Справа №702/274/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2014 року
м. Монастирище

Монастирищенський районний суд
Черкаської області в складі:

головуючого-судді :
Бурлака М.В.

при секретарі:
Шмунь Л.І.

за участі сторін:

позивач:
не з»явився

відповідач:
не з»явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Монастирище
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
дитину в твердій грошовій сумі, -

в
с т а н о в и в :

Позивач 24.03.2014 року звернулася до суду
з позовом до відповідача про стягнення
аліментів на дитину в твердій грошовій
сумі.

Підставою своїх вимог вважає те,
що з 18 березня 2011 року вона проживала у
шлюбі із ОСОБА_2 Від шлюбу мають доньку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, після народження доньки,
відповідач припинив будь-які дії щодо
утримання дитини та її, незважаючи на
те, що фактичні шлюбні стосунки ще не
було розірвано.

Відповідач не бере участі в
утриманні своєї доньки, хоча вона
ніяких перешкод для виконання
батьківських обов'язків не створювала.
З моменту народження надав донці лише
17236 грн. 37 коп. аліментів за період 01.04.2012
року по 27.01.2014 року, що були стягнуті
через ДВС України. У вихованні дитини
участі не бере, оскільки проживає
окремо і не бачиться з дитиною.

17 квітня 2013 року шлюб між ними було
розірвано.

Її доходів повною мірою не
вистачало і не вистачає на утримання
малолітньої доньки, її забезпечення,
оздоровлення, навчання та
всестороннього розвитку. На день
подання позовної заяви вона має
матеріальні труднощі щодо власного
забезпечення та забезпечення дитини.

Нею було подано позов до суду і
судом прийнято рішення про стягнення з
відповідача аліментів у виді частки
від заробітку.

Однак, відповідач недавно
звільнився з роботи, працює нелегально,
а відтак всіляко уникає обов'язку
сплати аліментів.

Вважає, що відповідно до ст. 141 СК
України мати, батько мають рівні права
та обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Вважає, що відповідно до ст. 150 СК
України батьки зобов'язані виховувати
дитину в дусі поваги до прав та свобод
інших людей, любові до своєї сім'ї та
родини, свого народу, своєї
Батьківщини. Батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Батьки
зобов'язані поважати дитину.

Вважає, що згідно вимог ст. 155 СК
України здійснення батьками своїх прав
та виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Ухилення
батьків від виконання батьківських
обов'язків є підставою для покладення
на них відповідальності, встановленої
законом.

Вважає, що відповідно до ст. ст. 180
СК України батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття. Ст. 184 СК України
передбачено, що якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі. Розмір аліментів, визначений
судом у твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону. Якщо
розмір аліментів, визначений судом у
твердій грошовій сумі, менше
мінімального розміру, передбаченого
частиною другою статті 182 СК України, то
дитині призначається відповідно до
закону державна допомога в розмірі
різниці між визначеним розміром
аліментів і 30 відсотками прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вищезазначеної норми
Закону при визначенні суми просить
врахувати наступне:

1. від утримання дитини відповідач
відмовляється;

2. відповідач у справі офіційно не
працює;

3. можливе місце його роботи
невідоме;

4. відповідач має нелегальний і
непостійний дохід, тобто всі його
доходи не зазначаються у
фінансово-економічних документах, а
тому передбачувана у рішенні суду сума
аліментів не стягуватиметься
відповідно до чинного законодавства.

5. вона на цей час перебуває у
складних життєвих умовах у зв'язку
із браком коштів для прожиття.

На даний час утримання дитини
щомісячно обходиться близько 2500 грн. ця
сума включає:

1. одяг, взуття, сезонний одяг - 700
грн./місяць (2000 грн. оплачено вартість
зимового одягу);

2. продукти - 1200 грн.(з магазину та
базару).

3. санітарно-гігієнічні засоби - 300
грн.

4. ліки та послуги лікарів -400 грн.

5. оплата комунальних послуг -325грн.

6. оздоровлення - 500 грн. (вартість
путівки -6000грн.)

Вважає, що з огляду на вищевикладене
участь батька в утриманні доньки
повинна складати 1200 гри. щомісячно на
кожного зх батьків.

Статтею 76 СК України передбачено, що
розірвання шлюбу не припиняє права
особи на утримання, яке виникло у неї за
час шлюбу.

Однак, відповідач на даний час
офіційно не працює.

Проте, дана обставина не
звільняє його від виконання своїх
обовязків по утриманню дитини та мене
відповідно до норм чинного
законодавства України.

Інших осіб на утриманні відповідач не
має, тому вважає, що він може
сплачувати аліменти на утримання
доньки у твердій грошовій сумі, а саме
по 1210 гривень щомісяця. Цю суму вона
обгрунтовує тим, що відповідно до ст. 7
Закону України «Про Державний бюджет
на 2013 рік», розмір прожиткового
мінімуму для дитини віком 6-18 років з
01.01.2013 р. становить 1210 грн.

Під час проведення розляду
справи позивач не з'явилася, надіслала
суду заяву, в якій позов підтримала,
просить його задовільнити.

Під час проведення розляду
справи відповідач не з'явився,
звернувся до суду з заявою про розгляд
справи за його відсутності, не
дивлячись на вимоги ухвали суду від 15
квітня 2014 року про визнання явки
відповідача в судове засідання
обов'язковою, надіслав суду
заперечення проти позову, в якому
зазначив, що він офіційно
працевлаштований з 03.02.2014 року, працює в
ДП «Інженерно-технічному центрі
Міністерства охорони здоров'я України»
на посаді головного спеціаліста
сектору підтримки електронних систем.
З приводу визнання позову повністю або
частково не висловився.

Також повідомляє, що за рішенням
Броварського міськрайонного суду
Київської області справа № 2-5772/10 від
09.12.2010 року з нього стягується на
користь ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1, на
утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4,
аліменти в розмірі 1/3 частки усіх видів
його заробітку (доходу), але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно,
починаючи з 29.10.2010 року і до досягнення
дитиною повноліття.

Надав суду Постанову Верховного Суду
України від 5 лютого 2014 року та правові
позиції з питань застосування судами
положень ст. 192 СК України.

На заперечення відповідача проти
позову позивач надав письмове
пояснення, в якому зазначила, що 1
квітня 2014 року вона отримала документи
від відповідача, в яких він повідомляє
суду про своє працевлаштування і
наявність другої дитини, на яку він
також сплачує аліментні зобов'язання
відповідно до рішення суду.

Звертає увагу суду, що позивач своїм
запереченням не заперечив жодну
обставину, які були нею покладенні в
обґрунтування її позовних вимог, а
саме:

Він не спростував, що після народження
доньки не припинив утримання дитини та
її, незважаючи на те, що фактичні шлюбні
стосунки ще не було розірвано, не бере
участі в утриманні та вихованні своєї
доньки;

Він не спростував, що її коштів
вистачає на утримання малолітньої
доньки, її забезпечення, оздоровлення,
навчання та всестороннього розвитку.

Не надав жодного доказу, в силу яких
обставин він не виконує своїх
обов'язків щодо утримання доньки;

Він не зазначив, чому не може
сплачувати необхідну для доньки суму.

Відповідно до вищезазначеного при
визначенні суми і прийнятті рішення
просить врахувати інші обставини:

- від утримання дитини відповідач
відмовляється (вже протягом З місяців
він не дає жодної копійки на утримання
дитини);

- позивач не надав належних доказів
щодо того, що він працює, так в
матеріалах його заперечення відсутня
копія трудової книжки, яка є належним і
допустимим доказом його
працевлаштування, а надана довідка
вказує про розмір його заробітної
плати за неповний місяць;

- вказуючи, що відносно нього у 2010 році
постановлено рішення про стягнення
аліментів, він не надав доказів того, що
він їх сплачує;

- вся його попередня поведінка
свідчить про ухиляння від сплати
аліментів і розмір заробітної плати
відображений у довідці свідчить про те,
що відповідач має нелегальний і
непостійний дохід, тобто всі його
доходи не зазначаються у фінансово-
економічних документах.

- відповідач не заперечив жодним
чином розмір грошового утимання дитини
на місяць (одяг, взуття, сезонний одяг,
продукти санітарно-гігієнічні засоби,
ліки та послуги лікарів, оплата
мобільного зв'язку, оплата комунальних
послуг, оздоровлення тощо), і свідчить
що він це визнає;

- відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції
ООН про права дитини держава визнає
право кожної дитини на рівень життя,
необхідний для фізичного, розумового,
духовного, морального і соціального
розвитку дитини. Батьки або інші особи,
які виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

- відповідач не вказав, що його
матеріальне становище погіршилося і не
надав доказів цього.

- відповідно до довідки відповідач
заборгував 4440 грн.00 коп. на моє та
доньки утримання.

Відповідач жодним чином не спростував
і не надав свої заперечення щодо
відповідності його дій вимогам ст.ст.
150, 155, 180,184 СК України.

Вважає, що СК України передбачає
підстави для зміни розміру аліментів,
визначеного за рішенням суду, але не
пов'язує їх зі способом присудження (ч.
З ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України
вказує на можливість зміни раніше
встановленого розміру аліментів за
наявності доведених в судовому порядку
підстав, а саме: зміни матеріального
або сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров'я когось із них та в
інших випадках, передбачених цим
Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру
аліментів в твердій грошовій сумі (що
фактично є зміною розміру) ст. 184 СК
України відносить: нерегулярний,
мінливий дохід платника аліментів,
одержання частини доходу в натурі та
інші обставини, що мають істотне
значення.

Право вимагати заміни розміру
аліментів шляхом зміни способу
присудження аліментів не може
заперечуватися, адже можливість вибору
способу присудження аліментів з огляду
на мінливість життєвих обставин,
зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не
може обмежуватися разовим її
здійсненням.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. З, 110 ЦПК України, ст.ст. 76,84, 180, ч.З
ст.181, 182, 183, 184, 192 СК України, ст. 7 Закону
України «Про Державний бюджет на 2014
рік» вважає, що заперечення
відповідача є неспроможними і такими,
що не спростували жодне її
обгрнтування, а тому суд їх не повинен
брати до уваги.

Просить змінити позовні вимоги та
вважати їх наступними: Змінити розмір
аліментів стягуваних за рішенням
Монастирищенського районного суду від
28 грудня 2011 року в розмірі 1/3 частини
всіх видів заробітку, але не менше ніж
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку на користь ОСОБА_1 на
утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
стягнення аліментів в твердій грошовій
сумі та стягувати з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця с. Зазим»є ,
Броварського району Київської області,
зареєстрованого АДРЕСА_2, на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, проживаючої по
АДРЕСА_3 на утримання дочки: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1200
гривень 00 коп. щомісяця, починаючи з
24.03.2014 року і до досягнення дитиною
повноліття, а не «стягнути з ОСОБА_2 на
мою користь аліменти на утримання
дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі
1200 грн. щомісяця, починаючи з дня
подання цієї заяви і до досягнення
дитиною повноліття.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню у
повному обсязі в судовому засіданні і
виходить з наступного:

У відповідності до ст. 180 Сімейного
Кодексу України обов'язок утримувати
своїх неповнолітніх та непрацездатних
дітей лежить на їх батьках. При
ухиленні батьків від цього обов'язку
кошти на утримання дітей (аліменти)
стягуються в судовому порядку.

Статтею 184 СК України передбачено, що
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Відповідно до вищезазначеної норми
Закону при визначенні суди враховують
наступне:

1. від утримання дитини відповідач
відмовляється;

2. відповідач у справі офіційно не
працює;

3. можливе місце його роботи
невідоме;

4. відповідач має нелегальний і
непостійний дохід, тобто всі його
доходи не зазначаються у
фінансово-економічних документах, а
тому передбачувана у рішенні суду сума
аліментів не стягуватиметься
відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ст. 192 СК України за
заявою одержувача або платника
аліментів розмір аліментів може бути
змінено за рішенням суду.

Суд не може прийняти як належний доказ
довідку за № 04/14 від 28.03.2014 року про те,
що відповідач працевлаштований,
оскільки вона підтверджена наказом
Державного підприємства
«Інженерно-технічний центр МОЗ
України» про призначення відповідача
на посаду головного спеціаліста
відділу впровадження та підтримки
апаратних комплексів №61-0 від 3.02.2014
року, але дані довідка та наказ
спростовані наказом №08-0 від 14.04.2014 року
про звільнення відповідача з вказаної
посади цієї ж організації, тому суд і
робить висновок про те, що відповідач
не працює та не має постійного
заробітку.

Будь-яких інших доказів свого
працевлаштування та наявності у
відповідача постійного заробітку він
не надав.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом, тому суд
вважає, що відповідач не бажає
захистити свої права в судовому
порядку і приходить до висновку про
постановлення рішення у справі за
наявними у справі доказами, натомість
суд вважає, що позивач повністю
аргументував свої вимоги щодо
необхідності та законності своїх
позовних вимог щодо зміни розміру
аліментів.

Суд вважає, що наявність у відповідача
рішення Броварського районного суду
від 9 грудня 2010 року не доводить того
факту, що він сплачує аліменти за даним
рішенням суду, тим більше, що положення
статті 184 СК України не ставлять
позивача у залежність і не позбавляють
його права звернутись до суду з вимогою
про стягнення аліментів у твердій
грошовій сумі за наявності будь-якого
іншого рішення суду про стягнення
аліментів з відповідача.

При постановленні рішення суд
враховує правові позиції ВС України у
справі № 143 цс 13 відповідно до яких суди
мають право змінювати розмір аліментів
шляхом зміни способу їх присудження за
положеннями ст. 192 СК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати підлягають стягненню з
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 3,5,6,7,8,10,11,14, 88, 158-159, 213-215, 169, 224-228
291-292, 294-296, 367 ЦПК України, ст. ст. ст. 15, 19,
55, 150, 155, 164-167, 184, 191,192 Сімейного кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити повністю.

Змінити розмір аліментів стягуваних
за рішенням Монастирищенського
районного суду від 28 грудня 2011 року в
розмірі 1/3 частини всіх видів
заробітку, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку на користь ОСОБА_1 на
утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
стягнення аліментів в твердій грошовій
сумі та стягувати з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця с. Зазим»є ,
Броварського району Київської області,
зареєстрованого АДРЕСА_2, на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, проживаючої по
АДРЕСА_3 на утримання дочки: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1200
гривень 00 коп. щомісяця, починаючи з
24.03.2014 року і до досягнення дитиною
повноліття

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на
користь держави в сумі 243, 60 грн.

Допустити негайне виконання рішення
суду в межах платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Черкаської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів через
Монастирищенський районний суд до
апеляційного суду Черкаської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Суддя Монастирищенського
Бурлака М.В

районного суду

.