Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/778/12-ц
Головуючий у 1-й інст. Галасюк
Доповідач Забродський М. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Забродського М.І.

суддів:
Заполовського В.Й., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання
Гукової О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Корольовського районного
суду м. Житомира від 24 березня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до Колективного підприємства у сфері
послуг ательє мод «Швейник» про
визнання незаконним і скасування
наказу про звільнення з роботи,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із зазначеним позовом та просила
визнати наказ №26 від 17 червня 2011 року
Колективного підприємства у сфері
послуг ательє мод «Швейник» про
звільнення її з посади закрійника на
підставі п.1 ст.40 КЗпП України 22 серпня
2011року недійсним, а судові витрати
покласти на відповідача.

Такий наказ вважає незаконним,
оскільки при звільненні їй не було
запропоновано іншу роботу та не
враховано те, що вона має двох
утриманців.

У своїй заяві від 24 березня 2014року
ОСОБА_2 просила скасувати наказ №26 від
17 червня 2011 року та наказ №30 від 22
серпня 2011 року Колективного
підприємства у сфері послуг ательє мод
«Швейник» про звільнення її з посади
закрійника та поновити на роботі.

Ухвалою Корольовського районного
суду м. Житомира від 24 березня 2014 року
відмовлено позивачу у прийнятті заяви
від 24 березня 2014 року та повернуто
позивачці, оскільки на думку суду вона
змінила предмет і підставу позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати ухвалу суду першої
інстанції.

Посилається на те, що вона є незаконною
і постановлена з порушення норм
процесуального права.

Вважає, що 24 березня 2014 року нею
було подано заяву про збільшення
позовних вимог, в якій вона просила
скасувати і наказ №30 від 22 серпня 2011
року. Про цей наказ їй стало відомо лише
під час розгляду справи в суді першої
інстанції, а тому вона скористалася
своїм правом визначеним ст. 31 ЦПК
України.

Ні предмет ні підстави позову
вона не змінювала.

Проте суд першої інстанції на це
увагу не звернув і безпідставно
відмову у прийнятті заяви.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали Корольовського
районного суду м. Житомира від
24 березня 2014 року в межах визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи позивачці в прийнятті її
заяви від 24 березня 2014 року про
збільшення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що остання
змінила предмет і підставу позову.

Проте з таким висновком суду колегія
суддів не погоджується.

Відповідно до ч.2 ст. 31 ЦПК України
позивач має право протягом усього часу
розгляду справи збільшити або зменшити
розмір позовних вимог, відмовитися від
позову, а відповідач має право визнати
позов повністю або частково. До початку
розгляду судом справи по суті позивач
має право шляхом подання письмової
заяви змінити предмет або підставу
позову, а відповідач - пред'явити
зустрічний позов.

З матеріалів справи убачається, що
ухвалою судді Корольовського
районного суду м. Житомира від 01 серпня
2011 року відкрито провадження у справі
за позовом ОСОБА_2, та призначено до
розгляду на 26 грудня 2011 року.

Згідно протоколу судового засідання
від 26 грудня 2011 року розгляд справи
відкладено на 10 лютого 2012 року у зв'язку
з неявкою сторін.

У судовому засіданні від 10 лютого 2012
року справу повторно відкладено у
зв'язку з неявкою сторін на 21 березня
2012 року.

У цей день справа не розглядалася,
оскільки суддя перебував у нарадчій
кімнаті по іншій справі, а тому розгляд
позову ОСОБА_2 відкладено на 31 травня 2012
року.

Проте і в цей день справа не
розглядалася через неявку
представника відповідача та
відкладена на 06 серпня 2012 року. Але
розгляд справи, яка призначалася на
зазначену дату та наступні 08 жовтня 2012
року, 08 листопада 2012 року та 06 лютого 2013
року так і не проводилося.

Згідно журналу судового засідання від
01 березня 2013 року в судовому засіданні
на початку розгляду справи було
заявлено клопотання представника
позивача про витребування додаткових
документів і справу відкладено на 14
травня 2013 року.

В подальшому 14 травня 2013 року, 25 червня
2013 року, 20 вересня 2013 року, 23
жовтня 2013 року, 27 листопада 2013 року, 26
грудня 2013 року, 14 січня 2014 року,
25 лютого 2014 року розгляд справи по суті
також не проводився.

Отже, справа по суті не розглядалася, а
лише призначалася до розгляду.

Зі змісту позовної заяви від 21 липня 2011
року видно, що позивач оспорює своє
звільнення при скороченні чисельності
штату, як таке, що є незаконним. При
цьому посилається на те, що їй не була
запропонована інша робота, як
працівнику з великим стажем роботи і не
враховано її сімейний стан.

Тому ОСОБА_2 просила визнати наказ №26
від 17 червня 2011 року про її звільнення
недійсним.

Відтак предметом позову є незаконне
звільнення позивача з роботи.

У своїй заяві від 24 березня 2014 року
позивачка просила скасувати наказ №30
від 22 серпня 2011 року, про звільнення з
роботи, оскільки він є незаконним.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що саме до початку розгляду
справи по суті позивачкою були
збільшені позовні вимоги, а предмет
позову та його підстави не змінилися.

Проте суд першої інстанції помилково
вважав заяву від 24 березня 2014 року
такою, в якій змінено предмет і
підставу позову та повернув ОСОБА_2

Виходячи з наведеного колегія суддів
приходить до висновку про порушення
оскаржуваною ухвалою процесуальних
прав позивача і на підставі п.4 ч. 1 ст. 311
ЦПК України скасовує її з направленням
справи для продовження розгляду до
того ж суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 209, 293, 303, 304, 307, 311, 313-315,317
ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду
м. Житомира від 24 березня 2014 року
скасувати, справу направити до того ж
суду для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий:
Судді: