Справа № 456/1228/14-ц
Провадження № 2/456/966/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2014 р.
Стрийський міськрайонний суд
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бучківської В. Л.

при секретарі
Березіній Л.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання повнолітнього сина, який
продовжує навчання,

в с
т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, та
збільшивши позовні вимоги (а.с.68-69),
просить суд стягувати з відповідача
ОСОБА_2 на користь сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання,
аліменти в розмірі 1/3 частини всіх
видів доходу (заробітку) відповідача
щомісячно, починаючи з 14 березня 2014
року і до закінчення ним навчання,тобто
до 30 червня 2015 року. В обґрунтування
позовних вимог покликається на те, що в
1995 році між нею та відповідачем по
справі було зареєстровано шлюб, який
рішенням Стрийського міського суду від
11.12.1998 р. розірвано. Рішенням
Стрийського міського суду від 10.12.2001 р.,
рішенням виконавчого комітету
Стрийської міської ради від 25.07.2002 р.
№226 та рішенням опікунської ради від
23.07.2002 р. неповнолітньому ОСОБА_3
змінено прізвище «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3».
Постановою Стрийського міського суду
від 09.12.1998 р. з відповідача ОСОБА_2 було
стягнуто на її користь аліменти на
утримання сина ОСОБА_3 в розмірі ?
частини всіх видів доходу (заробітку)
відповідача, починаючи з 26.11.1998 р. і до
досягнення сином повноліття.
Відповідач протягом 10-ти років
ухилявся від сплати аліментів і в
примусовому порядку їх стягнення
розпочалося аж в грудні 2008 р. і
проводилося протягом 6-ти років до
досягнення сином повноліття. Рішенням
Стрийського міського суду від 10.12.2001 р.
відповідач ОСОБА_2 був позбавлений
батьківських прав. Крім повнолітнього
сина ОСОБА_3, на її утриманні
знаходяться ще двоє дітей-близнят, 2004
року народження, від другого шлюбу.
Вона має статус багатодітної матері,
працює медсестрою в дошкільному
навчальному закладі №22 «Весняночка»
та отримує низьку заробітну плату в
середньому 1775 грн. в місяць. Згідно
довідки №130 від 04.03.2014 р. повнолітній
син ОСОБА_3 навчається на другому курсі
ВПУ №34 м. Стрий на денній формі
навчання, строк навчання з 01.09.2012 р. по
30.06.2015 р. Відповідач на утримання сина
допомоги не надає, в той час як працює
на офіційній роботі, де отримує
заробітну плату в розмірі 10000 грн., а в
неї відсутні матеріальні можливості
повністю забезпечити потреби сина, а
тому просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3. позовні вимоги
підтримав, покликаючись на ч.3 п.20
Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 р.
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» просить суд
стягувати аліменти на користь
повнолітнього сина сторін ОСОБА_3, який
продовжує навчання в розмірі 1/3 частини
всіх видів доходу (заробітку)
відповідача щомісячно, і до закінчення
ОСОБА_3 навчання. Представник позивача
дав пояснення, аналогічні викладеним в
позовній заяві та доповнив, що
преюдиціальним при прийнятті рішення
по вказаній справі є рішення
Стрийського міського суду від 09.12.1998 р.,
яким з відповідача ОСОБА_2 було
стягнуто на її користь аліменти на
утримання сина ОСОБА_3 в розмірі ?
частини всіх видів доходу (заробітку)
відповідача, яке було предметом
апеляційного перегляду та залишено
вищою судовою інстанцією без змін.
Повністю заперечує часткове визнання
відповідачем позовних вимог та
стягнення аліментів у фіксованій сумі,
вважає, що в такому випадку відповідач
повинен був заявляти самостійний
позов, а тому підстави для стягнення
аліментів в твердій грошовій сумі
відсутні. Обгрунтовуючи розмір
позовних вимог, представник позивача
вказав, що кошти необхідні для
харчування, на одяг, доїзду до училища,
шкільного приладдя та ін.
Проаналізувавши матеріальний стан на
підставі наданих відповідачем довідок
про його дохід та дохід його дружини
(сукупний місячний дохід його сім'ї) в
порівнянні з сукупним місячним доходом
її сім'ї, при наявності інших не
змінених обставин щодо сімейного
стану, житлово-побутових умов, стану
здоров'я платника та дитини, раніше
встановлених судовим рішенням у 2012р.,
вбачається спроможність сплати
відповідачем аліментів на утримання
сина, який продовжує навчання в
розмірі, вказаному в заяві про
збільшення позовних вимог. Доходи
відповідача значно виросли, і якщо на
момент ухвалення рішення у 2012р.
перевищували доходи ОСОБА_1 у 3.4 рази, то
в даний час - перевищують у 5.4 рази.
Дружина відповідача ОСОБА_6, згідно
довідки ТзОВ «Леоні» від 08.04.2014р. №1428 з
2013 року стала отримувати зарплату в
середньому на місяць в розмірі 3637,20 грн.
Тобто при ухваленні судових рішень у 2012
році цих доходів не мала, оскільки
перебувала у безоплатній відпустці по
догляду за дитиною. В той же час мізерна
місячна стипендія повнолітнього сина
ОСОБА_3, який продовжує навчання
стаціонарно та у зв'язку з цим потребує
матеріальної допомоги на утримання, в
розмірі 275, 00 грн. - не змінилась. Як і
практично не змінився розмір допомоги
на утримання двох малолітніх
дітей-близнят позивачки від другого
шлюбу, яка призначається коли батько не
може сплачувати або ухиляється від
сплати аліментів, та згідно довідки №
1023 Управління праці та соціального
захисту населення м. Стрий від 24.03.2014р.
становить 748,80 грн. на місяць. Позивач не
в змозі самостійно утримувати сина у
зв'язку з тим, що йому необхідні кошти
як для навчання так і для інших
побутових потреб - користування
транспортом, одяг, взуття, харчування,
підручники, придбання навчальної
літератури, посібників, канцтоварів
тощо, що й зумовило необхідність
звернення до суду. При ухваленні
рішення просить врахувати, що
обставини, які встановлені судовим
рішенням, що набрало законної сили, не
підлягають доказуванню при розгляді
справи і є доказом у справі. Рішенням
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 07 листопада 2011
року було відмовлено в задоволенні
позову ОСОБА_2 у зменшенні розміру
аліментів на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 до 1/6 частини із всіх
видів заробітку. Рішенням апеляційного
суду Львівської області від 31.01.2012р.,
яке вступило в законну силу, в цій
частині залишено без змін рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 07 листопада 2011
року та встановлено спроможність
виконання обов'язку ОСОБА_2 по сплаті
аліментів на утримання сина в розмірі
1/4 частини із всіх видів заробітку.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
визнав частково та зазначив, що згідний
сплачувати аліменти в твердій грошовій
сумі - 1000 грн. щомісячно, покликаючись
на те, що повнолітній син ОСОБА_3
проживає в м. Стрий зі своєю матір'ю
ОСОБА_1; навчається у ВПУ-34 безкоштовно;
вказаний навчальний заклад
знаходиться за його місцем проживання,
тобто в м. Стрий. Крім того, позивачка
вже декілька років не проживає з
чоловіком у другому шлюбі та утримує з
нього аліменти на утримання двох
неповнолітніх дітей 2004 року
народження. Розмір його заробітку, зі
слів позивача біля 10 000 грн., не
відповідає дійсності та
підтверджується довідками про доходи,
які додаються. Звертає увагу суду на ту
обставину, що його середньомісячний
дохід у 2013 році, за вирахуванням
аліментів, становив приблизно 6 320 грн.,
що зумовлено великою кількістю
понаднормових годин, які він
відпрацював у зв'язку з виробничою
необхідністю. В цьому році, за січень та
лютий, його середньомісячний дохід
становить приблизно 5 850 грн., що
підтверджується доданими довідками
про доходи. Тобто, в цьому році його
дохід є значно меншим, ніж минулого
року. На даний час він перебуває в
другому зареєстрованому шлюбі, має
двох дітей - малолітню дитину 4-ох років
та неповнолітню дитину 14-ти років, що
підтверджується доданими документами
та повинно також враховуватись судом
при визначенні розміру аліментів
відповідно до п.3 ч.1 статті 182 СК
України. Він не має приватизованого
житла та не користується жодними
пільгами. Звертає увагу суду на той
факт, що у 2011 році позивачка вже
зверталася до Стрийського
міськрайонного суду із зустрічним
позовом, зокрема, про збільшення
розміру аліментів на 1/3 частини усіх
видів його заробітку (доходу) на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3
до його повноліття (справа №2-249/2011).
Тоді рішенням суду від 07.11.2011 року було
відмовлено у задоволенні зустрічного
позову в частині збільшення розміру
аліментів. Безпідставним вважає
порівняння розміру його доходів з
доходами позивачки, оскільки метою
стягнення аліментів має бути надання
матеріальної допомоги саме його сину, і
саме у зв'язку з продовженням його
навчання, з врахуванням прогонозованих
щомісячних витрат, а не компенсація
нестачі доходів позивачки на її
утримання та утримання її двох
неповнолітніх дітей від другого шлюбу,
батько яких ухиляється від сплати
аліментів, що випливає з довідки
Стрийського УСЗН, яку пред'явила
позивачка.

ОСОБА_3, повнолітній син сторін, який
продовжує навчання, звернувся до суду з
письмовим поясненням, в якому,
покликаючись на ч.3 п.20 Постанови
Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 р. «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» зазначив, що
згідно довідки від 04.03.2014 року №130 він
навчається на другому курсі Вищого
професійного училища № 34 м. Стрий
Львівської області, на денній формі
навчання. Закінчує навчання 30.06.2015 року.
Відповідач ОСОБА_2 матеріальної
допомоги не надає, не зважаючи на те що
згідно законодавства зобов'язаний це
робити на час продовження його
навчання. Він здоровий, має постійну
роботу, високу заробітну плату біля 9500
грн. в місяць. Його зарплата в 3-и рази
вища за середньомісячну зарплату по
Україні (3189 грн.) Зазначене вказує на
можливість стягнення з нього аліментів
в розмірі 1/3 частини всіх видів
заробітку на час, що залишився до
закінчення ним навчання, тобто
протягом одного року. Не брав ОСОБА_2
участі в додаткових витратах. В
дитинстві йому довелось перенести дві
хірургічні операції. Лікування
обійшлось понад 4000 доларів. До
повноліття він проживав в квартирі
мами. Це невелике помешкання, яке
складається з 2-х маленьких кімнат -
«хрущовка», загальною площею 30,1 кв.м. Це
створювало великі незручності. Так він
проживав в одній кімнаті з двома
малолітніми сестрами- близнятами. В
другій кімнаті мешкає мама з своїм
чоловіком. Тому з березня 2014 року він
вирішив жити самостійно і домовився
винайняти кімнату в приватному
будинку. На що теж потрібні кошти.
Оскільки по сьогоднішній день він не
одержує жодних аліментів, то
затримується здійснення його наміру.
Окрім оплати за квартиру та
комунальних послуг кошти йому потрібні
на проїзд до місця навчання, оскільки
право на безкоштовний проїзд він
втратив з настанням повноліття, на
одяг, взуття, харчування, підручники,
придбання навчальної літератури,
посібників, канцтоварів тощо. Він
вибрав навчання у Стрийському ВПТУ №34
з причин відсутності коштів, а також з
наявністю перспективи подальшого
гарантованого працевлаштування на
роботу за кордоном у родини, яка
володіє готельно-ресторанним закладом.
Для здійснення цього наміру йому також
за рік потрібно назбирати кошти на
оформлення закордонного паспорту та на
переїзд і перших порах до
працевлаштування. Мама отримує дуже
низьку, на рівні мінімальної зарплату,
тому від неї за даних сімейних і
матеріальних обставин отримати
допомогу закон не позволяє, хоча вона
весь час намагається хоча б якось
допомогти. Оскільки він повнолітній і
дієздатний, то має право згідно закону
на стягнення аліментів з ОСОБА_2 на його
користь безпосередньо на його ім'я, а
тому просить суд стягувати з
відповідача на свою користь 1/3 частини
всіх видів заробітку (доходу)
відповідача, щомісячно, починаючи з
14.03.2014 року і до закінчення ним навчання
30.06.2015 року.

Суд, заслухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
приходить до висновку, що позов
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно ч. 1 ст. 199 СК України якщо
повнолітня дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку із цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Частиною другою цієї статті визначено,
що право на утримання припиняється у
разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом
про стягнення аліментів має той з
батьків, з ким проживає дочка, син, а
також самі дочка, син, які продовжують
навчання.

Згідно із ч. 1 ст. 200 СК України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлені
наступні факт та відповідні їм
правовідносини.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином сторін по
справі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.6).

Рішенням Стрийського міського суду від
11.12.1998 р. шлюб між сторонами розірвано
(а.с.4).

Рішенням виконавчого комітету
Стрийської міської ради Львівської
області від 25.07.2002 р. «про зміну
прізвища неповнолітньому ОСОБА_3 1996
р.н.» дозволено зміну прізвища
неповнолітньому ОСОБА_3. на прізвище
ОСОБА_3 (а.с.5).

Постановою Стрийського міського суду
від 09.12.1998 р. з відповідача по справі
ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_9 до
досягнення сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
р.н. повноліття, стягувались аліменти в
розмірі ? частини всіх його видів
доходів (заробітку). (а.с.9).

Рішенням місцевого суду м. Стрия від
10.12.2001 р. ОСОБА_2 позбавлено
батьківських прав стосовно сина
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. (а.с.11).

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 07
листопада 2011 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_2 про
зменшення розміру аліментів на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4
до 1/6 частини із всіх видів заробітку.
Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 31.01.2012р. рішення в цій
частині залишено без змін (а.с.20-24).

Відповідно до ст. 200 СК України
суд визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу. При визначенні
розміру аліментів з одного з батьків
суд бере до уваги можливість надання
утримання другим з батьків, своїми
дружиною, чоловіком та повнолітніми
дочкою, сином.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України 1. При
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Як зазначено в ст.199 СК України, батьки
зобов'язані утримувати до досягнення
двадцяти трьох років за умови, що вони
можуть надавати матеріальну допомогу.

Зазначене випливає також з Постанови
Пленуму Верховного Суду України, від 15
травня 2006 року №3 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів», у п.20 якої роз'яснено, що
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: 1) досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; 2) продовження ними
навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; 4) наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Оглядом матеріалів справи встановлено,
що позивач ОСОБА_1 з 07 травня 2004 року
перебуває у шлюбі з ОСОБА_10 (а.с.12), від
шлюбу у неї народилося двоє дітей, 2004
р.н.

Відповідач ОСОБА_2 з 13.02.1999 р. перебуває
у шлюбі з ОСОБА_11 (а.с.33), від шлюбу у
нього народилося двоє дітей: син
ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.34) та син
ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.35).

Згідно довідки №130 від 04.03.2014 р., ОСОБА_3
навчається на другому курсі ВПУ №34 м.
Стрий на денній формі навчання, строк
навчання з 01.09.2012 р. по 30.06.2015 р. (а.с.10).

Згідно копії трудової книжки (а.с.32),
відповідач ОСОБА_2 з 25.09.2003 р. прийнятий
на роботу та працює на даний час
керівником проектів та програм у сфері
матеріального виробництва ТзОВ «Леоні
Ваерінг Системс УА ГмБХ».

Відповідно до копій звітів про
здійснені відрахування та виплати,
відповідач ОСОБА_2 отримав заробітну
плату: нараховано за лютий 2014 р. - 8936,65
грн. (утримано - 1708,85 грн. та 1806,98 грн.);
нараховано за січень 2014 р. - 10383,83 грн.
(утримано - 1924,64 грн. та 2114,80 грн.);
нараховано за грудень 2013 р. - 8474,97 грн.
(утримано - 1626,42 грн. та 1712,14 грн.); за
листопад 2013 р. - 8256,78 грн. (утримано - 1554,41
грн. та 1675,59 грн.).

Судом встановлено, що у зв'язку із
навчанням ОСОБА_3, він потребує
матеріальної допомоги, а так як ОСОБА_2
працює керівником проектів та програм
у сфері матеріального виробництва ТзОВ
«Леоні Ваерінг Системс УА ГмБХ» і
отримує високу заробітку плату, то
останній спроможний надавати
матеріальну допомогу на утримання
сина, якй продовжує навчання.

Необхідність і розмір потреби в
стягненні аліментів позивач частково
обґрунтувала. Такі витрати полягають у
необхідності придбання підручників,
наукової літератури, витрат на
проживання, проїзд тощо.

Проте, суд, визначаючи розмір
аліментів, які слід стягувати на
утримання сина сторін на період
навчання, враховує, що згідно ч. 1 ст. 199
СК України обов'язок утримувати дітей
покладено на обох батьків.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач по справі має статус
багатодітної матері, працює медсестрою
в дошкільному навчальному закладі №22
«Весняночка» та отримує заробітну
плату в середньому 1775 грн. в місяць
(а.с.19), згідно довідки Управління праці
та соціального захисту населення №1023
від 24.03.2014 р. позивач отримує соціальну
допомогу на двох дітей в розмірі 772 грн.
щомісячно (а.с.44).

Особа, на користь якої заявлено вимогу
про стягнення аліментів, повнолітній
син сторін ОСОБА_3, 1996 р.н. отримує
щомісячно стипендію в розмірі 275,00 грн.
(а.с.45-47).

У даному випадку судом встановлено, що
на утриманні, як позивача, так і
відповідача, окрім спільної дитини -
ОСОБА_3, 1996 р.н., перебуває по двоє
неповнолітніх дітей, дружина
відповідача працює на ТзОВ «Леоін» і
отримує заробітну плату (а.с.49), позивач,
з якою проживає повнолітній син сторін,
є працездатною особою та має дохід, і
також відповідно до ст. 199 СК України
має обов'язок утримувати повнолітнього
сина, який навчається до закінчення
навчання, але не більше ніж до
досягнення сином двадцяти трьох років.

Враховуючи той факт, що позивачка не в
змозі одноосібно надавати належне
утримання, відповідно до витрат сина,
пов'язаних з навчанням у ВПУ №34, що
потребує додаткових постійних
щомісячних витрат для забезпечення
його життєвих потреб в повному обсязі,
суд дійшов до висновку про стягнення
аліментів в розмірі 1/6 частини його
заробітку (доходу) щомісячно, починаючи
з 14 березня 2014 року і до закінчення
сином навчання, тобто до 30 червня 2015
року.

Рішення суду грунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, відповідає вимогам ст.ст.
199, 200 СК України, доводи позивача про
стягнення з відповідача аліментів в
більшому розмірі не відповідають
фактичним обставинам справи,
встановленим в судовому засіданні та
не доводяться належними та допустимими
доказами про необхідність стягнення з
відповідача більшої суми, аніж та, яку
вважає за необхідне стягувати суд.

На думку суду, такий розмір аліментів,
що є більшим аніж кілька прожиткових
мінімумів, встановлених державою у 2014
році, є завищеним, і, враховуючи
встановлені обставини справи щодо
наявності на утриманні відповідача
двох неповнолітніх дітей, проживання у
гуртожитку (а.с.48), обов'язок
відповідача утримувати повнолітнього
сина, який навчається, можливість
відповідача надавати матеріальну
допомогу сину, розмір аліментів слід
визначити в розмірі 1/6 частини всіх
видів доходу (заробітку) відповідача.

Не спростовують також висновків суду
про необхідність стягнення з
відповідача аліментів в частці від
його доходу, покликання останнього, які
містяться в запереченнях на позовну
заяву, оскільки в судовому засіданні
встановлено, що відповідач має
постійне місце праці, отримує
стабільну та регулярну заробітну
плату, враховуючи його сімейний та
майновий стан на час прийняття рішення,
а також те, що позивач не в змозі
одноосібно надавати належне утримання,
з врахуванням витрат, пов'язаних з
навчанням сина у ВПУ №34, що потребує
додаткових постійних щомісячних
коштів для забезпечення його життєвих
потреб в повному обсязі, а тому підстав
для стягнення з відповідача аліментів
в твердій грошовій сумі в розмірі 1000
грн., суд не вбачає.

Оскільки повнолітній син сторін
продовжує навчання та отримує
стипендію, і крім цього обов'язок
надання утримання повнолітній дочці,
сину, які продовжують навчання,
покладається також на позивача, може
скластися така ситуація, що утримання
неповнолітніх дітей відповідача буде
значно меншим, ніж аліменти, отримані
сином сторін на період навчання. За
викладених обставин в їх об'єктивній
сукупності, суд вважає, що аліменти
належить присудити у меншому розмірі,
ніж просить про це позивач та її
повнолітній син. Водночас, оскільки у
запереченнях відповідача не наведено
доводів, у зв'язку з якими він вважає
обґрунтованим визначення аліментів у
розмірі 1000 грн., суд вважає за доцільне
визначення аліменти у розмірі меншому
ніж просить позивач, та у частці від
доходу відповідача, на відміну від того
як просить останній в твердій грошовій
сумі та вважає, що з відповідача слід
стягувати аліменти в розмірі 1/6 частини
всіх видів його доходу (заробітку).

Необгрунтованими та такими, що
суперечать чинному законодавству є
доводи представника позивача про те, що
з відповідача слід стягувати аліменти
в розмірі, визначеному судом при
вирішенні питання про стягнення
аліментів на утримання сина до
повноліття, оскільки способи виконання
батьківського обов'язку в даному
випадку є різними за своєю формою та
змістом, потреби дитини, яка не досягла
повноліття та дитини, яка продовжує
навчання не можуть співпадати між
собою, і до того ж законодавцем чітко
визначено, що повнолітній син має право
на отримання такої допомоги лише у
випадку, коди батько (мати) може
надавати таку допомогу, проте це аж
ніяк, в тому числі не залежить від
розміру заробітної плати особи, яка
повинна надавати таку допомогу. А тому
безпідставними слід визнати доводи
представника позивача в цій частині.

Керуючись ст.ст.198, 199, 200 СК України,
ст.ст.10, 11, 60, 81, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд
-

в и р і
ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8,
уродженця м. Стрий Львівської області,
паспорт серії НОМЕР_3, ідентифікаційний
код НОМЕР_1, зареєстрований і проживає:
АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_2, аліменти
в розмірі 1/6 частини його заробітку
(доходу) щомісячно, починаючи з 14
березня 2014 року і до закінчення ним
навчання,тобто до 30 червня 2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити за безпідставністю.

Рішення в частині стягнення аліментів
в межах суми платежу за один місяць
звернути до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в
розмірі 229 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
через районний суд протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Суддя: В. Л. Бучківська