Справа № 523/5611/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2014 р. Суворовський районний
суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Бузовського
В. В.,

при секретарі - Петровської
О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання
договору купівлі-продажу дійсним, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду із
зазначеним позовом. В обґрунтування
вимог посилалася на те, що 02.06.1998 року на
був укладений договір купівлі - продажу
нерухомого майна відповідно до якого
ОСОБА_4, ОСОБА_2, яка діяла від свого
імені та в інтересах ОСОБА_3, продали, а
ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діяла від свого
імені та від імені і в інтересах
неповнолітньої (на той час) ОСОБА_7
придбали квартиру АДРЕСА_1. Договір
купівлі-продажу посвідчений Одеською
універсальною біржею «Витязь», при
цьому робітники біржі завірили, що
зареєстрований на біржі договір
подальшому нотаріальному посвідченню
не підлягає. Відповідне посилання
мається й у тексті договору. Угода була
виконана сторонами, покупець передав
кошти, а продавець передав покупцеві,
квартиру. Разом з тим укладена на біржі
угода, є нікчемною, оскільки суперечить
як вимогам статті 47 ЦК України в
редакції 1963 року, діючого на момент
виникнення правовідносин між
сторонами, так і вимогам статей 220, 657 ГК
України в редакції 2004 року, що діє нині.
На даний час

Відповідач належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явився,
причини неявки до суду не повідомляв
(а.с. 12).

Суд, ухвалює заочне рішення згідно ст.
224 ЦПК України, про що не заперечував
представник позивачки (а.с. 13).

Судом установлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи установлено, що
відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, на
праві власності належала квартира
АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про
право власності на житло № 16-1948 від
24.01.1995 року зареєстрованого в КП «ОМБТІ
та РОН». ОСОБА_4, ОСОБА_2, яка діяла від
свого імені та в інтересах ОСОБА_3 на
підставі нотаріально посвідченої
довіреності 02.06.1998 року продали, а
ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діяла від свого
імені та від імені і в інтересах, на той
час неповнолітньої, ОСОБА_7 придбали в
рівних частках квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 5).
Договір купівлі-продажу посвідчений
Одеською універсальною біржею
«Витязь» та зареєстрований в КП «ОМБТІ
та РОН» 18.08.2000 року (а.с. 6). Покупці і
продавці цілком виконали договір
купівлі-продажу відповідно до норм,
установлених цивільним
законодавством. Також, установлено, що
ОСОБА_5, ОСОБА_6 померли, що
підтверджується свідоцтвом про смерть.
Позивачка ОСОБА_1, є спадкоємцем за
законом та звернулася до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини. У видачі свідоцтва на
квартиру було відмовлено, оскільки
договір-купівлі нерухомого майна
квартири не посвідчений нотаріально.

Будь-яких суперечок між сторонами
судом не встановлено, протизаконних
умов угода не містить та не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб.
Однак порушена форма угоди, оскільки
при її укладанні не була дотримана
нотаріальна форма договору.

Оскільки зазначена угода цілком
виконана сторонами, але порушена її
форма, суд вважає, що порушене право
позивача підлягає захисту.

В силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Відповідно до Постанови Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України від 23.01.2013 року у справі №
6-164цс12, зазначено, що у спадкоємця, який
у встановленому законом порядку
прийняв спадщину, права володіння та
користування спадковим майном
виникають із часу відкриття спадщини.
Такий спадкоємець може захищати свої
права володіння та користування
спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК
України, в тому числі усунення перешкод
в здійсненні права власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України, якщо
одна з сторін повністю або частково
виконала угоду, що потребує
нотаріального посвідчення, а друга
сторона ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду визнати її
дійсною.

В цьому разі наступне нотаріальне
оформлення угоди не вимагається, та
угода вважається дійсною з моменту її
укладання.

На підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України (в
редакції 1963 року), керуючись ст. ст. 10, 11,
58, 64, 212-215, 224-227 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
про визнання договору купівлі-продажу
дійсним - задовольнити.

Договір купівлі-продажу нерухомого
майна № 98-418 від 02 червня 1998 року
(дублікат договору № 2000-11 від 22.07.2000
року) посвідчений Одеською
універсальною біржею «Витязь»,
зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 18
серпня 2000 року, квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_2, яка діяла
від свого імені та від імені і в
інтересах ОСОБА_3 на підставі
нотаріально посвідченої довіреності,
як продавцями з одного боку і ОСОБА_5,
ОСОБА_6, яка діяла від свого імені та від
імені і в інтересах, на той час
неповнолітньої, ОСОБА_7, як покупцями в
рівних частках з іншого боку - визнати
дійсним.

Подальше нотаріальне посвідчення
угоди не вимагається, угода є дійсною з
моменту її укладання, а саме з 02 червня
1998 року.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача поданою протягом
10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем до апеляційного суду
Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10-ти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя: