АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5595/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Чумак Т. А. Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна
В.В.

суддів: Рудь В.В.,
Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Чергенець С.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2

на рішення Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від 30
квітня 2014 року

за позовом ОСОБА_2 до Кам?янської
сільської ради про визнання права
власності на будинок, -

В с т а н о в и в :

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Кам?янської сільської
ради про визнання права власності на
будинок посилаючись на те, що вона
мешкає в будинку по АДРЕСА_1. Вказана
квартира була власністю
Жовтокам?янського вапнозаводу.
Квартиру вона отримала як
квартиронаймач 09.02.1994 року. З того часу
по теперішній час вона разом з дітьми
проживає у вказаній квартирі. У 1995 році
представник заводу запропонував
приватизувати квартиру в зв'язку з
ліквідацією заводу. Вона погодилася на
вказану пропозицію і надала
представникам заводу всі необхідні
документи для приватизації житла та
сплатила в касу заводу вартість
квартири в сумі 1050,00 грн. Також
представники заводу повідомили її про
те, що всі документи будуть передані до
Кам?янської сільської ради для
облікування на балансі сільської ради.
У 2013 році вона вирішила отримати
документи на квартиру, але при
зверненні до БТІ та Кам?янської
сільської ради дізналася, що згідно
даних БТІ квартира належить
вапнозаводу, а до сільської ради жодні
документи не передавалися. Позивач
просила суд визнати за нею право
власності на вищевказану квартиру
(а.с.2-4).

Рішенням Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від 30
квітня 2014 року в задоволенні позовних
вимог - відмовлено (а.с.29-30).

В апеляційній скарзі (а.с.33-35) ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати, як
необґрунтоване і ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, та ухвалите нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги, оскільки:

- при ухваленні оскаржуваного рішення
суд помилково зазначив, що власником
будинку по теперішній час є ДП
«Жовтокам?янський вапняний завод»,
оскільки це підприємство було
ліквідовано 08.09.1995 року;

- позивач є власником будинку, що не
визнає відповідач, а тому судом невірно
зазначено, що предметом позову є
визнання права на приватизацію жилого
будинку, а не визнання права власності
на житловий будинок;

- суд не звернув уваги на те, що
документи, підтверджуючи купівлю
будинку позивачем, були втрачені
посадовими особами ліквідованого
підприємства, а сам будинок з 09.02.1994
року має безхазяйний статус;

- суд не прийняв до уваги, що позивач як
мешканець села відповідно до положень
діючого до 2004 року законодавства не мав
обов'язку державної реєстрації права
власності на будинок у сільській
місцевості.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарга є необґрунтованою і не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції встановив,
що позивач проживає у спірній квартирі,
яка належить ліквідованому ДП
«Жовтокам?янський вапняний завод».

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно ч.1 ст.392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 є головою домогосподарства,
розташованого в АДРЕСА_1, та проживає у
спірній квартирі з 09.02.1994 року по
теперішній час.

Житловий будинок на 4 квартири з
надвірними будівлями і спорудами
АДРЕСА_1 станом на 01.01.2013 року
зареєстрований за Жовтокам?янським
вапняковим заводом на підставі
реєстраційного свідоцтва, виданого
виконкомом Кам?янської сільської ради
згідно рішення виконкому
Апостолівської районної ради № 146/1 від
11.05.1988 року.

Таким чином правовідносини щодо
спірної квартири, отриманої позивачем
від заводу, врегульовні нормами
Житлового кодексу України, які
передбачають користування жилим
приміщенням у будинках державного і
громадського житлового фонду, а також
право на приватизацію квартир
(будинків) державного житлового фонду.

Документів на підтвердження факту
приватизації позивачем спірної
квартири в матеріалах справи немає.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів на підтвердження позовних
вимог про придбання спірної квартири у
власність шляхом оплати в касу заводу
вартості квартири в сумі 1050,00 грн.
позивачем суду не надано.

Тому висновки суду першої інстанції
про відсутність підстав для визнання
за позивачем права власності на
нерухоме майно слід визнати
правильними.

За інформацією Реєстраційної служби
Апостолівського РУЮ від 04.09.2013 року
Державне підприємство
«Жовтокам?янський вапняний завод»
ліквідовано як юридичну особу 08.09.1995
року.

На цей час вказаний житловий будинок у
комунальній власності Кам?янської
територіальної громади не перебуває,
дані про житлові будинки при
ліквідації вапно заводу до архіву
Кам»янської сільської ради не
передавалися.

Отже територіальна громада в особі
Кам?янської сільської ради у
правовідносинах з приводу
приватизації спірного житла є
неналежним відповідачем.

З часу припинення ДП «Жовтокам?янський
вапняний завод» як юридичної особи
також припинені і житлові
правовідносини позивача з заводом щодо
користування спірною квартирою на
підставі договору найму та, зважаючи на
невзяття будинку, в якому ця квартира
розташована, на баланс відповідача,
виникли правовідносини щодо
добросовісного заволодіння позивачем
цією квартирою.

З огляду на це колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги про
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції є безпідставними, оскільки
зводяться до переоцінки доказів.

Суд першої інстанції всебічно і повно
дослідив обставини справи, надав
належну оцінку доказам, які надані суду
сторонами, і по становив законне і
обґрунтоване рішення про відмову у
задоволенні позову.

Порушень матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись
ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесу
ального кодексу України, апеляційний
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від 30
квітня 2014 року - залишити без зміни.

Ухвала Апеляційного суду
Дніпропетровської області набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: