Справа № 447/1902/13
Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П.
Провадження № 22-ц/783/2072/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

Головуючого судді:
Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В.,
Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю: представника позивача ОСОБА_2,
третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Миколаївського районного суду
Львівської області від 16 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до Миколаївської міської Ради
Львівської області, третя особа ОСОБА_3
про визнання права власності на
земельну ділянку із визнанням
недійсним та скасування рішення органу
місцевого самоврядування щодо
скасування рішення про передачу
земельної ділянки у власність, -

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Миколаївського
районного суду Львівської області від
16 січня 2014 року позов задоволено
частково.

Визнано недійсним рішення
Миколаївської міської ради Львівської
області від 13.07.2010 року № 1081/1 про
розгляд звернень і заяв.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3- третя
особа по справі.

В апеляційній скарзі зазначає, що
вважає рішення суду таким, що ухвалене
з порушенням вимог матеріального та
процесуального права. Зазначає, що суду
необхідно було застосувати положення
пунктів 1-10 ст.59 ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні» у
взаємозв»язку з висновком
Конституційного суду України, який
викладений в п.4.1 рішення №7-рп/2009 від
16.12.2009 року про те, що органи місцевого
самоврядування мають право приймати
рішення, вносити до них зміни і
скасовувати їх на підставі у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України і законами
України, керуючись у своїй діяльності
ними та актами Президента та Кабінету
Міністрів. Ненормативні правові акти
органів місцевого самоврядування є
актами одноразового застосування,
вичерпують свою дію фактом їхнього
виконання, а тому вони не можуть бути
скасовані чи змінені після їх
виконання. На підставі цього суд мав
з»ясувати чи мав місце факт виконання
позивачами рішення №1007 від 07.05.2010 року.

Посилається на те, що рішення від 16.01.2012
року про визнання за позивачами права
спільної часткової власності на
земельну площею 112 кв.м без визначення
її меж та конфігурації та прийняте
міською радою рішення №942 від 29.03.2013
року про надання дозволу на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
ділянки не доводить факту виконання
позивачами рішення від 07.05. 2010 року у
період часу з 07.05.2010 року по 13.07.2010 року,
а тому є неналежними доказами у справі.
Стверджує, що рішення суду підлягає
скасуванню у зв»язку з тим, що суд
посилається в рішенні на факт
перебування на розгляді у суді справи
за позовом ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, однак така підстава
законодавством України не передбачена.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог за
безпідставністю.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_3
на підтримання доводів апеляційної
скарги, заперечення з приводу
апеляційної скарги представника
позивача ОСОБА_2, вивчивши матеріали
цивільної справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом
встановлено, що рішенням Миколаївської
міської Ради Львівської області від
07.05.2010 року № 1007 затверджено акт
обстеження меж земельної ділянки, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1, а саме
уточнено площу земельної ділянки з 0,0112
га на 0,02849 га за результатами
кадастрової зйомки; внесено зміни у
рішення від 16.10.2007 року №357, якими
надано позивачам дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку площею 0,02849 га з метою
її безоплатної передачі у спільну
часткову власність.( а.с. 8).

Рішенням Миколаївської міської ради
Львівської області від 13.07.2010 року №
1081/1 скасовано рішення Миколаївської
міської ради Львівської області від
07.05.2010 року №1007 щодо уточнення площі
земельної ділянки з 0,0112 га на 0,02849 га у
зв»язку з тим, що у провадженні
Миколаївського районного суду
Львівської області знаходиться справа
за позовом ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою.

Визнаючи недійсним рішення
Миколаївської міської ради Львівської
області від 13.07. 2010 року суд виходив з
того, що відповідно до ст.59 Закону
України «Про місцеве самоврядування»
рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.
Акти органів місцевого самоврядування
з мотивів їхньої невідповідності
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку. Так як
законодавством України не передбачено
такої підстави скасування рішення
органу місцевого самоврядування, який
таке рішення прийняв з підстав спору та
вирішення його у районному суді, то суд
підставно визнав таке рішення
недійсним.

Пункти 1 та 10 статті 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
застосовуються у взаємозв»язку із
висновком Конституційного суду
України , викладеним у пункті 4.1 рішення
№7-рп/ 2009 від 16.12.2009 про те, що органи
місцевого самоврядування мають право
приймати рішення, вносити до них зміни
і скасовувати їх на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією і законами України,
керуючись у своїй діяльності ними та
актами Президента України, Кабінету
міністрів України.

З цією метою суду належало додатково
з»ясувати чи мав місце факт виконання
позивачами рішення №1007 від 07.05.2010 року
і якщо так, то які саме дії були вжиті
ними з цією метою до його скасування
13.07.2010 року.

Постановляючи рішення по справі, яке по
своїй суті є законним, суду слід було
ретельніше обмотивувати таке та
перевірити факт виконання позивачами
рішення від 07.05.2010 року №1007 у період
часу з 07.05.2010 по 13.07.2010 року з тих причин,
що 16.01.12 року було постановлено рішення
суду про визнання за позивачами права
спільної часткової власності на
земельну ділянку площею 112 кв.м без
визначення її меж і конфігурації та
прийняття міською радою 29.03.2013 року
рішення № 942 про надання позивачам
дозволу на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж ділянки площею 0,112
кв.м., яке не доводить факту виконання
вищезазначеного рішення №1007.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Враховуючи те, що третя особа по справі
ОСОБА_3, який подав апеляційну скаргу не
подавав зустрічного позову, відтак суд
не може виходити за межі позовних вимог
позивачів, однак зазначена обставина
не позбавляє третю особу ОСОБА_3
звернутися до суду з окремим позовом у
випадку, якщо останній вважає, що
порушуються його права.

Виходячи із вище зазначеного, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 314 ч.1 п.1, 315,317,319
ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в і д х и л и т
и .

Рішення Миколаївського районного суду
Львівської області від 16 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
Ю.Р.Мікуш

Судді
А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин