ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7332/14-ц
провадження №
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2014 р. суддя Дарницького
районного суду м. Києва Дубас В.А.
розглянувши у приміщенні Дарницького
районного суду м. Києва заяву позивача
ОСОБА_2 про забезпечення позову у
справі за її позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про припинення права власності на
частки у спільній частковій власності
з виплатою компенсації та зобов»язання
не чинити перешкоди у користуванні
житлом, суд -

в с т а н о
в и в:

У провадженні Дарницького
районного суду м. Києва перебуває
зазначена цивільна справа про
припинення права власності на частки у
спільній частковій власності з
виплатою компенсації та зобов»язання
не чинити перешкоди у користуванні
житлом.

Через канцелярію суду 28.05.2014 року
позивач ОСОБА_2 подала заяву про
забезпечення позову у зазначеній
цивільній справі шляхом накладення
арешту на квартиру АДРЕСА_1 та гаражний
бокс АДРЕСА_5, які частково належать
відповідачам у справі.

Обгрунтовуючи заяву позивач
посилалась на те, що відповідачі, яким
на праві власності належать по 1/6
частці у згаданій квартирі та
гаражному боксі, можуть у будь-який
момент відчужити свої частки, які і є
предметом спору, у нерухомому майні, що
значно утруднить або і зробить
неможливим виконання рішення суду у
даній справі.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Дослідивши матеріали заяви та
цивільної справи, суд приходить до
висновку, що заяву про забезпечення
позову необхідно задовольнити
виходячи з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 152 ЦПК
України передбачено, що позов
забезпечується накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб. Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК
України, забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України
суд застосовує види забезпечення
позову визначені ч. 1 цієї статті,
зокрема шляхом накладення арешту на
майно або грошові кошти, забороною
вчиняти певні дії тощо, а у разі
необхідності може застосувати інші
види забезпечення позову.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.2006 року
за № 9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи між
сторонами дійсно виник спір з приводу
припинення права власності
відповідачів на частки у спільній
частковій власності нерухомості з
виплатою компенсації та щодо
зобов»язання не чинити перешкоди у
користуванні житлом.

Матеріали цивільної справи містять
докази того, що на цей час відповідачам
ОСОБА_3, ОСОБА_4 належить на праві
власності по 1/6 частці у згаданій
квартирі та у гаражному боксі, що
підтверджується рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 16.10.2013 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 12.12.2013
року, а також відповідними витягами з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

Пунктом 6 вказаної Постанови Пленуму
ВСУ передбачено, що особам, які беруть
участь у справі, має бути гарантована
реальна можливість захистити свої
права при вирішенні заяви про
забезпечення позову, оскільки існує
ризик спричинення їм збитків у разі,
якщо сам позов або пов'язані з
матеріально-правовими обмеженнями
заходи з його забезпечення виявляться
необґрунтованими.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

З огляду на викладені обставини справи
та вимоги чинного процесуального
законодавства, суд приходить до
висновку, про те, що заяву про
забезпечення позову необхідно
задовольнити та накласти арешт на
зазначене нерухоме майно, оскільки
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, зокрема: у разі
задоволення судом вимог позову та
припинення права власності ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на частки у спільній частковій
власності з виплатою компенсації та
зобов»язання не чинити перешкоди у
користуванні житлом.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.
151 - 153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и
в:

Накласти арешт на двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 50,80 кв.м.,
житловою площею 30,60 кв.м.

Накласти арешт на гаражний бокс
АДРЕСА_5, полощею 20 кв.м., який
розташований у гаражно-будівельному
кооперативі «Енергетик-2» ().

Стягувач: ОСОБА_2 (зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_2; індивідуальний
ідентифікаційний номер НОМЕР_1),

Боржники: ОСОБА_3 (проживає за адресою:
АДРЕСА_3; індивідуальний
ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ОСОБА_4
(проживає за адресою: АДРЕСА_4;
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_3).

Ухвала суду підлягає негайному
виконанню.

Строк пред'явлення до виконання один
рік.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Дарницький районний
суд м. Києва протягом п'яти днів з дня
її проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання ухвали суду.

Оскарження ухвали суду не зупиняє її
виконання, а також не перешкоджає
подальшому розгляду справи.

Суддя: