У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А., суддів:
Євграфової Є.П.., Іваненко Ю.Г.,
Завгородньої І.М., Ситнік
О.М.,розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації, Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві Міністерства
регіонального розвитку та будівництва,
третя особа −? ОСОБА_8, про усунення
перешкод у користуванні власністю
шляхом зупинення та знесення
самочинного будівництва та
відшкодування моральної шкоди; за
зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6,
треті особи: Головне управління
земельних ресурсів Київської міської
державної адміністрації, Київська
міська рада, ОСОБА_8, про усунення
порушень прав власника житлового
будинку та землекористувача земельної
ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_7
на рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 15 жовтня 2012 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09
грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2009 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що
йому на праві власності належить
житловий будинок та земельна ділянка
площею 0,0765 га по АДРЕСА_1, НОМЕР_1 у
м. Києві. Вказував, що його сусід
ОСОБА_7, який є власником житлового
будинку по АДРЕСА_1, НОМЕР_2 у м. Києві,
самочинно розпочав будівництво та
реконструкцію будинку без проектної
документації та відповідних дозволів,
чим чинить позивачу перешкоди у
користуванні його власністю.

Просив усунути перешкоди у
користуванні власністю, зобов'язавши
ОСОБА_7 зупинити самочинне будівництво
будинку по АДРЕСА_1, НОМЕР_2 у м. Києві і
привести вказаний будинок у
відповідність до проектної
документації, знести самочинно
збудовану цегляну стіну, розташовану
на межі земельних ділянок № НОМЕР_1 та
№ НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 у м. Києві та
стягнути з ОСОБА_7 моральну шкоду в
розмірі 10 тис. грн.

У листопаді 2009 року ОСОБА_7 звернувся до
суду із зустрічним позовом, у якому
просив визнати порушення межі між
земельними ділянками № НОМЕР_1 та №
НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 у м. Києві з боку
ОСОБА_6 та такими, що потребують
відновлення згідно з планом В-7796 № 544, а
саме: по фасадній межі лінії - на 0,98 м; по
боковій межі - на 4,22 м; зобов'язати
ОСОБА_6 знести самочинно збудований
сарай-гараж літ. «В»; зобов'язати ОСОБА_6
не перешкоджати у користуванні
належною йому земельною ділянкою
згідно з планом В-7796 № 544 меж між їхніми
земельними ділянками та зобов'язати
відновити межі земельних ділянок.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 15 жовтня

2012 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва

від 09 грудня 2013 року, позов ОСОБА_6
задоволено частково. Зобов'язано
ОСОБА_7 зупинити самочинне будівництво
будинку по АДРЕСА_1, НОМЕР_2 у м. Києві
і привести житловий будинок у
відповідність до проектної
документації. Зобов'язано ОСОБА_7
знести самочинно збудовану цегляну
стіну, розташовану на межі земельних
ділянок № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 по
АДРЕСА_1 у м. Києві. У задоволенні іншої
частини позову відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат. У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким його позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що ОСОБА_6 на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу частини житлового
будинку від 12 квітня 1988 року,
посвідченого державним нотаріусом
Дев'ятої Київської державної
нотаріальної контори Русіною Н.О., та
договору купівлі-продажу частини
житлового будинку від 16 травня
2001 року, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_10, належить
житловий будинок по АДРЕСА_1,
НОМЕР_1 у м. Києві (а.с. 11−?13, т. 1).

Вказаний житловий будинок
розташований на земельній ділянці
площею 0,0765 га, що належить ОСОБА_6 на
підставі державного акта на право
власності на земельну ділянку серія КВ
№ 133414 від 05 травня 2006 року (а.с. 19 т. 1).

ОСОБА_7 належить Ѕ частини житлового
будинку по АДРЕСА_1, НОМЕР_2 у м. Києві на
підставі договору дарування від 07
серпня 2009 року (а.с. 93, т.1).

Листами Солом'янської районної у м.
Києві державної адміністрації від 19
листопада 2007 року, від 27 квітня 2009 року
та Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві від 29 квітня 2009 року
підтверджено, що проводиться самочинне
будівництво і реконструкція житлового
будинку, що належить ОСОБА_7, без
проектної документації та дозволів
відповідних органів.

Перевіркою Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві встановлено, що будівельні
роботи з будівництва житлового будинку
по АДРЕСА_1, НОМЕР_2 у м. Києві
проводяться без відповідної
затвердженої проектної документації
та дозволу на виконання будівельних
робіт.

Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві ОСОБА_7 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
виконання будівельних робіт без
затвердженої проектної документації
по АДРЕСА_1, НОМЕР_2 у м. Києві.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6
про зобов'язання ОСОБА_7 зупинити
самочинне будівництво будинку по
АДРЕСА_1, НОМЕР_2 у м. Києві та привести
домоволодіння суди обґрунтовано
керувалися вимогами ч. 7 ст. 376 ЦК
України, згідно з якою у разі істотного
відхилення від проекту, що суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, істотного порушення
будівельних норм і правил суд може
постановити рішення, яким зобов'язати
особу яка здійснила (здійснює)
будівництво, провести відповідну
перебудову.

Також суди обґрунтовано зобов'язали
відповідача знести самочинно
збудовану цегляну стіну, розташовану
на межі земельних ділянок № НОМЕР_1 та
№ НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, НОМЕР_2 у м. Києві,
оскільки за своєю висотою та типом вона
не відповідає вимогам п. 4 БН 441-72*.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків судів не
впливають та їх не спростовують.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанції
при розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а рішення суду першої
інстанції та ухвалу суду апеляційної
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 337, 343, 344, 345, 347
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 15 жовтня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 09 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.А.
Горелкіна Судді: Є.П.
Євграфова І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко
О.М. Ситнік