Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/2439/14
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014
року
м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

ОСОБА_2,

При секретарі Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 31 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна», приватного нотаріуса ОСОБА_5,
треті особи: Бердянське комунальне
підприємство з технічної
інвентаризації, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
визнання договорів недійсними,
припинення іпотеки та за зустрічним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4,
Бердянське комунальне підприємство з
технічної інвентаризації про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, зобов'язання виконати дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2008 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, який в грудні 2012 року та
в лютому 2013 року уточнював, до ОСОБА_4,
ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг
Україна», треті особи: приватний
нотаріус ОСОБА_5, Бердянське комунальне
підприємство з технічної
інвентаризації, ОСОБА_3 3.А., ОСОБА_7 про
визнання недійсним кредитного
договору та договору іпотеки,
припинення іпотеки, зобов'язання
зробити дії, застосування наслідків
недійсності правочинів

В обґрунтування позову позивач
зазначав, що ОСОБА_4 – відповідач у
справі, 23 серпня 2007 року уклав у
Бердянському відділенні ЗАТ «ОТП Банк»
кредитний договір №ML-203/107/2007. Згідно
кредитного договору він отримав 59500
доларів США строком до 23 серпня 2017 року
зі сплатою 13,99 % річних, за які придбав
автомобіль.

23 серпня 2007 року у забезпечення
виконання кредитного договору
№ML-203/107/2007 позивач уклав з банком
договір іпотеки, предметом якого
виступила належна йому та його дружині
ОСОБА_3 3.А. на праві приватної власності
трикімнатна квартира АДРЕСА_1.

Підписуючи договір іпотеки, позивач
був впевнений, що ОСОБА_4 буде
виплачувати кредит, але пізніше
з'ясувалося, що ОСОБА_4 вже при
укладенні кредитного договору не мав
наміру погашати заборгованість
кредиту. Про це свідчить та обставина,
що з серпня 2007 року по теперішній час
ОСОБА_4 не вніс до банку жодного
щомісячного платежу, незважаючи на
значні доходи сім'ї. Вважає, що є
підстави визнати недійсними кредитний
договір та договір іпотеки, оскільки
він помилився щодо обставин, які мають
істотне значення, а ОСОБА_4 ввів його в
оману,пообіцявши сплачувати кредит.

Представник банку повідомив позивача,
що ОСОБА_4 жодного разу не сплачував
кредит, тому він розуміючи загрозу
втрати житла змушений був здійснювати
платежі банку. З 16 жовтня 2007 року він як
поручитель сплатив ЗАТ «ОТП «Банк» 5690,16
доларів США та 1217 грн. в рахунок
погашення кредиту.

З урахуванням викладеного позивач
просив суд на підставі ст. ст. 230 ч. 1, 548 ч.
2 ЦК України визнати недійсним договір
іпотеки №PCL-203/l 07/2007 (майнової поруки)
від 23 серпня 2007 року, визнати недійсним
кредитний договір №ML-203/107/2007 від 23
серпня 2007 року, зобов'язати приватного
нотаріуса Бердянського нотаріального
округу ОСОБА_5 виключити з реєстру
іпотек та заборон відчуження запис про
іпотеку та заборону відчуження
трикімнатної квартири, яка знаходиться
за адресою АДРЕСА_2.

В серпні 2010 року ПАТ «ОТП Банк» подало
зустрічний позов, який в процесі
розгляду справи уточнювали, до ОСОБА_3,
треті особи ОСОБА_4, Бердянське
комунальне підприємство з технічної
інвентаризації про звернення
стягнення на предмет іпотеки, вказуючи,
що ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником
всіх прав та обов'язків ЗАТ «ОТП Банк»,
яке в свою чергу є правонаступником
всіх прав та обов'язків АКБ
«Райффайзенбанк Україна».

В обґрунтування позову, зазначав, що 23
серпня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_4 укладено кредитний договір та
здійснено видачу кредитних коштів в
сумі 59500 доларів США на поточний
рахунок позичальника. Всупереч умовам
кредитного договору відповідач
зобов'язання за договором не виконує,
тому на 14 липня 2009 року заборгованість
склала: 56811,04 доларів США за тілом
кредиту, 7653, 34 доларів США за
нарахованими відсотками, 152026,65 грн.
нарахована пеня за неналежне виконання
зобов'язання. Всього заборгованість
складає 643528, 87 грн.

В забезпечення кредитного договору, 23
серпня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_3 укладено договір іпотеки ,за
яким в іпотеку передано квартиру
АДРЕСА_1.

На підставі п. 1.9 кредитного договору на
адресу позичальника 19 грудня 2008 року
направлено вимогу про погашення
заборгованості, яку він отримав 24
березня 2009 року.

Позивач за зустрічним позовом,
відповідно до вимог п. 6.1 договору
іпотеки від 23 серпня 2007 року, ст.ст. 7, 12,
33 ЗУ «Про іпотеку», просив звернути
стягнення на предмет іпотеки: квартиру,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, яка
належить ОСОБА_3 на праві приватної
власності для погашення загальної
заборгованості перед ПАТ «ОТП Банк» за
кредитним договором №ML-203/107/2007 від 23
серпня 2007 року, а саме: заборгованості
за тілом кредиту, відсоткам та пенею
станом на 14 липня 2009 року у сумі 643528,87
грн. Застосувати спосіб реалізації
зазначеної квартири, шляхом продажу
ПАТ «ОТП Банк» із застосуванням
процедури продажу, передбаченої ст. 38
ЗУ «Про іпотеку», а саме з правом
укладання договору купівлі-продажу з
іншою будь-якою особою-покупцем та з
наданням ПАТ «ОТП Банк» всіх
повноважень продавця (в тому числі, але
не виключно: отримання
дублікатівправовстановлюючих
документів на квартиру, здійснення
будь-яких платежів за продавця,
отримувати будь-які документи, довідки,
витяги з реєстру прав на нерухоме майно
в органах БТІ, ВРЖЕУ, нотаріату тощо),
необхідних для здійснення такого
продажу, за ціною, яка буде визначена на
підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, та в порядку як
це вказано в договорі іпотеки
№PCL-203/107/2007, посвідченого приватним
нотаріусом Бердянського міського
нотаріального округу Запорізької
області 23 серпня 2007 року за реєстровим
№ 1891 та стягнути з відповідача судові
витрати.

Ухвалою Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 13 квітня
2011 року до участі у справі в якості
позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
замість ПАТ «ОТП Банк» як його
правонаступника. (т. 2, а.с. 211).

Ухвалою Бердянського міськрайонного
суду від 22 квітня 2013 року до участі по
справі в якості співвідповідача
залучено приватного нотаріуса ОСОБА_5

Рішенням Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 31 березня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг
Україна», приватного нотаріуса ОСОБА_5,
треті особи: Бердянське комунальне
підприємство з технічної
інвентаризації, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
визнання договорів недійсними,
припинення іпотеки, зобов'язання
зробити дії, застосування наслідків
недійсності правочинів відмовлено.

Позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до
ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Бердянське
комунальне підприємство з технічної
інвентаризації про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
зобов'язання зробити дії задоволено
частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки -
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_3, загальною площею 63,4 кв. м.,
жилою площею 37,7 кв. м., яка належить
ОСОБА_3 на праві власності, для
погашення заборгованості ОСОБА_4 перед
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за
кредитним договором №ML-203/107/2007 від 23
серпня 2007 року у розмірі: 56811,04 доларів
США - сума заборгованості за тілом
кредиту; 7653,34 доларів США - сума
заборгованості за нарахованими
відсотками за період з 22 червня 2009 року
по 13 липня 2009 року, що разом за тілом
кредиту та відсотками становить 64464,38
доларів США, що станом на 14 липня 2009
року становить 491502,22 грн.; 152026,65 грн. -
нарахована пеня, що разом становить
643528,87 грн.

Застосовано спосіб реалізації
предмета іпотеки, передбачений ст. 38 ЗУ
«Про іпотеку», шляхом надання права ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» продажу від
свого імені предмета іпотеки, з правом
укладання договору купівлі-продажу з
будь-якою особою-покупцем та з наданням
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» всіх
повноважень продавця (в тому числі, але
не виключно: отримання дублікатів
правовстановлюючих документів на
квартиру, здійснення будь-яких
платежів за продавця, отримувати
будь-які документи, довідки. витяги з
реєстру прав на нерухоме майно в
органах БТІ, ВРЖЕУ, нотаріату тощо),
необхідних для здійснення такого
продажу, за ціною, яка буде визначена на
підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, та в порядку як
це вказано в договорі іпотеки
№PCL-203/l07/2007, посвідченого приватним
нотаріусом Бердянського міського
нотаріального округу Запорізької
облает: 23 серпня 2007 року за реєстровим
№ 1891.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» 1700 грн. судового
збору та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги, в задоволенні
зустрічного позову ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» відмовити.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю - доповідача,
пояснення учасників апеляційного
розгляду, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню за таких
підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини,на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і
заперечень,крім випадків,встановлених
статтею 6ё1 цього Кодексу.

Судом першої інстанції
встановлено і з матеріалів справи
вбачається,що23.08.2007 року З AT «ОТП
Банк»,правонаступником якого стало
ТОВ «ОТП Факторинг Україна»,що не
оспорюється позивачем і підтверджено
відповідними доказами, та ОСОБА_4
уклали кредитний договір на суму 59500
доларів США (т.1, а.с.9 8-101), які ОСОБА_4
були видані за меморіальним ордером
№15 від 23.08.2007 року (т.1, а.с. 116). За
договором та графіком повернення
кредиту та сплати відсотків 23.08.2017
року є остаточною датою повернення
кредиту (т.1, а.с. 177-182).

23.08.2007 року з метою забезпечення
виконання боргових зобов'язань ОСОБА_4
за договором кредиту від 23.08.2007 року ЗАТ
«ОТП Банк» та позивач у даній справі
ОСОБА_3 уклали договір іпотеки .

Предметом іпотеки за договором
є квартира АДРЕСА_4 (т.1, а.с. 102-105). ОСОБА_3
3. А. дала згоду на передачу в іпотеку
ЗАТ «ОТП Банк», на умовах та за ціну на
його розсуд, її чоловіком,
ОСОБА_3зазначену квартиру. Погодилась
на те, щоб усі без винятку умови
договору іпотеки визначались її
чоловіком ОСОБА_3 самостійно (т.1, а.с.114).

Судом також встановлено, що за
договором кредиту від 23.08.2007 року
майновим поручителем ОСОБА_3 у
погашення заборгованості вносились
платежі: 16.10.2007 року, 06.11.2007 року, 21.11.2007
року, 21.01.2008 року, 21.03.2008 року, 29.05.2008 року,
26.06.2008 року, 28.07.2008 року, 29.07.2008 року,
26.08.2008 року (т.1,а.с.23), проте

заборгованість по кредиту станом на
14.07.2009 року складає: 53826,13 доларів США
сума по тілу кредиту; 2984,91 доларів США
прострочена сума по тілу кредиту; 460,28
доларів США процентів; 7193,06 доларів США
прострочених процентів; 152 026,65 грн.
пені. Загальна сума заборгованості
складає 643528,87 грн. (т.1, а.с.188, т.2,
а.с.14-19),що не оспорює позивач.

Згідно до вимог ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною(сторонами)
вимог,які встановлені частинами
першою-третьою,п»ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

Згідно до вимог ст. 230 ЦК України
якщо одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним.

Обман має місце, якщо сторона
заперечує наявність обставин, які
можуть перешкодити вчиненню правочину,
або якщо вона замовчує їх існування.

Таким чином умовою визнання
недійсним правочину внаслідок обману
може бути лише обман однією із сторін
правочину, проте позовні вимоги
ОСОБА_3за договором іпотеки, у якому
ОСОБА_3 не є стороною, і за кредитним
договором між відповідачем ОСОБА_3 і
банком,у якому позивач не є стороною,
пред»явлені у зв»язку із обманом його
відповідачем ОСОБА_4 щодо
добросовісності виконання своїх
зобов»язань за кредитним договором.

Суд першої інстанції , правильно
зазначивши у рішенні про те,що
посилання ОСОБА_3 на введення його в
оману відповідачем ОСОБА_4 не має
правового значення при вирішенні
питання про визнання недійсним
договору іпотеки від 23.08.2007 року,
оскільки останній не був стороною у
договорі іпотеки , а також недійсним
кредитного договору,у якому не був
стороною позивач, обґрунтовано
відмовив у задоволені цих позовних
вимог.

При цьому суд правильно
зазначив про те,що, надаючи докази, які
на думку позивача підтверджують факт
обману, позивач посилався на обставини,
які мали місце не на час укладення
спірних договорів, а після цього, що не
може підтверджувати обман, який міг
бути тільки до або в момент підписання
договору.

Згідно до вимог ст.229 ЦК України
якщо особа, яка вчинила правочин,
помилилася щодо обставин, які мають
істотне значення, такий правочин може
бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка
щодо природи правочину, прав та
обов'язків сторін, таких властивостей і
якостей речі, які значно знижують її
цінність або можливість використання
за цільовим призначенням. Помилка щодо
мотивів правочину не має істотного
значення, крім випадків, встановлених
законом.

В уточнюючих позовах (т.4, а.с.55-58,
96-100) ОСОБА_3 заявив також іншу підставу
позову та просив визнати кредитний
договір від 23.08.2007 року та договір
іпотеки від 23.08.2007 року недійсними на
підставі ст. 229 ч. 1 ЦК України, оскільки
спірні договори укладено під впливом
помилки, яка полягає в тому, що ОСОБА_4
запевнив його у намірі виконувати свої
кредитні зобов'язання своєчасно,
підписуючи договір іпотеки позивач
був впевнений, що ОСОБА_4 буде
виплачувати кредит, але останній вже
при укладенні кредитного договору не
мав наміру погашати заборгованість по
кредиту, проте судова колегія вважає,що
помилка позивача щодо наміру і дій
особи,яка не брала участі в укладеному
правочину, а також яка брала участь у
іншому правочині,у якому позивач не
брав участі, також не може бути
підставою для визнання правочинів
недійсними і визнання зобов»язань
припиненими,оскільки за змістом ст.229
ЦК України правове значення має лише
помилка особи,яка уклала правочин і яка
має істотне значення у вчиненому
правочині.

Суд дійшов правильного висновку
про те,що посилання позивача на його
помилку є безпідставним, оскільки воно
суперечить самій суті поруки і
наслідків, які наступають у разі
порушення зобов'язання, забезпеченого
порукою. Укладаючи договір поруки
,ОСОБА_3 взяв на себе зобов'язання у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого майновою порукою,
відповідати перед кредитором,
незалежно від наміру ОСОБА_4 виконувати
зобов'язання за кредитним договором.
Виходячи зі змісту договору іпотеки
ОСОБА_3 на момент укладення правочину
усвідомлював свій обов'язок у
забезпеченні виконання зобов'язання
ОСОБА_4 .

Посилання ОСОБА_3 та його
представників на пояснення свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які
підтверджують небажання ОСОБА_4
виконувати зобов'язання за кредитним
договором, не впливають на висновки
суду щодо характеру правовідносин між
сторонами і щодо доведеності позовних
вимог, оскільки зазначені докази не є
належними доказами і не містять у собі
інформацію щодо предмета доказування.

Оскільки позивачем не доведено
наявність його обману у договорі
іпотеки або його помилки щодо природи
укладеного правочину, прав та
обов»язків сторін, а помилка щодо
мотивів укладеного правочину не має
істотного значення, а також ,
враховуючи,що позивач не є стороною у
оспорюваному ним кредитному договорі,
підстав для задоволення його позовних
вимог немає і суд правильно відмовив у
позові.

Враховуючи,що ОСОБА_3 за
договором іпотеки №PCL-203/l 07/2007 (майнової
поруки) від 23 серпня 2007 року є майновим
поручителем ОСОБА_4 за кредитним
договором №ML-203/107/2007 від 23 серпня 2007
року, який не виконує свої грошові
зобов»язаня за договором і станом на
14.07.2009року має заборгованість в розмірі
: 643528,87 грн .,яка складається із :53826,13
доларів США сума по тілу кредиту; 2984,91
доларів США прострочена сума по тілу
кредиту; 460,28 доларів США процентів; 7193,06
доларів США прострочених процентів; 152
026,65 грн. пені. (т.1, а.с.188, т.2, а.с.14-19),що не
оспорює позивач,суд першої інстанції
на підставі вимог ст.ст.7,33 Закону
України «Про іпотеку» звернув
стягнення на предмет іпотеки- що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3,що
належить позивачу ОСОБА_3 ,
задовольнивши позовні вимоги ТОВ «ОТП
Факторинг Україна».

Судом також правильно
відмовлено у задоволенні позовних
вимог до приватного нотаріуса ОСОБА_5.
про зобов»язання виключити із реєстру
іпотек та заборон відчуження запис про
іпотеку зазначеної квартири і про
внесення до державної реєстрації
відомостей про припинення
іпотеки,оскільки ці вимоги є похідними
від вимог про визнання недійсними
кредитного договору і договору
іпотеки,які не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про
невідповідність висновків суду
обставинам справи,доказам, порушення
судом норм матеріального права є
неспроможними,спростовуються
наведеними матеріалами справи і
вимогами закону.

Судом повно і всебічно з»ясовані
обставини справи,що мають для неї
значення, висновки відповідають цим
обставинам і набутим доказам, характер
правовідносин між сторонами
визначений правильно, норми
матеріального і процесуального права
не порушені,застосовані вірно,
постановлено законне і обгрунтоване
рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 31 березня
2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: