Справа №
Провадження № 2/521/699/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 року Малиновський районний
суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді
Коблової О.Д.

при секретарі -
Москальовій Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа - Одеська міська
рада про усунення перешкод у
користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м.
Одеси 02.12.2013 року звернувся позивач
ОСОБА_1 ОСОБА_2 третя особа Одеська
міська рада з позовом до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
власністю та зобов'язання відповідача
звільнити прохід та проїзд у
домоволодінні за адресою АДРЕСА_1. В
процесі розгляду справи позивач надав
уточнення до позовних вимог та
остаточно просить суд зобов'язати
відповідача ОСОБА_3 звільнити проїзд
між частинами домоволодіння АДРЕСА_1,
позначеним на технічному паспорті під
літ. «А-Ж» та літ. «И» до частини
домоволодіння АДРЕСА_1, що належить на
праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2
шляхом приведення квартири НОМЕР_1 по
АДРЕСА_1 до первісного стану, згідно з
технічним паспортом на житловий
будинок та свідоцтва на право
власності на житло. А саме знесення
добудови до стіни будинку під літ. «А-Ж»
та перенесення стіни літньої кухні під
літ. « И» за власний рахунок.

Позивачі у позовній заяві вказують на
те, що домоволодіння розташоване в
АДРЕСА_1 належить на праві приватної
часткової власності по 1/3 частині
ОСОБА_1 1/3 частині ОСОБА_2 1/3 частині
ОСОБА_3

Позивачі у позовній заяві зазначають,
що вказані домоволодіння які є у
спільній частковій власності та
земельна ділянка на якій розташовані
спільні споруди, мають спільний в'їзд
та прохід .

Відповідно до позовних вимог,
позивачі вказують, що відповідач
провів реконструкцію належного йому
будинку та рішенням Іллічівського
райвиконкому ввів його в
експлуатацію, крім того встановив
огорожу, якою відокремив земельні
ділянки, таким чином перекрив
загальний проїзд всім співвласникам
зазначених домоволодінь.

На цей час позивачі не мають можливості
користуватися не тільки проїздом, а і
проходити до свого власного
помешкання, що належить позивачевам на
праві власності.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала та просила
суд їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_1
за ордером та витягом з угоди про
надання правової допомоги - адвокат
ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала, обґрунтовуючи це
тим, що відповідач порушив право
користування спільною частковою
власністю, посилаючись до вимог
закону, вважає за необхідне про
усунення перешкод у користуванні
власністю та повернення спірної
території до первісного стану .

Представник відповідача ОСОБА_3
за ордером та витягом з угоди про
надання правової допомоги - адвокат
ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнав, заперечував проти їх
задоволення, обґрунтовуючи це тим, що
всі спірні споруди відповідача є
законними, зареєстровані у законному
порядку, їх законність визнана судовим
рішенням, з моменту реєстрації права
власності та по теперішній період
змін та реконструкцій вказаних у
позиві помешкань та прибудов, не
проводилось.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення всіх учасників
судового процесу, надавши оцінку
поданим по справі доказам, суд вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва про право на спадщину від
04.09.2006 року є співвласниками житлового
будинку розташованого за адресою
АДРЕСА_1 кв. НОМЕР_1 та кв. НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
- кожен має право володіти
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право власності є
непорушним. Примусове відчуження
об'єктів права власності може бути
застосоване як виняток з мотивів
суспільної необхідності, на підставі і
в порядку, встановлених законом, та за
умови попереднього і повного
відшкодування їх вартості.

Згідно до ст. 55 Конституції України -
права і свободи людини і громадянина
захищаються судом.

Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України - у
разі істотного порушення будівельних
норм і правил, суд за позовом
відповідного органу державної влади
або органу місцевого самоврядування
може постановити рішення. яким
зобов'язати особу, яка
здійснила(здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову.

Згідно ст. 379 ЦК України - житлом
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інше приміщення , призначені
та придатні для постійного проживання
в них.

Статтею 383 ЦК України передбачено
права власника житлового будинку ,
квартири, який має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї , інших осіб не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Статтею 386 ЦК України передбачено -
держава забезпечує рівний захист усім
суб'єктам права власності.

Позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду
було надано докази які повинні
підтвердити правомірність позивних
вимог та вирішення справи по сутті.

Відповідачем ОСОБА_3 згідно ч. 2 , ч. 3,
ст. 128 ЦПК України було подано до суду
заперечення проти позову та докази.
Відповідач може заперечувати проти
позову посилаючись на незаконність
вимог позивача, їх необґрунтованості,
відсутність у позивача права на
звернення або наявність перешкод для
відкриття провадження у справі.
Заперечення проти позову можуть
стосуватися всіх заявлених вимог чи її
певної частини або обсягу.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи, Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, показань свідків,
письмових доказів, речових доказів,
зокрема звуко-аудіо записів,
відеозаписів . висновків експертів.

Статтею 10 ЦПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
свої вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі ,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене,
дослідивши та надавши належну оцінку
наданим доказам, суд з'ясував
наступне.

В позовній заяві та уточненнях до
позивної заяви, позивачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 вказують на те, що відповідач
ОСОБА_3 порушує право власності у
користуванні частки земельної ділянки,
яка є спільною власністю з
відповідачем ОСОБА_3 а саме
неможливістю у користуванні спільним
проїздом та проходом, порушенням
відповідачем ОСОБА_3 правил пожежної
безпеки, санітарних норм, відповідач
ОСОБА_3 своєю прибудовою закрив
спільний водяний колодязь.

Позивачі вказують, що загальний
проїзд до двору за технічною
документацією раніше становив 2м 19 см

Відповідно до будівельно - технічної
експертизи від 24.02.2014 року, яку
призначили позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
питання №1 ширина воріт становить 2,51
м-2,66м.

Позивачі вказують, що загальний прохід
між пристроєною верандою за літерою
(а3) Відповідача: ОСОБА_3 та його
забором становить менше одного метру.

Відповідно до будівельно - технічної
експертизи від 24.02.2014 року, питання
№1 ширина проходу становить 1,37м-1,69м

Експерт у своєму висновку сторінка № 4
питання № 2 вказує, що ширина воріт з
перебігом часу не змінилась. Фактичну
зміну ширини проходу між прибудовою
відповідача (а3) та його парканом
встановити не є можливим, за
відсутністю належних документів.

Позивачі наполагають на тому, що
відпоідач ОСОБА_3 порушив норми
пожежної безпеки, а саме закрив своєю
прибудованою верандою (а3) (яка є
законною) пожежний колодязь
водопостачання

В матеріалах будівельно - технічної
експертизи від 24.02.2014року питання №4-5,
вказано, що експерт не встановив місце
розташування водяного колодязю за
відсутністю технічної документації.

Відповідачем ОСОБА_3 було надано
докази та фото, що пожежний колодязь
для водопостачання є , він
розташований на АДРЕСА_1 біля краю
проїзної частини вулиці.

На питання №6 експерт відповідає:
«Визначити та встановити первісну
ширину проїзду у двір земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_1 не має
можливим»

Роблячи свій висновок експерт вказав
наступне: «Дослідивши поставлені
питання Позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2
експерт встановив що лівою крайньою
крапкою воріт є капітальна стіна
квартири відповідача ОСОБА_3, а правою
крайньою краплею воріт є кам'яна колона
до якої прибудована літня кухня за
(лит. І) що належить відповідачу ОСОБА_3 (
є законною). Виходячи з вище
викладеного, експерт дійшов висновку,
що ширина в'їзду воріт з перебігом часу
не змінилася.

У своїй позовній заяві позивачі
зазначають, що ОСОБА_2 є інвалідом 2
групи і йому належить автомобіль який є
засобом протезування, наданий йому
державою для пересування та під'їзду
до дверей свого помешкання.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2,
як інваліду другої групи державою було
надано автомобіль марки BMW 7 моделі.

Суд не може прийняти зазначений факт
надання державою позивачеві, як
інваліду другої групи автомобіля марки
BMW 7 моделі, так як висловлене не було
доказано з боку позивача та не надано
правовстановлюючих документів, які б
підтвердили зазначений факт.

Суд не може погодитися з доводами
позивачів відповідно того, що
відповідач ОСОБА_3 порушив право
власності позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а
саме провів самовільно реконструкцію
своєї квартири, так як у своїх позовних
вимогах позивачі не спростовують факт
того, що відповідач провів
реконструкцію належного йому будинку
та рішенням Іллічівського
райвиконкому ввів його в експлуатацію.

Також, суд не може прийняти до уваги
ствердження позивачів щодо того, що
позивачі, починаючи з 1997 року і до
теперішнього часу намагалися
захистити свої порушені права шляхом
звернення до міських виконавчих
комітетів, та інших державних установ,
так як жодного доказу своїх звернень та
вимог, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до
суду не надали.

Для вирішення питання по справі та
прийняття судом правильного рішення,
суд розглянув та дослідив докази які
були наданні відповідачем ОСОБА_3 а
саме: копія Договору Купівлі- Продажу
реєстровий № 142-31-135 від 06 травня 1972
року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3; копія
посвідчення від 18.08.1948 року, копія
правового висновку , копія план-схема
від 16.09 1948 року; копія Технічного
паспорту від 25.04.1997 року № 5643
реєстровий номер № 142-31 135; копія ЖКП
Іллічівського району м. Одеси від 13.
05. 1994 року за № 197; копія відповіді
Головного державного санітарного
лікаря м. Одеси від 30.01.1997року за №?
3-1-1/144; копія Розпорядження
Іллічівського Виконавчого Комітету м.
Одеси від 17.02. 1997 року за № 123; копія
Розпорядження Іллічівського
Виконавчого Комітету м. Одеси від 07.04.1997
року за № 272; копія Рішення
Іллічівського Виконавчого Комітету
від 06. 03. 1981 року за № 206; копія
відповіді Державної
Архітектурно-Будівельної Інспекції
контролю в Одеській області від
24.07.2013 року за № 01/11-5811 "Одеське
Міське Бюро Технічної
Інвентарізації та Реєстрації
об'єктів нерухомості" від 14.09. 2010
року №7528-10/438-и; копія Розрахунку
ідеальної часки на ім'я ОСОБА_3 від , 29.07.
2010 року за № 184230.64; копія Технічного
паспорту Справа № 5643, Реєстровий №
142-31-135, від 23.07.2010 року ( 4 аркуші); копія
Акту від 28. 05.2002 року, План- схема, фото;
копія відповіді Юридичного
Департаменту Одеської Міської Ради м.
Одеси на ім'я ОСОБА_3 від 18.12. 2012 року за
№ 2233; копія Постанови Малиновського
суду м. Одеси Справа: № 1519/2а-134/11 від 04
лютого 2011 року.

Також в судовому засіданні було
встановлено, що спір між позивачем
ОСОБА_1 ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3
триває протягом багатьох років.
Рішеннями суддів Малиновського
районного суду та Апеляційним судом
Одеської області в задоволенні
позивних вимогах як позивача ОСОБА_1
ОСОБА_2 так і відповідача ОСОБА_3 було
відмовлено.

Так, ухвалою суду при головуючому судді
Погрібного С.О від 13.05 2005 року за
клопотанням сторін було призначено
судово будівельну-технічну та
землевпорядну експертизу . Провадження
по справі зупинено .

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеса від 10.05.06.року (головуючий суддя
Погрібний С.О), визнано мирову угоду між
сторонами.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської
області від 14.11.06 року ( головуючий -
суддя Виноградова Л.Є., судді Середа
С.М., Гайворовський С.П.) ухвалу
Малиновського районного суду м. Одеси
від 10.05.06 року про визнання мирової
угоди скасовано.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси ( головуючий - суддя Дрішлюк А.І)
від 20 червня 2008 року було вивчено та
проаналізовано всі спірні питання між
сторонами, дослідженні всі матеріали
справи, дана правова оцінка, та в
задоволенні позовних вимог як позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2, так і відповідача
ОСОБА_3 і ОСОБА_8 - відмовлено

Відповідно до спірних об'єктів, саме
прибудови (а3) до помешкання (А )
відповідача ОСОБА_3 та літньої кухні
літ. (И) , що належить відповідачеві
ОСОБА_3 на праві власності було
створено нові об'єкти- не житлового
призначення, до яких позивач ОСОБА_1
ОСОБА_2 мав право подати позов
протягом трьох років з моменту коли
позивачі дізналися про порушення їх
прав починаючи з 1972 року .

Визнаючи норми матеріального права.
Що підлягають застосуванню та надаючи
правову кваліфікацію фактично
існуючим між сторонами по справі
правовідносин суд виходить з п. 4
Прикінцевих та Перехідних положень
Цивільного Кодексу України, згідно з
якими він застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання
ним чинності. Щодо цивільних відносин
які виникли до набрання чинності
Цивільним Кодексом України, положення
цього Кодексу застосовуються до тих
прав і обов'язків, що виникли або
продовжують існувати після набрання
ним чинності. Крім того п.6 Прикінцевих
та Перехідних положень Цивільного
Кодексу України, Правилами Цивільного
Кодексу України про позивну давність
застосовується до позовів, строк
пред'явлення яких, встановлений
законодавством, що діяло раніше, не
сплив до набрання чинності цим
Кодексом.

Суд вважає, що позивачем було
достовірно відомо про порушення
їхнього права на спірні споруди та
права у користуванні спільною
власністю починаючи з 1972 року.

Про це свідчить хронологічне
співставлення всіх матеріалів справи.
Крім того, позивачами законність
спірних споруд відповідача не
заперечується.

Таким чином, загальний трирічний
строк позивної давності по позивним
вимогам ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3
сплив. Оскільки Цивільний Кодекс
України набрав чинності з 1 січня 2004
року, то до спірних відносин в частині
застосування позивної давності
підлягає застосуванню ЦК УРСР (в
редакції 1963 року). Згідно ст. 75 ЦК УРСР (в
редакції 1963 року) позивна давність
застосовується судом, арбітражем або
третейським судом незалежно від заяви
сторін. Відповідно до ст. 76 ЦК УРСР (в
редакції 1963 року) перебіг строку
позивної давності починається з дня
виникнення права на позов . Право на
позов виникає з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення свого права.

Згідно ст. 80 ЦК УРСР (в редакції 1963
року) закінчення строку позивної
давності для пред'явлення позову є
самостійною підставою для відмови в
позові.

Суд вважає за необхідне відмовити
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до у задоволені позовних
вимог до ОСОБА_3, третя особа - Одеська
міська рада про усунення перешкод у
користуванні власністю - відмовити в
повному обсязі, так як вони являються
безпідставними та не підтверджені
будь-якими доказами з боку ОСОБА_1,
ОСОБА_2, які б підтвердили зазначені
факти та висловлене не було доведено у
судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 64, 74, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, 75 ЦК УРСР (в редакції 1963
року), ст.ст. 376, 379, 383, 386 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа - Одеська міська
рада про усунення перешкод у
користуванні власністю - відмовити в
повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через
Малиновський районний суд м. Одеси
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя
О.Д. Коблова