Справа № 184/535/14-ц
Номер провадження 2/184/225/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2014м. Орджонікідзе
Орджонікідзевський міський суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
судді Томаш В.І.,

при секретарі -
Михайлової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Орджонікідзе цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про
припинення права власності на частку в
спільній сумісній власності та про
виплату компенсації», -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні позивач підтримав
та уточнив свої позовні вимоги,
висловлені в позовних заявах та
просить суд припинити ОСОБА_2 право
власності на ? частину квартири АДРЕСА_1
шляхом присудження йому виплатити
ОСОБА_2 грошової компенсації за ?
частину спільної квартири в розмірі
22.478 грн. з визнанням за ним право
власності на її ? частину вказаної
квартири та стягнути з відповідача
судові витрати по справі.

Відповідач в судовому засіданні проти
позовних вимог позивача заперечувала
та надала до суду письмові заперечення,
де просить суд відмовити в задоволенні
позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідив матеріали справи і оцінив їх в
сукупності, прийшов до висновку, що
заявлені позивачем позовні вимоги
необґрунтовані, не знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні та
не підлягають задоволенню в повному
обсязі за наступних підстав.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що з 14
листопада 1992 року по 15 серпня 2006 року
він перебував у шлюбі з відповідачкою,
на той час ОСОБА_2. В період шлюбу, а саме
29 червня 2000 року вони разом з
відповідачкою придбали шляхом
укладення договору купівлі - продажу
квартиру АДРЕСА_1. Згідно договору
купівлі-продажу квартири, позивач та
відповідачка стали власниками цієї
квартири. Разом з відповідачкою вони
мають рівні права у праві власності на
квартиру, а саме по ? частині. В договорі
купівлі-продажу прізвище відповідачки
до теперішнього часу зазначено як
ОСОБА_2. В цій квартирі вони проживали
разом в період нашого спільного
подружнього життя до 2006 року. В
подальшому вони розлучились, вона
одружилась і в теперішній час має
прізвище ОСОБА_2.

Так як розділити квартиру, або виділити
його частку в натурі було не можливо то
позивач звернувся до
Орджонікідзевського міського суду з
позовом про припинення його права
власності та стягнення з відповідачки
грошової компенсації. Однак ОСОБА_2 не
погодилась з його позовними вимогами,
так як заявила, що їй квартира не
потрібна і звернулась до
Орджонікідзевського міського суду з
зустрічним позовом в якому просить суд
припинити її право власності на ?
частину квартири та стягнути з нього на
її користь грошову компенсацію.

Згідно ст. 364 ЦК України, співвласник
має право на виділ в натурі частки з
майна, що є у спільній частковій
власності. Якщо виділ у натурі частки
із спільного майна не допускається
згідно з законом або є неможливим
(частина 2 ст. 183 ЦК України),
співвласник, який бажає виділу, має
право на одержання від інших
співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Квартира розташована на 1
поверсі багатоповерхового будинку, має
один вхід, один коридор, один туалет,
ванну, одну кухню, та 2 кімнати. А тому як
йому так і відповідачці як
співвласникам, не можливо виділити в
натурі його чи її частину квартири, щоб
в ній був відокремлений вхід, коридор,
туалет, кухня та інше.

Згідно ст. 183 ЦК України, неподільною є
річ, яку неможливо поділити без втрати
її цільового значення. Саме
неподільною є ця квартира.

Згідно ст. 358 Цивільного Кодексу
України, кожен з співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної компенсації.

Аналогічно, згідно ст. 368 ЦК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власності,
якщо інше не встановлене договором або
законом.

Згідно ст. 370 ЦК України, співвласники
мають право на виділ у натурі частки із
майна, що є у спільній сумісній
власності. Виділ частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
здійснюється у порядку встановленому
ст. 364 ЦК України. А якщо виділ в натурі
частки не можливий (ч. 2 ст. 183 ЦК України)
то співвласник має право на грошову
компенсацію.

Згідно ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи
на частку у спільному майні може бути
припинено за рішенням суду на підставі
позову інших співвласників, якщо:

-п. 2) річ є неподільною,

-п. 3) спільне володіння і користування
майном є неможливим. Суд постановляє
рішення про припинення права особи на
частку у спільному майні за умови
внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.

Загальна вартість квартири становить 44
957 грн., а моєї частки та частки
відповідачки становить порівну по 22 478
грн. 50 коп., з розрахунку 44 957 : 2 = 22478 грн.50
коп.. Позивач має зазначену суму і
готовий внести на депозитний рахунок
суду цю суму. В цій частині він уточнює
раніше заявлені свої позовні вимоги.

З доводами позивача, викладені в
позовних заявах та в судовому
засіданні суд погодитися не може та
вважає їх необґрунтованими,
безпідставними та нічим не
підтвердженими і спростовуються
поясненнями відповідача, наданими ними
письмовими доказами, матеріалами
справи в їх сукупності виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підстави своїх вимог. Відповідно до
вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦК України доказами
є будь - яки фактичні данні, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. 2. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Спочатку позивач ОСОБА_1 звернувся до
Орджонікідзевського міського суду
Дніпропетровської області з позовом до
ОСОБА_2 про припинення права власності
на частку в спільній частковій
власності та про виплату грошової
компенсації.

З метою захисту своїх майнових прав та
інтересів відповідач звернулася з
зустрічним позовом про виділ частки з
спільної часткової власності та про
припинення права власності (в ході
розгляду справи ОСОБА_2 у встановленому
законом порядку заявила клопотання про
залишення її позову без розгляду, про
що судом була винесена ухвала).

Після чого ОСОБА_1 звернувся з
«уточненою» позовною заявою «про
припинення права власності на частку в
спільній частковій власності та про
виплату грошової компенсації, в який
він не уточнив свої позовні вимоги, а
змінив предмет своїх позовних вимог.

Якщо у своєму первинному позові ОСОБА_1
просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його
користь грошову компенсацію у сумі
вартості ? частини квартири АДРЕСА_1, то
після отримання зустрічного позову
ОСОБА_2 він змінив свої позовні вимоги і
просить суд визнати за ним право
власності на належну їй ? частину
зазначеної квартири, примусово на
Підставі ст.. 365 ЦК України припинити її
право власності на зазначену частку з
примусовою виплатою їй грошової
компенсації за зазначену ? частку
належної ОСОБА_2 на праві власності
квартири.

Таким чином, позивач не уточнив свої
позовні вимоги, а змінив предмет своїх
позовних вимог: спочатку він просив
стягнути з відповідача грошову
компенсацію і вона була предметом його
позовних вимог, а зараз він просить
визнати за ним право власності на
належну відповідачу ? частину квартири,
і вона є предметом його позовних вимог.

Припинення права власності
передбачено главою 25 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно,
що є у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно). 2.
Майно може належати особам на праві
спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

2. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

3. Кожен із співвласників має право
на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від
інших співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст.. 364 ЦК України,
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

2. Якщо виділ у натурі частки із
спільного майна не допускається згідно
із законом або є неможливим (частина
друга статті 183 цього Кодексу),
співвласник, який бажає виділу, має
право на одержання від інших
співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки.

Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної
часткової власності у співвласника,
який отримав таку компенсацію,
припиняється з дня її отримання.

Таким чином, грошова компенсація може
бути виплачена співвласнику тільки за
його згодою та відповідно до його
бажання на виділ та отримання такої
грошової компенсації.

Позивач ОСОБА_1 просить постановити
рішення про припинення права власності
відповідача на ? частину квартири на
підставі ст. 365 ЦК України, що у даному
випадку є повністю незаконним.

Відповідно до ст. 365 ЦК України, право
особи на частку у спільному майні може
бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо:

1) частка є незначною і не може бути
виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і
користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть
істотної шкоди інтересам співвласника
та членам його сім'ї.

2. Суд постановляє рішення про
припинення права особи на частку у
спільному майні за умови попереднього
внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.

Частка відповідача ОСОБА_2 у праві
власності на вказану квартиру складає
?, тобто наші частки є рівними і тому ?
частку неможливо вважати незначною. А
вказана умова передбачена ст. 365 ЦК
України в якості обов'язкової. Тому вже
тільки з зазначеної підстави позов
ОСОБА_1 є незаконним, необґрунтованим і
тому не підлягає задоволенню.

Окрім зазначеної підстави є інші
підстави, з яких позов не відповідає
вимогам ст.. 365 ЦК України і тому не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.. 365 ч. 2 ЦК України суд
постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Але відповідач не вніс грошових коштів
на депозитний рахунок суду і замість
цього всупереч вимогам ч. 2 ст. 365 ЦК
України він просить припинити право
власності ОСОБА_2 на зазначену ? частку
квартири без внесення грошових коштів
на депозитний рахунок суду, а шляхом
тільки стягнення їх з нього, тобто на
підставі виконавчого листа.

Тобто позивач має намір таким чином
порушити майнові права відповідача,
щоб вона замість реальних грошових
коштів з депозитного рахунку суду
отримала тільки виконавчий лист, що теж
суперечить вимогам ст. 365 ЦК України.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму
ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» вирішуючи питання про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71
СК України щодо обов'язкової згоди
одного з подружжя на отримання
грошової компенсації та попереднього
внесення другим із подружжя
відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених ст. 365 ЦК України
за умови звернення подружжя (одного з
них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та
попереднього внесення на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив
таких дій, а неподільні речі не можуть
бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності».

На підставі викладеного суд вважає, що
квартира повинна бути залишена у
спільній частковій власності сторін по
справі. При цьому відповідач не
перешкоджає позивачу в користуванні
зазначеною квартирою. Позивач
самостійно змінив своє постійне місце
проживання. Окрім того позивач не
враховує інтереси їх спільного сина,
якого він має намір залишити без житла
для поліпшення свого матеріальне
положення всупереч інтересам. Слід
звернути увагу на ту обставину, що у
відповідача та її сина ніякого іншого
житла не має, а вирішення справи на
користь позивача може істотні вплинути
на законні права та інтереси
відповідача по справі, зокрема права на
житло, яке також закріплено і
Конституцією України.

Таким чином суд приходить до законного
та обґрунтованого висновку про відмову
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
«про припинення права власності на
частку в спільній частковій власності
та про виплату грошової компенсації»
за необґрунтованістю та недоведеністю
його позовних вимог.

Керуючись ст.. ст.. 317, 319, 355, 358, 364, 365, 368
Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11,
57, 60, 88, 209 - 213 Цивільного процесуального
кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про припинення права
власності на частку в спільній
сумісній власності та про виплату
компенсації»..

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 - днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського

міського суду
Томаш В.І.