АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:22-ц/790/1008/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 640/9868/13-ц
Карімова Л. В. Категорія:
відшкодування моральної шкоди
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

при секретарі Маковецькій О.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4
на рішення Київського районного суду м.
Харкова від 25 листопада 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_5 до Головного
Управління МВС України в Харківській
області, Головного Управління
Казначейства України в Харківській
області про відшкодування моральної
шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулася
досуду з вищевказаним позовом, який
далі доповнила, просила в порядку
ст..1167 ЦК України стягнути з ГУМВС
України в Харківській області на її
користь 2000 грн. моральної шкоди,
завданої незаконними діями та
бездіяльшстю посадових oci6 цього
відповідача під час проведения
досудового слідства по кримінальній
справі № 2011/18685/121/ 2011/936/12.

Посилалася на те, що з 26.06.2006р. до 13.11.2012р.
в провадженні слідчої групи з
розслідування ДТП знаходилась вказана
кримінальна справа, порушена за фактом
ДТП, яку здійснив ОСОБА_6, і за якою вона
була визнана потерпілою, оскільки
отримала тілесні ушкодження
середнього ступеню тяжкості. У зв'язку
з отриманими травмами вона тривалий
час перебувала на лікуванні, та більше
трьох років не могла нормально
рухатися, досі відчуває біль та
незручність.

Зазначала, що з причин бездіяльності
посадових ociб ГУМВС України в
Харківській області, недотримання ними
строків проведення слідства, ОСОБА_6
зміг уникнути кримінальної
відповідальності.

Зазначала, що такими незаконними діями
та бездіяльністю відповідача,
невиконанням функцій та обов'язків,
визначених законом, їй була спричинена
суттєва моральна шкода, яка полягає в
завданих душевних стражданнях,
викликаних безкарністю винного перед
законом, порушенням звичного способу
її життя на протязі тривалого часу,
негативно вплинуло на стан здоров'я,
ускладнило лікування наслідків
злочину, оскільки обвинувачений ОСОБА_6
не надав їй ніякої матеріальної
компенсації.

Представник відповідача ГУМВС України
в Харківській області проти позову
заперечував, посилаючись на те, що
ОСОБА_3 не оскаржувала дії органів
слідства в порядку ст..234 КПК України,
не надала доказів неправомірних дій
відповідача. Вказував, що позивачкою
безпідставно пов'язуються наслідки ДТП
з діями правоохоронних органів, якими
встановлено винну особу - ОСОБА_6

Розгляд справи відбувся за
відсутністю представника Головного
Управління Державного Казначейства
України в Харківській області.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 25.11.2013 року у задоволенні
позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в
особі свого представника ОСОБА_4
просить скасувати це рішення суду як
ухваленого з порушенням вимог
матеріального та процесуального права,
невідповідністю його висновків
обставинам справи, та ухвалити нове
рішення про задоволення позову ОСОБА_3

Зазначає, що судом першої
інстанції не враховано, що вона
неодноразово оскаржувала дії органу
досудового слідства щодо чисельних
порушень кримінального процесуального
закону, відсутності контролю
керівництва за роботою цього органу, у
зв'язку з чим обвинувачений зміг
уникнути належного йому кримінального
покарання, а судовий процес, пов'язаний
з відшкодуванням спричиненої їй шкоди,
ще продовжується.

В запереченнях на апеляційну
скаргу представник ГУМВС України в
Харківській області просить відхилити
апеляційну скаргу за її
необгрунтовапністю, оскільки доводи
апеляційної скарги були предметом
розгляду суду першої інстанції і цим
доводам надана правильна правова
оцінка.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, що зявилися до суду
апеляційної інстанції, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з
недоведеності її позовних вимог.

Судова колегія погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони відповідають
вимогам закону та наданим сторонами
доказам.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
внаслідок іншої, ніж передбачено в чч. 1
- 5 цієї норми, незаконної дії або
бездіяльності чи незаконного рішення
органу дізнання, попереднього
(досудового) слідства, прокуратури або
суду, відшкодовується на загальних
підставах.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Тобто тягар доказування згідно з
зазначеною нормою розподіляється
таким чином: позивач доказує наявність
шкоди та її розмір, а відповідач -
відсутність його вини у заподіянні
шкоди.

Як встановлено районним судом та
підтверджується матеріалами справи з
26.06.2006р. до 13.11.2012р. в провадженні
слідчої групи з розслідування ДТП
ГУМВС України в Харківській області
знаходилась кримінальна справа №
2011/18685/121/ 2011/936/12 , порушена за фактом ДТП,
яку здійснив ОСОБА_6, і за якою ОСОБА_3
була визнана потерпілою, оскільки
отримала тілесні ушкодження
середнього ступеню тяжкості.

Постановою Дзержинського
районного суду м. Харкова від 25.12.2012 р.
кримінальна справа у відношенні ОСОБА_6
закрита у зв'язку з сплином строку
давності притягнення до
відповідальності.

Вказана постанова не скасована та
не змінена в установленому законом
порядку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.. 1167 ЦК
України зобов'язання відшкодовувати
моральну (немайнову) шкоду виникає лише
за умови, що така шкода є безпосереднім
наслідком певної протиправної дії або
бездіяльності.

ОСОБА_3 неодноразово зверталася
до органів досудового слідства та
інших органів державної влади з
приводу розслідування вищевказаної
кримінальної справи, і відповіді на
звернення містяться в матеріалах
справи і досліджувалися судом першої
інстанції, яким відповідно до ст.. 212 ЦПК
України обґрунтовано зроблений
висновок про те, що позивачкою не
надано достовірних доказів відповідно
до вимог ст.ст. 10, 58-60 цього Кодексу
неправомірності дій або бездіяльності
службових осіб відповідача, які б
потягли за собою спричинення
ОСОБА_3 моральних страждань, на які
вона послалася в своєму позові.

До суду апеляційної інстанції
апелянтом ОСОБА_3 та її представником
також не надано доказів наявності
наслідково-причинного зв'язку між
діями та бездіяльністю службових осіб
органу досудового слідства щодо
порушень кримінального процесуального
закону ( у тому числі й тяганини при
розгляді справи) та їх наслідками у
вигляді настання для позивачки
зазначених нею моральних страждань.

Підстав, передбачених ч.2 ст. 1167 ЦК
України, матеріали справи не містять.

Оскільки позов заявлений ОСОБА_3 в
порядку ст.. 1167 ЦК України, Головне
Управління Казначейства України в
Харківській області не є належним
відповідачем за цим позовом, тому в
задоволенні вимог до нього судом
першої інстанції також відмовлено
правильно.

Посилання в апеляційній скарзі на
те, що судовий процес, пов'язаний з
відшкодуванням спричиненої їй шкоди
винною в ДТП особою - ОСОБА_6, ще
продовжується, не є підставою для
задоволення позову ОСОБА_3 за цією
цивільною справою, оскільки
правовідносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_6
ґрунтуються на інших нормах права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
рішення якого ухвалено з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права, що є підставою відповідно до ст.
308 ЦПК України для відхилення
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1ч.1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України,
судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Київського районного суду
м. Харкова від 25 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: