Справа № 738/2448/13-ц
№ провадження 2-др/738/5/14
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2014 року м. Мена
Менський районний суд Чернiгiвської
головуючого - суддi
розглянувши у вiдкритому судовому
засiданнi в залі суду м. Мена
Чернiгiвської областi заяву
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
про ухвалення додаткового рішення у
справі за позовом ОСОБА_2 до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 про розірвання
Рішенням Менського районного
суду Чернігівської області від 13 січня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ФОП
ОСОБА_4 задоволені, договір укладений 28
липня 2013 року між ОСОБА_2 та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 розірвано,
вирішено питання про стягнення
судового збору.

17 лютого 2013 року представник позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду із
заявою про ухвалення додаткового
рішення у справі, посилаючись на те, що
під час ухвалення зазначеного вище
рішення судом не вирішено питання про
стягнення витрат на правову допомогу.
Ухвалою Менського районного суду
Чернігівської області від 27 лютого 2014
року в задоволенні даної заяви
відмовлено. Дана ухвала була скасована
ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області від 14 квітня 2014
року, питання про стягнення витрат на
правову допомогу передано на новий
розгляд.

В судове засідання сторони не
з'явились, їх присутність відповідно до
ч.3 ст. 220 ЦПК України не є обов'язковою.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України
у разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.1 п.4 ст.220 ЦПК України суд, що
ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи ухвалити додаткове рішення,
якщо судом не вирішено питання про
судові витрати.

Відповідно до положень ч.1, 3 ст. 79 ЦПК
України судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи. До витрат пов'язаних
з розглядом справи належать витрати на
правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею документально і
підтверджені судові витрати.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_2, суд в
резолютивній частині рішення не
вирішив питання про судові витрати.

Як вбачається з матеріалів цивільної
справи, між ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_3,
який діє на підставі свідоцтва про
право на зайняття адвокатською
діяльністю НОМЕР_1, виданого 31 серпня 2012
року на підставі рішення
Кваліфікаційно -дисциплінарної
комісії адвокатури в Чернігівській
області від 31 серпня 2012 року № 7, було
укладено договір про надання юридичних
послуг (правової допомоги) від 24 жовтня
2013 року.

Факт надання правової допомоги
позивачу та її оплата підтверджується
даним договором, калькуляцією
вартості правової допомоги (а.с.6-7),
журналами судового засідання (а.с.23, 32)
та квитанцією на оплату коштів за
надання правової допомоги (а.с.8).

Виходячи з обсягу наданих та
підтверджених матеріалами справи
правових послуг адвоката ОСОБА_3, які
мали місце після укладення договору
між адвокатом та позивачем шляхом
сплати останнім адвокатського
гонорару, вбачається, що адвокат
приймав участь у судовому засіданні 09
грудня 2013 року тривалістю 3 хвилини, 13
січня 2014 року тривалістю 20 хвилин,
згідно калькуляції вартості правової
допомоги надавав юридичну
консультацію ОСОБА_2 - 1 год., здійснював
підготовку документів та складання
позову - 2-00 год., отже із запланованих 5
годин адвокат використав 3 години 23
хвилини.

Витрати на правову допомогу підлягають
відшкодуванню в межах сум, що
розраховуються відповідно до Закону
України «По граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» від 20 грудня 2011 року № 4191-VI та
Постанови Кабінету Міністрів України
від 27 квітня 2006 року №590 „Про граничні
розмірі компенсації витрат, пов'язаних
з розглядом цивільних та
адміністративних справ і порядок їх
компенсації за рахунок держави".

Зокрема, розмір компенсації витрат на
правову допомогу не може перевищувати
40 відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Згідно з Законом "Про державний бюджет
на 2013 рік" розмір мінімальної
заробітної плати з 01.01.2013 року по 01.11.2013
року становив 1147 грн., а з 01 грудня 2013
року - 1218 грн., отже граничний розмір
витрат на надання правової допомоги по
даній справі становить 1563,16 грн., які і
підлягають стягненню з відповідача,
оскільки вимоги про стягнення витрат
на правову допомогу в розмірі 2000 грн. в
даному випадку виходять за межі
встановленого законом граничного
розміру.

Керуючись ст. ст. 79, 84, 88, 220 ЦПК України,
суд -

В И Р I Ш И
В:

Заяву представника позивача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 про ухвалення додаткового
рішення задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1563 (одна
тисяча п'ятсот шістдесят три) грн. 16 коп.
витрат на правову допомогу.

Додаткове рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду Чернігівської
області протягом 10 днів з моменту його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутніми у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з моменту отримання
його копії.

Суддя
Н.В. Волошина