У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
м. КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ситнік О.М.,
розглянувши касаційну скаргу

ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення апеляційного
суду Вінницької області від 24 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з
позовом, у якому зазначали, що вони та
ОСОБА_4 проживають у АДРЕСА_1. Квартира
належить на праві власності на
підставі договору дарування від 15
січня 2008 року ОСОБА_4, яка є донькою
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ОСОБА_3 є бабою
власниці квартири. Останнім часом
відповідач почав зловживати алкоголем,
на підставі чого у сторін постійно
виникають сварки. ОСОБА_2 неодноразово
зверталася до органів міліції та з ним
проводились профілактичні бесіди,
також він притягувався до
адміністративної відповідальності.
Позивачі просили виселити ОСОБА_4 з
займаної ним квартири без надання
іншого житлового приміщення, так як він
систематично порушує правила
співжиття та створює неможливі умови
для спільного проживання.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 15 січня 2014 року
позов задоволено. Виселено ОСОБА_4 з
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 24 березня

2014 року рішення Вінницького міського
суду Вінницької області

від 15 січня 2014 року скасовано, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно,
всебічно досліджено і оцінено
обставини у справі, надані сторонами
докази, правильно визначено юридичну
природу спірних правовідносин та
закон, який їх регулює.

Суд апеляційної інстанції
обґрунтовано відмовив у позові
відповідно до вимог ст. 157, 116 ЖК України,
оскільки належних доказів на
підтвердження порушення відповідачем
інтересів власниці квартири - ОСОБА_4 не
надано, у її інтересах позов не
заявлено.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків суду вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, ОСОБА_3 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
виселення.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік