Справа № 359/331/14-ц
Головуючий у І інстанції Кабанячий
Ю.В.Провадження № 22-ц/780/3256/14
інстанції Мережко М.В.Категорія 44
УХВАЛА

Іменем України

05 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Суханової Є.М., Коцюрби О.П.

При секретарі: Франюк Т.В.

розглянула в відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою заступника
Дніпровського екологічного прокурора
за позовом Київського міжрайонного
екологічного прокурора Дніпровської
екологічної прокуратури в інтересах:
Київської обласної державної
адміністрації, Державної інспекції
сільського господарства України на
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 26 березня 2014 року в справі за
позовом Київського міжрайонного
екологічного прокурора Дніпровської
екологічної прокуратури в інтересах:
Київської обласної державної
адміністрації, Державної інспекції
сільського господарства України до
Бориспільської районної державної
адміністрації Київської області,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
незаконним розпорядження, визнання
недійсним державних актів на право
власності на землю та відновлення
становища, яке існувало до порушення
права.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року позивач Київський
міжрайонний екологічний прокурор
Дніпровської екологічної прокуратури
в інтересах: Київської обласної
державної адміністрації, Державної
інспекції сільського господарства
України звернувся до суду із позовом до
Бориспільської РДА Київської області,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
незаконним розпорядження, визнання
недійсним державних актів на право
власності на землю та відновлення
становища, яке існувало до порушення
права. Свої вимоги обґрунтовував тим,
що проведеною Київською міжрайонною
екологічною прокуратурою перевіркою
встановлено, що розпорядженням
Бориспільської районної державної
адміністрації від 23.12.09 № 3788 "Про
затвердження проекту землеустрою, щодо
відведення земельних ділянок у
власність громадянам України
(відповідно до списку) на території
Вишеньківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області" затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок загальною площею 3,00 га. Пунктом
2 вказаного розпорядження вказані
земельні ділянки надано у власність
громадянам (згідно додатку) загальною
площею 3,00 га для ведення особистого
селянського господарства та доручено
Бориспільському районному відділу
Київської регіональної філії ДП "Центр
державного земельного кадастру при
Держкомземі України забезпечити
реєстрацію державних актів. На
підставі вказаного розпорядження
ОСОБА_3 видано державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,27 га серії ЯИ № 688305, який
зареєстровано в книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю за 14.01.10 р.
(кадастровий номер :04:001:3338) та
ОСОБА_4 державний акт серії ЯИ
№688304, який зареєстровано в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на земельну ділянку
площею 0,300 га 22.01.10 р. (кадастровий номер
:04:001:3324).

Позивач зазначав, що земельні ділянки,
які передано у власність вказаним
громадянам, відносяться до земель
водного фонду та знаходяться у межах
прибережної захисної смуги
Канівського водосховища річки Дніпро,
у тому числі частина з яких
накладається на водне русло.

Позивач просив, визнати незаконним та
скасувати розпорядження
Бориспільської РДА від 23.12.09 р. № 3788;
визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,27 га серії ЯИ № 688305, який видано
ОСОБА_3 та зареєстровано в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю за 14.01.10 р.
(кадастровий номер :04:001:3338) та
державний акт серії ЯИ №688304, який
видано ОСОБА_4 та зареєстровано в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на земельну ділянку
площею 0,3 га 22.01.10 р. (кадастровий номер
:04:001:3324) та визнати за державою
право власності на земельну ділянку
площею 0,57 га на території
Вишеньківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 26 березня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
заступник Дніпровського екологічного
прокурора, подав апеляційну скаргу, в
якій просив рішення суду першої
інстанції скасувати, та ухвалити нове
про задоволення позовних вимог

В апеляційній скарзі заступник
Дніпровського екологічного прокурора
посилався на те, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з порушення норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі заступник
Дніпровського екологічного прокурора
зазначав, що вказані земельні ділянки
розташовані в прибережно-захисній
смузі Канівського водосховища, тобто
відносяться до земель водного фонду, їх
передача у власність громадян
здійснена усупереч вимогам чинного
законодавства, що є підставою для
визнання розпорядження незаконними та
його скасування.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повного і всебічно з'ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
свої вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 23.12.2009р.
Бориспільською районною державною
адміністрацією Київської області
винесено розпорядження № 3788 (т.1 а.с. 31 )
відповідно до якого затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність для ведення
особистого селянського господарства
громадянам на території
Вишеньківської сільської ради,
Бориспільського району, Київської
області, надано у власність громадянам
земельні ділянки загальною площею 3,000
га для ведення особистого селянського
господарства згідно з актом, а земельні
ділянки зазначені у п. 2, залишено у
категорії земель
сільськогосподарського призначення.
Згідно додатку до зазначеного
розпорядження (т.1 а.с. 33)
земельні ділянки надані ОСОБА_3 площею
0,7500 га, ОСОБА_7 площею 1,5000 га та площею
0,7500 га у власність для ведення
особистого селянського господарства
на території Вишеньківської сільської
ради Бориспільського району Київської
області.

Позивач зазначав, що зважаючи на
положення ст.ст. 60, 61 Земельного кодексу
України та ст.ст. 88, 89 Водного кодексу
України зазначені земельні ділянки,
які передані у власність вказаним
громадянам відносяться до земель
водного фонду та знаходяться у межах
прибережної захисної смуги
Канівського водосховища ріки Дніпро, у
тому числі частини з яких накладається
на водне русло. А відповідно до п. д) ч. 4
ст. 84 Земельного кодексу України, землі
водного фонду перебувають виключно у
власності держави і не можуть
передаватись у приватну власність.

Разом з тим відповідно до ст. 58 ч. 2
Земельного кодексу України, ст. 87 ч. 5, 6
Водного кодексу України України, п. 5
Постанови КМУ № 486 від 08.05.1996 року "Про
затвердження Порядку визначення
розмірів і меж водоохоронних зон та
режиму ведення господарської
діяльності в них", розміри і межі
водоохоронних зон визначаються
проектами землеустрою на основі
нормативно-технічної документації.
Проекти водоохоронних зон
розробляються на замовлення органів
водного господарства, узгоджуються з
органами Мінекоресурсів, Держводгоспу,
Держкомзему, власниками землі,
землекористувачами і затверджуються
відповідними місцевими органами
виконавчої влади та виконавчими
комітетами Рад.

Судом встановлено, що у
Бориспільському районі Київської
області розмежування земель водного
фонду та земель
сільськогосподарського призначення
проведено не було, проектна
документація щодо встановлення
водоохоронних зон не розроблялася та
не затверджувалася, землевпорядна
документація з виготовлення
кадастрового плану обмежень і обтяжень
щодо використання земель
Бориспільського району в межах зон
особливого режиму використання земель
(водоохоронні зони, прибережні захисні
смуги) - не розроблялася та не
затверджувалася (т.1 а.с. 226, 227).

Таким чином, для віднесення земельної
ділянки до земель водного фонду
необхідно здійснити вилучення
вказаної земельної ділянки із земель
запасу з подальшою зміною її категорії
на землі водного фонду, чого зроблено
не було.

Зважаючи на викладене, суд першої
інстанції вірно дійшов висновку, що
підстави для визнання незаконним та
скасування розпорядження
Бориспільської районної адміністрації
від 23.12.2009 р. № 3788 відсутні.

З матеріалів справи видно, що на
підставі вказаного розпорядження на
ім'я ОСОБА_3 видано державний акт серія
ЯИ № 2688305 на земельну ділянку 0,2700 га (т.1,
а.с. 34) та державний акт на ім'я ОСОБА_4
серія ЯИ № 688304 на земельну ділянку 0,3000
га (т.1, а.с. 36).

Відповідно до заяви від 28.03.2012 р. (т.1, а.с.
70) ОСОБА_3 добровільно відмовився від
права власності на земельну ділянку,
кадастровий номер :04:001:3372, площею
0,2700 га, що розташована на території
Вишеньківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області, належну йому на підставі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку ЯИ № 463055, виданого
управлінням Держкомзему у
Бориспільському районі Київської
області на підставі розпорядження
Бориспільської районної державної
адміністрації Київської області від
04.03.2010 р. за № 340, зареєстрованого в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 59 від
01.04.2010 р.

Згідно із розпорядження № 1596 від 16.05.2012
р. (т.1, а.с.79) Бориспільська районна
державна адміністрація Київської
області приймає земельну ділянку
площею 0,2700 га, що розташована на
території Вишеньківської сільської
ради до земель запасу від ОСОБА_3 у
зв'язку з добровільною відмовою та
припиняє про власності на земельну
ділянку площею 0,2700 га для ведення
індивідуального садівництва на
території Вишеньківської сільської
ради Бориспільського району Київської
області та скасовує державну
реєстрацію акта на право власності на
земельну ділянку серія ЯИ 463055).

Як видно з матеріалів справи, право
власності на земельну ділянку,
кадастровий номер :04:001:3372, площею
0,2700 га, що розташована на території
Вишеньківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області ніким не оспорюється та не
невизнається, також не видно будь-яких
порушень законних прав та інтересів
Бориспільської РДА, як власника
зазначеної земельної ділянки, а тому
спір щодо вказаної земельної діляни
відсутній.

Суд першої інстанції, вірно дійшов до
висновку, що підстав для задоволення
позовної вимоги, щодо визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку площею
0,2700 га серії ЯИ № 688305, який
зареєстровано в книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю за 14.01.10р.
(кадастровий номер :04:001:3328)
відсутні.

Судом встановлено, що належна ОСОБА_4
земельна ділянка кадастровий номер -
:04:001:3324, площею 0,3000 га, що
розташована на території
Вишеньківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області відповідно до договору
купівлі-продажу земельної ділянки № 226
від 11.02.2011р. перейшла у власність ОСОБА_5
та на ім'я останнього виготовлено
Державний акт на право власності на
земельну ділянку ЯИ № 688304,
виданого управлінням земельних
ресурсів у Бориспільському районі,
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності та землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 67 від
22.01.2012 р. (т.1, а.с.71).

Як видно з матеріалів справи, право
власності ОСОБА_4 на зазначену земельну
ділянку припинилось 11.02.2011р. з моменту
укладання між ОСОБА_4 та ОСОБА_8
договору купівлі-продажу № 226, у зв'язку
з чим, ОСОБА_4 не є особою яка повинна
відповідати за змістом
матеріально-правової вимоги, що є
предметом судового розгляду, а тому є
неналежним відповідачем.

Суд першої інстанції, вірно дійшов
висновку, що позовна вимога, щодо
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку
площею 0,300 га серії ЯИ № 688304, який
видано ОСОБА_4, зареєстрований в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю за 22.01.2010р.
(кадастровий номер :04:001:3324) не
підлягає задоволенню.

Разом з тим, в матеріалах справи
міститься заява ОСОБА_5 (т.1, а.с.71)
відповідно до якої, останній
добровільно відмовився від права
власності на земельну ділянку,
кадастровий номер :04:001:3324, площею
0,300 га, цільове призначення якої - для
ведення індивідуального садівництва,
що розташована на території
Вишеньківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області, належну йому на підставі
договору купівлі-продажу земельної
ділянки, посвідченого приватним
нотаріусом Бориспільського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_9 11.02.2011р. за № 226 та
Державного акту на право власності на
земельну ділянку ЯИ № 688304, виданого
управлінням зем. ресурсів у
Бориспільському районі,
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 67 від
22.01.2010 р.

Згідно із розпорядження № 2160 від 21.05.2012
р. (т.1а.с.80) Бориспільська районна
державна адміністрація Київської
області приймає земельну ділянку
площею 0,300 га, що розташована на
території Вишеньківської сільської
ради до земель запасу від ОСОБА_5 у
зв'язку з добровільною відмовою та
припиняє право власності на земельну
ділянку площею 0,300 га для ведення
особистого селянського господарства
на території Вишеньківської сільської
ради Бориспільського району Київської
області та скасовує державну
реєстрацію акта на право власності на
земельну ділянку (серія ЯИ 688304).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 392 ЦК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

У зв'язку з наведеним, суд першої
інстанції вірно дійшов висновку, що
позовна вимога, щодо визнання за
державою права власності на земельну
ділянку площею 0,5700 га на території
Вишеньківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області не підлягає задоволенню,
зважаючи на те, що право власності на
земельні ділянки площею 0,2700 га
кадастровий номер :04:001:3338 та
площею 0,3000 га кадастровий номер
:04:001:3324 ніким не оспорються, а тому
й право на пред'явлення такого позову
згідно ст. 392 ЦК України у позивача не
виникло.

За правилами ч.1 ст.116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.

Згідно із п.б ч.1 ст. 58 Земельного
кодексу України до земель водного
фонду належать землі, зайняті
прибережними захисними смугами вздовж
морів, річок та навколо водойм, крім
земель, зайнятих лісами.

Статтею 59 Земельного кодексу України
передбачено, що землі водного фонду
можуть перебувати у державній,
комунальній та приватній власності.

Відповідно до ч.1 ст.60 Земельного
кодексу України вздовж річок, морів і
навколо озер, водосховищ та інших
водойм з метою охорони поверхневих
водних об'єктів від забруднення і
засмічення та збереження їх водності
встановлюються прибережні захисні
смуги.

Частинами 5, 6 ст.87 Водного кодексу
України передбачено, що зовнішні межі
водоохоронних зон визначаються за
спеціально розробленими проектами.
Порядок визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режим ведення
господарської діяльності в них
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст.88 Водного кодексу
України з метою охорони поверхневих
водних об'єктів від забруднення і
засмічення та збереження їх водності
вздовж річок, морів і навколо озер,
водосховищ та інших водойм в межах
водоохоронних зон виділяються
земельні ділянки під прибережні
захисні смуги. Прибережні захисні
смуги встановлюються по берегах річок
та навколо водойм уздовж урізу води. У
межах існуючих населених пунктів
прибережна захисна смуга
встановлюється з урахуванням
містобудівної документації.
Прибережні захисні смуги
встановлюються за окремими проектами
землеустрою.

Відповідно до п.5 Порядку визначення
розмірів і меж водоохоронних зон та
режиму ведення господарської
діяльності в них, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№4860. Розміри і межі водоохоронних зон
визначаються проектом на основі
нормативно-технічної документації.
Проекти цих зон розробляються на
замовлення органів водного
господарства та інших спеціально
уповноважених органів, узгоджуються з
органами Мінекоресурсів, Держводгоспу,
Держкомзему, власниками землі,
землекористувачами і затверджуються
відповідними місцевими органами
державної виконавчої влади та
виконавчими комітетами рад.

У межах водоохоронних зон виділяються
землі прибережних захисних смуг та
смуги відведення з особливим режимом
їх використання відповідно до статей
88-91 Водного кодексу України (п. 4
Порядку).

Пунктом 10 Порядку передбачено, що на
землях міст і селищ міського типу
розмір водоохоронної зони, як і
прибережної захисної смуги,
встановлюється відповідно до існуючих
на час встановлення водоохоронної зони
конкретних умов забудови.

Таким чином, фактичні розміри і межі
прибережних захисних смуг існують не в
силу їх законодавчого закріплення, а
для визначення, встановлення та
закріплення меж прибережної захисної
смуги, та як наслідок віднесення цієї
території до земель водного фонду.
Законодавством України передбачений
відповідний порядок, який полягає у
розробці відповідного проекту та
виділення на його підставі земель
водоохоронних зон та прибережних
захисних смуг.

Віднесення спірних земельних ділянок
до земель прибережної захисної смуги
та категорії земель водного фонду, без
відповідних доказів, що підтверджували
б існування таких обставин, відповідно
до ст.60 ЦПК України, прокурором не
доведено.

Позивачем не подано відповідного
проекту та доказів виділення на його
підставі земель водоохоронних зон та
прибережних захисних смуг в частині
знаходження спірних земельних ділянок.
Надані прокурором докази, а саме:
висновок Дніпровського басейнового
управління водних ресурсів про те, що
спірні земельні ділянки розташовані в
адміністративних межах Процівської
сільської ради в Бориспільському
районі Київської знаходяться в
прибережно-захисній смузі Канівського
водосховища та частково на водній
акваторії; викопіювання з
топографічної карти місця
розташування спірних земельних
ділянок не можуть бути прийняті судом,
оскільки є неналежними та
недопустимими доказами виходячи із
наведених вище вимог законодавства для
визначення, встановлення та
закріплення меж прибережної захисної
смуги.

Відповідно до ч.1 ст.125 Земельного
кодексу України право власності та
право постійного користування на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та
його державної реєстрації.

Згідно із ч.1 ст.126 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами.
Підставами для видачі власникам
земельних ділянок державних актів є
розпорядження Бориспільської районної
державної адміністрації від 12 січня 2009
року №06 "Про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів для виготовлення
державних актів на право власності на
земельні ділянки загальною площею 4,0800
га для ведення садівництва громадянам
в обслуговуючому кооперативі СТ
"Десятинне" на території Процівської
сільської ради Бориспільського району
Київської області".

Таким чином, власниками земельних
ділянок виготовлена технічна
документація та отримання державних
актів на право власності на землю
відбулося відповідно до розпорядження
районної державної адміністрації.

Державні акти на право власності на
земельну ділянку є правовстановлюючим
документом, який видається на підставі
рішення відповідного органу місцевого
самоврядування, тому вимога про
скасування державного акта на право
приватної власності на земельну
ділянку є похідною й залежить від
доведеності незаконності рішення
органу місцевого самоврядування, на
підставі якого виданий оспорюваний
державний акт.

Колегія суддів, з огляду на зазначене,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в порядку
ст. 303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним та
обгрунтованим, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника
Дніпровського екологічного прокурора
за позовом Київського міжрайонного
екологічного прокурора Дніпровської
екологічної прокуратури в інтересах:
Київської обласної державної
адміністрації, Державної інспекції
сільського господарства України
-відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 26 березня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: