Справа №487/7359/13-ц 03.06.2014 03.06.2014 03.06.2014
провадження № 22ц/784/1596/2014
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач в апеляційній
інстанції: Лівінський І.В.
У Х В А Л А

іменем України

03 червня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Базовкіної Т.М.,

суддів: Лівінського І.В.,
Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання
Богатирьовій В.А,

за участі: позивача ОСОБА_3, його
представника ОСОБА_4,

відповідачки ОСОБА_5, її
представника ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 17 квітня 2014 року

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ майна
подружжя,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся з
позовом, який в подальшому уточнив, до
ОСОБА_5 про поділ майна подружжя.

Позивач зазначав, що за час перебування
у шлюбі з відповідачкою вони придбали 4
березня 2011 року, відповідно до договору
купівлі-продажу, 47/1000 часток приміщень
гуртожитку, що складаються з приміщень
на четвертому поверсі № 4-27 (114) та № 4-28
(115), частина приміщення ХХІ житловою
площею 38,1 кв.м., загальною площею 47,6
кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1

Посилаючись на те, що на підставі
вказаного договору купівлі-продажу за
відповідачкою було зареєстровано
право власності на вказане майно,
позивач просив суд визнати спірне
майно спільною сумісною власністю
подружжя та визнати за ним право
власності на ? частину цього майна,
виділивши йому у власність приміщення
на четвертому поверсі за № 4-28 (115).

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 17 квітня 2014 року позов
задоволено частково. Постановлено
визнати 47/1000 часток приміщень
гуртожитку, що складаються з приміщень
на четвертому поверсі № 4-27 (114) та № 4-28
(115), частина приміщення ХХІ житловою
площею 38,1 кв.м., загальною площею 47,6
кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1
спільним сумісним майном подружжя.
Визнано за позивачем право власності
на ? частку вказаного майна. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на незаконність рішення
суду, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність фактичним обставинам
справи, просила рішення скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з
листопада 2004 року по 19 квітня 2011 року.

4 березня 2011 року сторони за спільні
кошти придбали 47/1000 часток приміщень
гуртожитку, що складаються з приміщень
на четвертому поверсі № 4-27 (114) та № 4-28
(115), частина приміщення ХХІ житловою
площею 38,1 кв.м., загальною площею 47,6
кв.м., що знаходяться за адресою
АДРЕСА_1, згідно з нотаріально
посвідченим договором купівлі -
продажу, який було оформлено на ім'я
ОСОБА_5

Факту придбання вказаного майна за
спільні кошти відповідачка не
оспорювала.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

За таких обставин суд дійшов правильно
висновку, що вказане вище майно є
об'єктом спільної сумісної власності
сторін і на нього поширюються
положення глави 8 СК України, зокрема ч.1
ст. 70 СК України щодо рівності часток у
спільному майні.

Рішення в частині відмови у виділенні
позивачу конкретного приміщення
сторони не оскаржували, а тому колегія
в цій частині рішення не перевіряє.

Доводи ОСОБА_5 про те, що вона
зареєструвала право власності на
спірне нерухоме майно вже після
розірвання шлюбу, а тому це майно є її
особистою власністю, не заслуговують
на увагу, оскільки є наслідком
помилково тлумачення положень
сімейного законодавства, щодо моменту,
з якого майно вважається об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Інших доводів, які б спростували
висновки суду чи доводили б порушення
ним вимог матеріального та
процесуального права, апеляційна
скарга не містить, а тому колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування судового рішення.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
відхилити, а рішення Заводського
районного суду м. Миколаєва від 17
квітня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: