Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/2298/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

14 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні виділені з цивільної справи
матеріали за апеляційною скаргою
ОСОБА_2

на ухвалу Новомиколаївського
районного суду Запорізької області від
03 квітня 2014 року про забезпечення
позову

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И Л
А:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою.

В позовній заяві зазначав, що
розпорядженням голови
Новомиколаївської РДА Запорізької
області від 10 червня 2011 року йому було
надано право на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок в оренду для ведення
фермерського господарства на
території Любицької сільської ради
Новомиколаївського району Запорізької
області.

Розпорядженням голови
Новомиколаївської РДА Запорізької
області від 16 серпня 2012 року №274 проект
було затверджено та передано йому в
оренду земельну ділянку площею 24,7га на
49 років із запасів державної власності
для ведення фермерського господарства
на території Любицької сільської ради
Новомиколаївського району Запорізької
області.

Договір не зареєстрований.

Наказом Головного управління
Держземагенства в Запорізькій області
від 13 січня 2014 року вказану земельну
ділянку площею 21,7175га було передано в
оренду для ведення фермерського
господарства ОСОБА_2

Просив суд усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою, яка
розпорядженням голови
Новомиколаївської РДА Запорізької
області №274 від 16 серпня 2012 року була
надана йому в оренду, а також
постановити ухвалу про забезпечення
позову шляхом заборони вчиняти
будь-які дії щодо використання
вищезазначеної земельної ділянки.

Ухвалою судді Новомиколаївського
районного суду Запорізької області від
03 квітня 2014 року викладене у позовній
заяві прохання ОСОБА_3 про
забезпечення позову задоволено.

Заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії
щодо використання та розпорядження
земельною ділянкою з кадастровим
номером :03:005:0018 площею 21,7175га,
розташовану на АДРЕСА_1Не погоджуючись
з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на незаконність, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить ухвалу скасувати та
постановити нову ухвалу, якою
відмовити в задоволенні заяви про
забезпечення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача адвоката
ОСОБА_4, представника позивача
адвоката ОСОБА_5, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за
наслідками розгляду скарги на ухвалу
суду першої інстанції апеляційний суд
має право скасувати ухвалу і передати
питання на новий розгляд суду першої
інстанції, якщо останній порушив
порядок, встановлений для його
вирішення.

Статтею 151 ЦПК України визначені
підстави для забезпечення позову та
передбачено, що суд за заявою осіб, які
беруть участь у справі, може вжити,
передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову.

У ч. 2 вказаної норми процесуального
права встановлено, що суду має бути
подана заява про забезпечення позову,
яка має відповідати визначеним законом
вимогам щодо її форми та змісту.

Зокрема вказано, що у заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно
забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для
забезпечення позову.

Частиною 8 ст. 153 ЦПК України
передбачено: суд, встановивши, що заяву
про забезпечення позову подано без
додержання вимог ст. 151 цього Кодексу,
повертає її заявнику, про що
постановляє ухвалу.

З наданих до апеляційного суду
матеріалів щодо забезпечення позову
видно, що позивач не подав до суду
першої інстанції заяви про
забезпечення позову, а лише виклав
прохання про забезпечення позову у
позовній заяві.

З позовної заяви видно, що в частині
прохання про вжиття заходів
забезпечення позову заява не
відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Проте, суддя суду першої інстанції, не
дотримавшись вищевказаних вимог ст. ст.
151, 158 ЦПК України постановив оскаржену
ухвалу, вживши заходів забезпечення
позову, чим порушив встановлений
процесуальним законом порядок
вирішення цього питання.

Встановлені під час апеляційного
розгляду обставини дають підстави для
висновку про наявність підстав для
скасування оскарженої ухвали з
передачею на новий розгляд даного
питання.

При новому розгляді питання про
забезпечення позову суду необхідно
взяти до уваги, крім вищевикладених
обставин, роз'яснення п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
22.12.2006р. «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», де сказано:

розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

При встановленні зазначеної
відповідності слід враховувати, що
вжиті заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної
особи або фізичної особи, яка здійснює
таку діяльність і зареєстрована
відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів. Наприклад, обмеження
можливості господарюючого суб'єкта
користуватися та розпоряджатися
власним майном іноді призводить до
незворотних наслідків.

Суду необхідно взяти до уваги
роз'яснення п.9 цієї постанови, де
сказано, що ухвала про забезпечення
позову постановляється в порядку,
визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна
включати мотивувальну частину, де
поряд із зазначенням мотивів, із яких
суд (суддя) дійшов висновку про
обґрунтованість припущення про те, що
невжиття заходів забезпечення може в
майбутньому утруднити чи зробити
неможливим виконання судового рішення,
наводиться посилання на закон, яким суд
керувався при постановленні ухвали.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково

Ухвалу судді Новомиколаївського
районного суду Запорізької області від
03 квітня 2014 року у цій справі скасувати
та передати на новий розгляд вирішення
питання про забезпечення позову у цій
справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню у касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: