№ 336/3216/14-ц
пр. № 2/336/1783/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

03 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі головуючого судді
Дацюк О.І.

при секретарі Скибі О.Б.

за участі представника позивача Орлова
М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Відкритого акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за послуги з
постачання електроенергії,-

ВСТАНОВИВ:

ВАТ «Запоріжжяобленерго» звернулось з
позовом до ОСОБА_2, неодноразово
зміненим в ході розгляду справи,
вказавши, що відповідач мешкає у
АДРЕСА_1 у м. Запоріжжя та користується
електроенергією, але обов'язків по
сплаті вартості електроенергії не
виконує, тому за період часу 2010 року має
заборгованість в сумі 2142,03 гривні.
Посилаючись, що відповідач не виконує
зобов'язань по оплаті вартості
спожитої електроенергії, просили
стягнути з неї заборгованість за
спожиту електроенергію в сумі 2142,03
гривень та судовий збір.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
вказавши, що договору між сторонами не
укладено, доказом фактичного
проживання відповідача за вказаною
адресою вважає довідку голови
квартального комітету.

Відповідач у судове засідання не
з'явилась, про місце та час розгляду
справи повідомлялась судовою
повісткою, направленою за місцем
надання послуг за відсутності
відомостей щодо зареєстрованого місця
проживання. Керуючись ст. 224 ЦПК
України, враховуючи згоду представника
позивача, суд розглянув справу заочно.

При вивченні матеріалів справи судом
встановлено наступне.

Власником житлового будинку по АДРЕСА_1
відповідно до інформації, отриманої з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно, є ОСОБА_3 за договором
купівлі-продажу від 20.12.1972 року (а.с. 67).

Відповідно до повідомлення приватного
нотаріуса Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 від 22.10.2014
року (а.с. 76) 22.06.2007 року було посвідчено
договір купівлі-продажу житлового
будинку по АДРЕСА_1, укладений між
продавцем ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_6

Згідно з розрахунком позивача за
адресою: АДРЕСА_1 у період з 30.06.2010 року
по 13.03.2014 року надавались послуги з
електропостачання, заборгованість за
які становить 2142,03 гривні (а.с. 5-6),
особовий рахунок за цією адресою
оформлений на ОСОБА_5 (а.с. 7-8).

Відповідач ОСОБА_2 за адресою, за якою
надаються послуги, проживаючою не
зареєстрована, реєстрації у м.
Запоріжжя чи Запорізькій області не
має, що підтверджено довідкою
Адресно-довідкового сектору в
Запорізькій області (а.с. 38).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
електроенергетику» № 575 від 16.10.1997 року
(далі Закон) споживачами енергії є
суб'єкти господарської діяльності та
фізичні особи, що використовують
енергію для власних потреб на підставі
договору про її продаж та купівлю.

Стаття 26 Закону, п. 3 Правил
користування електричною енергією для
населення, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 1357 від
26.07.1999 року (ПКЕЕН) вказує, що споживання
енергії можливе лише на підставі
договору про користування електричною
енергією між споживачем і
енергопостачальником, що
розробляється енергопостачальником
згідно з Типовим договором про
користування електричною енергією і
укладається на три роки.

Статтями 10, 60 ЦПК України обов'язок
доведення обставин, які є підставою
вимог або заперечень, покладений на
сторону, яка на них посилається.

Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

В обґрунтування наявності підстав для
стягнення заборгованості за надані
послуги позивач надав довідку голови
квартального комітету від 16.07.2014 (а.с. 53),
відповідно до якої з 2011 по 2014 рік в
будинку мешкали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Які
саме особи мешкають в будинку на час
надання довідки зрозуміти неможливо
взагалі.

Зазначену довідку як доказ проживання
відповідача в будинку суд оцінює
критично, враховуючи відсутність у
голови квартального комітету
повноважень щодо встановлення місця
проживання будь-яких осіб. Крім того,
відповідно до наданої довідки прізвище
відповідача є ОСОБА_7, між тим як позов
пред'явлений до ОСОБА_2 Доказів
існування такої особи як ОСОБА_2
позивачем не надано взагалі.

Оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку, що
позивачем жодним чином не доведено, що
ОСОБА_2 є споживачем електроенергії за
адресою надання послуг, договорів про
постачання електроенергії між
сторонами не укладено, будь-яких
доказів фактичного проживання саме
відповідача за адресою надання послуг
з постачання електроенергії немає, тож
не надано доказів існування між
сторонами будь-яких відносин з приводу
постачання електроенергії та доказів
того, що ОСОБА_2 зобов'язана здійснювати
оплату за надані послуги. Таким чином,
суд не вбачає підстав для задоволення
позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У позові Відкритого акціонерного
товариства «Запоріжжяобленерго» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
послуги з постачання електроенергії
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії. У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржено відповідачем в загальному
порядку.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення через
Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк

03.12.2014