Провадження № 22-ц/795/833/2014
Категорія –цивільнаГоловуючий у I
інстанції –Карапута Л. В.
Доповідач - Позігун М. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року

м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого -
суддіОСОБА_1суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3при
секретарі:ОСОБА_4за
участю:представників сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на
рішення Деснянського районного суду
м.Чернігова від 06 березня 2014 року у
справі за позовом публічного
акціонерного товариства
„Облтеплокомуненерго” до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 6
березня 2014 року, яким з нього на користь
ПАТ „Облтеплокомуненерго” стягнуто
заборгованість по оплаті послуг з
теплозабезпечення за опалення місць
загального користування в сумі 1 168 грн.
10 коп., ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.
Незаконність рішення суду апелянт
обґрунтовує невідповідністю висновків
суду про наявність підстав для
задоволення позовних вимог фактичним
обставинам справи, оскільки судом не
враховано, що оплата послуг з
теплозабезпечення ним здійснювалася в
повному обсязі у встановлений
законодавством строк, що
підтверджується листом- розрахунком,
згідно якого станом на травень 2013 року
відсутня заборгованість за надані
послуги з теплозабезпечення, а діючим
законодавством в сфері надання послуг
з теплозабезпечення не передбачено
права надавача послуг здійснювати
перерозподіл фактично використаної
теплової енергії за періоди, за які вже
були нараховані суми до сплати та
проведено повний розрахунок. За
доводами апелянта, в зв’язку з
проведеним позивачем перерахунком
плати за надані послуги з
теплозабезпечення з власників квартир
в будинку буде стягнуто 77 557 грн. 88 коп.,
хоча рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 18.04.2013 року
суму заборгованості, в стягненні якої з
власника квартири № 53 було відмовлено
судом, визначено в розмірі 46 293 грн. 77
коп. Крім того, апелянт посилається на
безпідставність висновку суду щодо
преюдиційності рішення апеляційного
суду Чернігівської області від 28.01.2014
року, яким встановлено правомірність
проведеного перерахунку за надані
послуги на підставі перерозподілу
фактичних витрат теплової енергії на
опалення місць загального
користування за показниками теплового
лічильника за період з 8 жовтня 2010 року
по 15 квітня 2012 року, оскільки він
участі у даній справі не брав, а
предметом спору у справі були підстави
проведення такого нарахування, а не
правильність проведеного розрахунку
заборгованості. Встановлені у справі
обставини стосувалися лише квартири №
51 у будинку 155. Ухвалюючи рішення про
задоволення позову, судом не враховано,
що в рішенні апеляційного суду
Чернігівської області від 18.04.2013 року
відсутні посилання на необхідність
проведення перерозподілу фактичних
витрат теплової енергії між мешканцями
будинку, яке не може бути обов’язковим
для інших власників квартир, а тому
визначена судом сума боргу, в стягненні
якої з власника квартири № 53 було
відмовлено, є безнадійною дебіторською
заборгованістю.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового розгляду, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є
власником квартири АДРЕСА_1 і є
споживачем послуг, які надає ПАТ
„Облтеплокомуненерго”, оплату за які,
зокрема в 2010-2013 роках, проводив у
встановлені строки в межах нарахованих
сум. Будинок 155 по проспекту Перемоги в
місті Чернігові обладнано будинковим
лічильником теплової енергії, а
квартири в будинку, за виключенням
квартири № 53, обладнані квартирними
лічильниками.

На споживачів квартири №53 вказаного
будинку, яка не була обладнана засобом
обліку теплової енергії, в опалювальні
періоди з жовтня 2010 року по квітень 2012
року було нараховано за послуги з
централізованого опалення 53 929 грн. 71
коп.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 18 квітня 2013
року встановлено, що нарахування плати
за послуги з теплопостачання мешканцям
квартири АДРЕСА_2, в якій відсутні
індивідуальні прилади обліку, за
період з жовтня 2010 року по квітень 2012
року було завищеним, в зв’язку з чим
розмір заборгованості за
теплозабезпечення, стягнутої рішенням
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 1 листопада 2012 року,
зменшено з 53 569 грн. 64 коп. до 7 275 грн. 87
коп.

В зв’язку з перерахунком
заборгованості по квартирі № 53 в
сторону зменшення надавачем послуг
було зроблено донарахування оплати за
фактично використану теплову енергію
за період з жовтня 2010 року по квітень 2012
року в межах показників
загальнобудинкового лічильника іншим
мешканцям будинку 155 по проспекту
Перемоги м. Чернігова.

Законність дій ПАТ
„Облтеплокомуненерго” щодо
перерозподілу фактичних витрат
теплової енергії за показниками
теплового лічильника в спірний період
були предметом дослідження судовими
інстанціями у справі за позовом до ПАТ
„Облтеплокомуненерго” мешканця
даного будинку ОСОБА_6

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 6 грудня 2013 року
визнано незаконними дії ПАТ
„Облтеплокомуненерго” щодо
нарахування ОСОБА_6 до сплати 672 грн. 16
коп. на підставі перерозподілу
фактичних витрат теплової енергії за
показниками теплового лічильника за
період з 8 жовтня 2010 року по 15 квітня 2012
року на місця загального користування
та відмовлено в задоволенні вимог про
скасування суми заборгованості в
розмірі 672 грн. 16 коп.

Зазначене рішення місцевого суду в
частині визнання незаконними дій ПАТ
„Облтеплокомуненерго” щодо
нарахування ОСОБА_6 до сплати 672 грн. 16
коп. на підставі перерозподілу
фактичних витрат теплової енергії за
показниками теплового лічильника за
період з 8 жовтня 2010 року по 15 квітня 2012
року на місця загального користування
було скасовано рішенням апеляційного
суду Чернігівської області від 28 січня
2014 року та відмовлено в задоволенні
позовних вимог в цій частині.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 лютого 2014 року
було відмовлено у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою ОСОБА_6 як на рішення
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 6 грудня 2013 року, так і на
рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 28 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ
„Облтеплокомуненерго” про захист
прав споживачів.

Оскільки рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 28.01.2014 року
було встановлено законність дій ПАТ
„Облтеплокомуненерго” щодо
перерозподілу фактичних витрат
теплової енергії за показниками
теплового лічильника за період з 8
жовтня 2010 року по 15 квітня 2012 року на
місця загального користування ОСОБА_6 -
мешканцю будинку 155 по проспекту
Перемоги в м. Чернігові, в якому
проживає і відповідач ОСОБА_5, то суд в
основу рішення в підтвердження
законності дій позивача і послався на
рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 28.01.2014 року.

При цьому суд виходив із того, що
відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь не лише ті самі
особи, щодо яких встановлено ці
обставини, а й одна з осіб, щодо якої
встановлено ці обставини.

Згідно роз’яснень, викладених в абз.4
п.7 постанови Пленуму Верховного Суду
України №14 від 18 грудня 2009 року „Про
судове рішення у цивільній справі”, за
змістом частини третьої статті 14,
частини третьої статті 61, частини
другої статті 223 ЦПК особи, які не брали
участі в цивільній, господарській або
адміністративній справі, в якій судом
ухвалено відповідне судове рішення,
мають право при розгляді іншої
цивільної справи за їх участю
оспорювати обставини, встановлені цими
судовими рішеннями. У даному випадку
суд ухвалює рішення на основі
досліджених у судовому засіданні
доказів.

Апеляційний суд враховує, що
нарахування за спожиту теплову енергію
на квартиру АДРЕСА_3, не обладнану
тепловим лічильником, проводилося
виходячи з показань будинкового
лічильника за мінусом сумарних витрат
теплової енергії усіх квартирних
засобів обліку, що передбачено п. 11
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 21.07.2005 року № 630,
яким передбачено нарахування оплати
послуг з постачання холодної та
гарячої води у разі встановлення
будинкових засобів обліку у
багатоквартирному будинку, а не послуг
центрального опалення.

Порядок нарахування плати за послуги
центрального опалення встановлено
пунктом 12 Правил надання послуг
центрального опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, яким передбачено, що у
разі встановлення будинкових засобів
обліку теплової енергії споживач
оплачує послуги згідно з їх
показниками пропорційно опалювальній
площі квартири за умови здійснення
власником, балансоутримувачем будинку
або виконавцем заходів з утеплення
місць загального користування.

Проте, як встановлено судом, у спірний
період нарахування оплати послуг з
теплозабезпечення мешканцям будинку,
окрім квартири 53, проводилося з
врахуванням не лише будинкового засобу
обліку теплової енергії, а й з
урахуванням показників обліку
теплової енергії в квартирах мешканців
будинку.

Відповідно до п.2.4 Рекомендацій щодо
застосування ОСОБА_1 розрахунку
кількості теплоти, спожитої на
опалення місць загального
користування багатоквартирних
будинків, та визначення плати за їх
опалення, затверджених наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України № 47 від 22 лютого 2008 року, у разі
часткового оснащення приміщень
споживачів приладами обліку теплової
енергії та відсутності приладів обліку
теплової енергії на місця загального
користування витрати теплової енергії
на опалення місць загального
користування визначаються
розрахунковим методом за відповідною
формулою. При цьому загальна витрата
теплової енергії на центральне
опалення будинку згідно з показниками
загальнобудинкового приладу
комерційного обліку теплової енергії
складається з витрат теплової енергії
на опалення приміщень споживачів з
відсутніми приладами обліку теплової
енергії + витрати теплової енергії на
опалення приміщень споживачів з
встановленими приладами обліку
теплової енергії + кількість теплової
енергії на опалення місць загального
користування.

Відповідно до п. 2.1.3 ОСОБА_1 розрахунку
кількості теплоти, спожитої на
опалення місць загального
користування багатоквартирних
будинків, та визначення плати за їх
опалення, затвердженої наказом Мінбуду
№ 359 від 31 жовтня 2006 року, якщо системою
будинкового обліку не передбачено
окремого обліку теплової енергії,
спожитої на опалення місць загального
користування, але передбачено
теплолічильники в кожного споживача та
загальнобудинковий комерційний облік
теплоти, кількість теплової енергії на
опалення місць загального
користування визначається як різниця
між кількістю теплової енергії на
опалення будинку та загальною
кількістю теплової енергії на опалення
всіх інших приміщень.

Перерозподіл теплової енергії на місця
загального користування позивачем і
було проведено з врахуванням ОСОБА_1, а
саме нарахування плати за місця
загального користування проведено з
урахуванням того, що із загальних
витрат теплової енергії на центральне
опалення цілого будинку відраховано
витрати на опалення квартир з
індивідуальними приладами обліку
тепла та витрати на опалення квартир
без індивідуальних приладів обліку
тепла (де нарахування проводиться за
нормами споживання), а решту витрат
віднесено на опалення місць загального
користування.

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до висновку, що з урахуванням
п.2.4 Рекомендацій щодо застосування
ОСОБА_1 розрахунку кількості теплоти,
спожитої на опалення місць загального
користування багатоквартирних
будинків, та визначення плати за їх
опалення, затверджених наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України № 47 від 22 лютого 2008 року, за
наявності загальнобудинкового
лічильника теплової енергії та в разі
часткового оснащення приміщень
споживачів приладами обліку теплової
енергії, витрати теплової енергії на
опалення місць загального
користування визначаються як різниця
між загальною витратою теплової
енергії на центральне опалення будинку
згідно з показниками
загальнобудинкового приладу
комерційного обліку теплової енергії
та витратами теплової енергії на
опалення приміщень споживачів як з
встановленими приладами обліку
теплової енергії, так і з відсутніми
приладами обліку теплової енергії ( де
нарахування проводиться за нормами
споживання), а тому ПАТ
„Облтеплокомуненерго” обґрунтовано
провело перерозподіл фактичних витрат
теплової енергії за показниками
загальнобудинкового теплового
лічильника за період з 08 жовтня 2010 року
по 15 квітня 2012 року на місця загального
користування. Та обставина, що такий
перерозподіл проведений після оплати
квитанції за надані послуги, не
свідчить про його необґрунтованість,
оскільки нарахування за опалення місць
загального користування у спірний
період було заниженим і донарахування
за фактично спожиті послуги проведене
в межах строку позовної давності.

Крім того, як встановлено апеляційним
судом, ( додаткове пояснення від 26.05.2014
року з відповідними додатками)
нарахування доплати витрат на опалення
місць загального користування на
квартиру №30 позивачем проведено з
врахуванням як кількості тепла, що
підлягало перерозподілу на місця
загального користування, так і з
врахуванням площі квартир в будинку в
цілому та площі квартири № 30.

За викладених обставин, доводи
апеляційної скарги правильності
висновків суду першої інстанції не
спростовують і не дають підстав для
скасування рішення, яке ухвалено судом
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду
м.Чернігова від 06 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий:Судді: