ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Цимбал І.К.

при секретарях - Зленко Ю.М., Троян С.П.,
Пархоменко А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
відкритого акціонерного товариства
«Національна акціонерна страхова
компанія «ОРАНТА», третя особа:
публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк», про стягнення страхового
відшкодування -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Дарницького
районного суду м. Києва з позовом до
відповідача, де є третя особа, про
стягнення страхового відшкодування та
штрафних санкцій, посилаючись на те, що
в результаті ДТП забезпечений
відповідачем автомобіль позивача
отримав механічні пошкодження.
Позивачем були підготовлені необхідні
документи для виплати страхового
відшкодування на рахунок станції, яка
повинна проводити ремонтні роботи, а
також отримано дозвіл третьої особи на
виплату страхового відшкодування саме
на станцію, яка займатиметься
відновлювальним ремонтом автомобіля,
оскільки останній перебуває у заставі
третьої особи, оскільки знаходиться у
кредиті. Позивачем вказаний автомобіль
був доставлений на станцію, проте
відповідачем кошти перераховані не
були незважаючи на повідомлення про
перерахування. У зв'язку з чим, позивач
вимушена була частково оплатити
ремонті роботи за власні кошти, з метою
зменшення збитків страхової компанії,
оскільки з кожний день стоянки
автомобіля на станції необхідно було
сплачувати кошти, і в разі якщо б не
було розпочати ремонт автомобіля,
необхідно було б сплатити за його
стоянку. Натомість позивач частково
відремонтувала автомобіль та вимушена
була забрати його із станції
технічного обслуговування. Наразі
відповідач до цих пір не перерахував
кошти для ремонту автомобіля. Станом на
сьогодні ціни на ремонтні роботи
підвищені, у зв'язку з чим позивач
збільшила розмір позовних вимог в
частині стягнення страхового дві
шкодування. За таких обставин позивач
просить стягнути з відповідача суму
страхового відшкодування, яка була
сплачена за ремонті роботи особисто
позивачем в розмірі 25793 грн. 49 коп.
індекс інфляції за невиплату вказаної
суми в розмірі 309 грн. 52 коп., а всього 26103
грн. 01 коп.; страхове відшкодування в
розмірі 52066 грн. з урахуванням нового
розрахунку ремонтних робіт з зважаючи
на підвищення цін за відповідні роботи;
79069 грн. 38 коп. збитки, які складають
з двох наведених сум, що виникли через
неякісне надання відповідачем послуг;
56359 грн. 51 коп. пеню передбачено
договором від суми 56359 грн. 71 коп.
залишку страхового відшкодування; 3%
річних від залишку страхового
відшкодування в сумі 2329 грн.; 1075 грн.
страхову премію пов'язану із
зменшенням збитків позивачем за
стоянку автомобіля; 1000 грн. моральної
шкоди, пов'язаної з моральними
стражданнями позивача через надання
відповідачем неякісних послуг, що
призвело до тривалого відновлення
порушеного права.

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали,
просили задовольнити з урахуванням
збільшення їх розміру.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Від відповідача
надійшла заява про розгляд справи у
відсутність представника останнього, а
також письмові заперечення, проти
позовних вимог, суть яких полягає в
тому, що страхове відшкодування
підлягає виплаті третій особі, як
вигодонабувачу, вина відповідача у
невиплаті страхового відшкодування
відсутня, а тому вимоги про стягнення
штрафних санкцій та моральної шкоди є
необґрунтованими /а.с. 217-220/.

Представник третьої особи до суду не
з'явився, від третьої особи надійшли
пояснення, відповідно до яких третя
особа вважає позовні вимоги
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню, оскільки третя особа, не
заперечувала проти того, щоб страхове
відшкодування було направлено на
розрахунковий рахунок станції, яка
проводитиме ремонт автомобіля
позивача, про що повідомляла
відповідача, який не зважаючи на це
порушив умови договору та не
перерахував страхове відшкодування
/а.с. 245-249/.

Вислухавши пояснення представників
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд вважає встановленими наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

31 березня 2008 позивачем був
застрахований власний автомобіль
Тойота РАВ-4 д/н НОМЕР_1 (далі -
автомобіль) за договором № К380-069/08/СТ
Форма 100-27-АРМ добровільного
страхування транспортного засобу
(Банківське КАСКО) (далі - договір), у ВАТ
«НАСК «ОРАНТА» (далі - відповідач) на
суму 229175 грн. /а.с. 7-11/.

Умовами Договору передбачено: франшиза
- 0,5 відсотків; застраховані усі водії,
що керують автомобілем на законним
підставах та 2% при куруванні водієм
водійський стаж якого до 3-х років;
страхове відшкодування не враховує
знос автомобіля; вигодунабувач -
Київська обласна філія УкрСоцБанку -
(далі Банк та/або третя особа). Страхова
сума на 2012 р. складає 200000 грн.
Автомобіль придбано у кредит за
договором кредитування № 380/945/08-А
УкрСоцБанку від 31.03.2006, за цим Договором
заставу утримувачем є Банк /а.с. 163-172/.

06.11.2012 р. за участю забезпеченого
транспортного засобу мала місце ДТП.
Керував автомобілем син позивача
ОСОБА_3 /а.с. 12/, якого постановою суду
притягнуто до адміністративної
відповідальності, що не оспорювалось
учасниками процесу, а тому відповідно
до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не потребує
доказуванню.

06.11.2012 р. позивач подала заяву про
страхову виплату, заведена справа про
страховий випадок

№ 18554 від 06.11.2012 року та узгоджено
профільовану (фірмову,- таку, що має
право гарантійного ремонту
пошкодженого транспортного засобу)
станцію технічного обслуговування для
проведення відновлювального ремонту -
ТОВ «Автосаміт на Столичному».

12.11.2012 р. представником позивача було
надано аварійному комісару
відповідача автомобіль на огляд на СТО,
так як самостійно, автомобіль рухатись
на міг. Безпосередньо на СТО було
оформлено протокол огляду
застрахованого транспортного засобу
та рахунок-фактуру СТО № від
12.11.2012 р. на проведення
відновлювального ремонту на суму 60728
грн. 78 коп. /а.с. 16/.

Станом на 19.11.2012 р. усі передбачені
договором та затребувані відповідачем
додатково документи були надані
останньому, що підтверджується
переліком необхідних документів
відповідача від 19.11.2012 р. /а.с. 13/.

18.01.2013 позивачу був наданий лист
відповідача від 11.01.2012 р. про складання
страхового акту та гарантію
відповідача оплатити страхове
відшкодування в розмірі 59049 грн. 51коп. у
найближчій час /а.с.14/. Тобто відповідач
визнав виконання позивачем умов
договору, а також визнав відсутність
підстав для відтермінування сплати
страхового відшкодування з підстав
вказаних у Договорі.

01.02.2013 року ТОВ «Автосаміт на
Столичному» було перероблено
страховий акт та зменшено суму з
урахуванням франшизи на суму 56049 грн. 51
коп. /а.с. 47, 222/.

Третя особа, як вигодонабувач не
заперечував проти перерахування
страхового відшкодування на СТО або
видачу його готівкою страхувальнику,
про що повідомив відповідача /а.с. 50/.

Проте, відповідач не перерахував
страхове відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
страхування», добровільне страхування
- це страхування, яке здійснюється на
основі договору між страхувальником і
страховиком. Загальні умови і порядок
здійснення добровільного страхування
визначаються правилами страхування, що
встановлюються страховиком самостійно
відповідно до вимог цього Закону.
Конкретні умови страхування
визначаються при укладенні договору
страхування відповідно до
законодавства.

Згідно п. 12 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про
страхування», видами добровільного
страхування можуть бути страхування
цивільної відповідальності власників
наземного транспорту (включаючи
відповідальність перевізника).

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про
страхування», страховий випадок -
подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Згідно ч. 16 ст. 9 Закону України «Про
страхування», страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку.

Згідно ст. 16 Закону України «Про
страхування», договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про
страхування», при настанні страхового
випадку здійснити страхову виплату або
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк.
Страховик несе майнову
відповідальність за несвоєчасне
здійснення страхової виплати
(страхового відшкодування) шляхом
сплати страхувальнику неустойки
(штрафу, пені), розмір якої визначається
умовами договору страхування або
законом.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про
страхування», здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Відповідач не виконав п.11.4. договору, в
якому визначено, що протягом 10 (десяти)
робочих днів від дня одержання всіх
необхідних документів для
підтвердження факту настання, причин,
обставин і наслідків страхового
випадку та визначення розміру збитків
страховик:складає страховий акт із
визначенням розміру страхового
відшкодування і в строк до 15
(п'ятнадцяти) робочих днів після
складання страхового акта здійснює йог
виплату.

Згідно п. 9.4.3 договору, при несвоєчасній
виплаті страхового відшкодування
страховик сплачує пеню за кожний день
зволікання у розмірі облікової ставки
НБУ (що діяла на період виникнення
заборгованості) від суми страхової
виплати.

29.03.2013 року від ТОВ «Автосаміт на
Столичному» позивачу надійшов лист про
те, що в разі якщо не буде розпочатий
ремонт автомобіля, позивач має
сплачувати за перебування автомобіля
на станції по 50 грн. на день /а.с. 62/.

За для зменшення збитків, які б могли
настати через вказані обставини,
позивач вимушена була за власний кошт
розпочати ремонт свого автомобіля
після чого забрала останній зі станції,
вартість яку сплатила позивач за
ремонт автомобіля за власний кошт
становить 25793 грн. 49 коп. /а.с. 85, 86/.

Згідно п. 12.1.2 договору підлягають
відшкодуванню необхідні та доцільні
витрати страхувальника при настанні
страхото випадку для запобігання
зменшення збитків для рятування
застрахованого транспортного засобу у
розмірі до 5% від розміру шкоди,
заподіяному застрахованому
транспортному засобу, якщо інше не
передбачено у додатках до цього
договору.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник
який прострочив виконання грошового
зобов'язання яким є страхове
відшкодування, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 % річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Відповідно до нового розрахунку,
зважаючи на тривалу невиплату
відповідачем позивачу страхового
відшкодування ціна на ремонтні роботи
автомобіля позивача була підвищена
/а.с. 240/ і сума відновлювального ремонту
становить 74621 грн. 75 коп.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
/термін/ його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк /термін/.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору;

2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата
неустойки; 4) відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України,
страховик зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку про те, що вимоги позивача в
частині стягнення коштів, які було
сплачено позивачем за ремонт
автомобіля, інфляційні витрати щодо
вказаної суми, страхове відшкодування
яке не сплачено з урахуванням нової
вартості ремонтних робіт, пеня
відповідно до умов договору на суму
згідно страхового акту, 3% річних щодо
вказаної суми, компенсація за
зменшення збитків підлягають
стягненню згідно розрахунку додатного
позивачем, з яким суд в свою чергу
погоджується повністю /а.с. 236 - 239/,
оскільки відповідач не виконав умови
договору, надав позивачу неналежні
неякісні послуги, прострочив виконання
грошового зобов'язання.

Заперечуючи проти позовних вимог,
відповідач зокрема посилається на ч. 2
ст. 988 ЦК України, Страхова виплата за
договором майнового страхування і
страхування відповідальності
(страхове відшкодування) не може
перевищувати розміру реальних збитків.
Інші збитки вважаються застрахованими,
якщо це встановлено договором. Проте,
суд вважає, що позивач просить стягнути
страхове відшкодуванням саме виходячи
з розміру реальних збитків, які
збільшилися через підвищення цін на
ремонтні роботи, через порушення
відповідачем умов договору та
невиплату страхового відшкодування.

Разом з тим, суд відмовляє у
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення збитків 79069 грн. 38 коп., які
спричинені в результаті нібито обману
позивача відповідачем щодо якості
послуг, оскільки позивачем вказані
вимоги не доведені. Має місце
прострочення виконання грошового
зобов'язання через порушення умов
договору, проте стягувати вказану суму
виходячи з подвійного розміру шкоди у
даному випадку підстави відсутні.
Також, враховуючи, що дані
правовідносини є договірними
стягнення моральної шкоди також є
необґрунтованим, оскільки договором не
передбачено і положення Закону України
«Про захист прав споживачів» у даному
випадку не підлягають застосуванню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 61, 79, 88, 208, 209, 212 - 218 ЦПК
України, Законом України «Про
страхування», ст. ст. 526, 530, 610-612, 625, 979, 988
ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з відкритого акціонерного
товариства «Національна акціонерна
страхова компанія «ОРАНТА», яке
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Здолбунівська, 7-Д на користь ОСОБА_2,
яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 -
страхове відшкодування з урахуванням
індексу інфляції в розмірі 26103 грн. 01
коп., страхове відшкодування в розмірі
52966 грн., 37 коп., пеню в розмірі 5381 грн. 58
коп., 3% річних в розмірі 2329 грн.;
компенсацію за зменшення розміру
збитків в сумі 1075 грн., а всього
стягнути 87854 /вісімдесят сім тисяч
вісімсот п'ятдесят чотири/ грн. 96 коп.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Стягнути з відкритого акціонерного
товариства «Національна акціонерна
страхова компанія «ОРАНТА», яке
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Здолбунівська, 7-Д на користь держави
судовий збір в сумі 878 /вісімсот
сімдесят вісім/ грн. 54 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду м.
Києва через Дарницький районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: