернення до суду з вимогою про
захист свого цивільного права, що є
підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог за наявності заяви
відповідача про застосування строку
позовної давності.

Обставин, що могли бути підставою для
зупинення або переривання перебігу
позовної давності у судовому засіданні
не встановлено.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 212-214 ЦПК України, суд.

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Судові витрати по справі покласти на
позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: У. М. Болдирєва