Справа № 432/581/14-ц
Провадження №2/432/757/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 р.

Стахановський
міський суд Луганської області

у складі:

головуючого судді ШАРГАРОВСЬКОЇ В.І.

при секретарі СКРИПНИК Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Стаханові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача про поділ спільного майна
подружжя.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що в період з 19.10.1990 р.
по 11.03.2011 р. він перебував у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем.
За період шлюбу сторони придбали
житловий будинок, розташований в
АДРЕСА_1. Після розірвання шлюбу між
сторонами виник спір щодо розподілу
зазначеного будинку, оскільки
відповідач стверджує, що будинок
належить тільки їй, бо право власності
на будинок зареєстровано саме за
відповідачем. Просить суд визнати
об'єктом права спільної сумісної
власності позивача та відповідача
житловий будинок АДРЕСА_1, загальною
площею 390,2 кв.м. вартістю 1 200 000 грн.;
визнати за позивачем право власності
на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1,
вартістю 600 000 грн.; визнати за
відповідачем право власності на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1,
вартістю 600 000 грн.

В судовому засіданні позивач був
відсутній, надавши суду заяву про
розгляд справи за його відсутністю. На
заявлених вимогах наполягає у повному
обсязі, просить їх задовольнити.

У відповідності до положень ч.2 ст. 158
ЦПК України заява позивача судом
прийнята.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася. Заяву про слухання справи за
її відсутністю не надала. Про причини
неявки суд не повідомила. Про час і
місце слухання справи повідомлена
належним чином - судовими повістками з
поштовим повідомленням.

Судом, з згодою позивача, прийнято
рішення про про заочний розгляд справи
за відсутністю відповідача і
постановлення по справі заочного
рішення на підставі наявних у справі
доказів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи на
підставі доказів, наданих сторонами. В
судовому засіданні досліджені всі
докази, надані сторонами. Клопотання
про витребування і дослідження інших
доказів до суду не надійшли. Суд
постановляє рішення на підставі
доказів, наданих сторонами і
досліджених під час судового
засідання.

Дослідивши письмові докази та оцінивши
усі докази по справі в їх сукупності,
суд приходить до наступних висновків:

відповідно до ч.3 ст.368 Цивільного
Кодексу України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Частина1 статті 60 Сімейного Кодексу
України зазначає, що майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частина 2 зазначеної вище статті
визначає, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

В судовому засіданні встановлено, що з
19.10.1990 р. по 11.03.2011 р. сторони перебували
у зареєстрованому шлюбі, що
підтверджено копією свідоцтва про шлюб
серії НОМЕР_1 виданого відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Стахановського міського
управління юстиції Луганської області
від 25.01.2011 р., актовий запис № 839 (а.с.3) та
копією витягу з державного реєстру
актів цивільного стану громадян про
шлюб щодо підтвердження дошлюбного
прізвища № 7 від 22.05.2012 р. (а.с.4), які
суд оцінює як допустимі і кладе їх в
основу рішення в якості письмових
доказів, оскільки оригінали зазначених
документів видані уповноваженою
державною установою і оформлені у
відповідності до вимог діючого
законодавства.

Відповідач переконливих доказів на
спростування факту перебування сторін
у зареєстрованому шлюбі з 19.10.1990 р. по
11.03.2011 р. і подальшого розірвання шлюбу
саме 11.03.2011 р. суду не надала.

Тому факт перебування сторін у
зареєстрованому шлюбі з 19.10.1990 р. по
11.03.2011 р. вважається судом встановленим
і доведеним.

06.01.1998 р. сторонами було придбано
незакінчений будівництвом житловий
будинок по АДРЕСА_1, що підтверджено
копією договору купівлі - продажу
житлового будинку від 06.01.1998 р.,
посвідченого державним нотаріусом
Стахановського міського нотаріального
округу Толстіковою Н.І. та
зареєстрованого в реєстрі за № 1-9
(а.с.60). Сторони закінчили будівництво
житлового будинку і отримали на нього
право власності, що підтверджено
копією Акту державної технічної
комісії по прийому в експлуатацію
індивідуального житлового будинку,
господарських та побутових будівель
від 27.07.2005 р. (а.с.61), копією витягу з
рішення виконавчого комітету
Стахановської міської ради № 352 від
02.08.2005 р. «Про розгляд заяв громадян,
пов'язаних з індивідуальним житловим
будівництвом» (а.с.62), копією свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
від 09.08.2005 р. (а.с.10, 57), копією витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 8015792 від 10.08.2005 р. (а.с.11, 56) та
копією технічного паспорту на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_1 (а.с.5-9), які суд також оцінює як
допустимі і кладе їх в основу рішення в
якості письмових доказів, оскільки
оригінали зазначених документів
видані уповноваженими установами і
оформлені у відповідності до вимог
діючого законодавства.

Крім того, відповідач на спростування
факту придбання незакінченого
будівництвом житлового будинку,
подальшої добудови житлового будинку і
отримання на нього права власності
саме під час перебування у шлюбі з
позивачем, суду не надала.

Оскільки, судом встановлено, що сторони
з 19.10.1990 р. по 11.03.2011 р. перебували у
зареєстрованому шлюбі і будинок було
придбано 06.01.1998 р., остаточно добудовано
і здано в експлуатацію у липні 2005 р.,
тобто під час перебування сторін у
зареєстрованому шлюбі, не зважаючи на
той факт, що договір купівлі - продажу
житлового будинку та його наступну
реєстрацію було проведено лише на ім'я
відповідача, зазначений будинок, в
сенсі положень ч.1 ст. 60 Сімейного
кодексу України, належить сторонам на
праві спільної сумісної власності.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що вимоги позивача в
частині визнання будинку АДРЕСА_1
спільною сумісною власністю сторін, як
придбаного у шлюбі за сумісні кошти,
ґрунтуються на законі і підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 69 Сімейного
кодексу України, дружина і чоловік
мають право на поділ майна, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного
кодексу України, у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.2 ст.372 Цивільного
Кодексу України, у разі поділу майна,
що є у спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

Відповідачем не надано суду
переконливих доказів, що існують
підстави, відповідно до яких її частка
в зазначеному житловому будинку може
бути збільшена.

Також відповідачем не надано суду
доказів з приводу оскарження вартості
майна.

На підставі викладеного, враховуючи
наведене вище, суд приходить до
висновку, що частки сторін в будинку
АДРЕСА_1 є рівними і вимоги позивача в
частині визнання за кожним з них права
власності на ? частину будинку АДРЕСА_1
вартістю по 600 000 грн. кожна, ґрунтуються
на законі і підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Оскільки вимоги позивача судом
задоволені у повному обсязі, в судом
під час відкриття провадження по
справі було задоволено клопотання
позивача про відстрочення сплати
судового збору, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК
України суд приходить до висновку, що з
відповідача на користь держави слід
стягнути 3 654 грн. в рахунок
відшкодування судового збору, оскільки
відомості з приводу того, що відповідач
звільнена від сплати судового збору
під час розгляду справ в суді, відсутні.

Керуючись ст.ст. 368 ч.3, 372 ч.2 ЦК України;
ст.ст. 60 ч.1, 2, 69 ч.1, 70 ч.1 ЦК України;
ст.ст.10,11, 88 ч.1, 212-215, 224-228, 292, 294 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у
повному обсязі.

Визнати будинок АДРЕСА_1 загальною
площею 390,2 кв.м., вартістю 1 200 000 грн. -
спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
власності за кожним по 1/2 частки
будинку АДРЕСА_1 вартістю по 600 000 грн.
кожна частка.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 3 654 грн.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження, якщо апеляційну скаргу
подано не було. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути переглянуто за
письмовою заявою відповідача, яка
подається до Стахановського міського
суду Луганської області протягом 10
днів, з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
рішення може бути оскаржено в
загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено протягом 10
днів, з дня отримання його копії, шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Луганської області
через Стахановський міський суд
Луганської області.

Головуючий

Шаргаровська В.І.