АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5400/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Сухоруков А. О. Доповідач - Романюк
М.М. Категорія 24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі :

головуючого
Романюк М.М.

суддів
Котушенко С.П., Петренко І.О.

при секретарі
Солод О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Дніпрогаз" на
рішення Самарського районного суду
м.Дніпропетровська від 29 квітня 2014 року
у справі за позовом публічного
акціонерного товариства "Дніпрогаз" до
ОСОБА_2 про примусове виконання
обов'язку в натурі та зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з зазначеним
вище позовом 29 січня 2014 року. В
обґрунтування заявлених вимог
посилався на те, що 30 вересня 2011 року
Самарським районним судом
м.Дніпропетровська винесено судовий
наказ про стягнення заборгованості за
спожитий природний газ з відповідача в
розмірі 993 грн. 16 коп. та судові витрати
в розмірі 55 грн. 50 коп.

05 вересня 2012 року судовий наказ було
направлено до відділу державної
виконавчої служби Самарського району
м.Дніпропетровська для стягнення
заборгованості, у зв'язку з чим 05
вересня 2012 року відкрито виконавче
провадження.

24 травня 2013 року ВДВС Самарського
району винесено постанову про
повернення виконавчого документу
стягувачу, у зв'язку з відсутністю у
боржника майна, на яке може бути
звернене стягнення.

Оскільки відповідач перешкоджає
позивачу скористатись своїм правом,
яке виникає у зв'язку з наявністю
заборгованості - припинення
газопостачання, останні вимушені
звернутись до суду з вимогою про
зобов'язання відповідача виконати
умови договору про надання населенню
послуг з газопостачання ПАТ
"Дніпрогаз", а також зобов'язати
відповідача надати доступ
представникам ПАТ "Дніпрогаз" до своїх
житлових та підсобних приміщень, де
розташовані газові прилади, пристрої,
лічильники газу, стягнути судові
витрати по справі.

Рішенням Самарського районного суду
м.Дніпропетровська від 29 квітня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
їх недоведеності та безпідставності.

З даним висновком судова колегія
апеляційного суду погоджується
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач
проживає в квартирі АДРЕСА_1. Крім неї у
квартирі зареєстровані ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Судовим наказом Самарського районного
суду м.Дніпропетровська від 30 вересня
2011 року з відповідача солідарно з
ОСОБА_3 на користь ПАТ "Дніпрогаз"
стягнуто 993 грн. 16 коп. заборгованості
за надання послуг з газопостачання та
судові витрати в розмірі 25 грн. 50 коп.

Постановою державного виконавця
Самарського ВДВС Дніпропетровського
МУЮ від 24 квітня 2013 року зазначений
судовий наказ повернуто, у зв'язку з
відсутністю у боржника ОСОБА_2 майна, на
яке можливо звернути стягнення.

28 серпня 2013 року на адресу ОСОБА_2
направлено вимогу про сплату
заборгованості за спожитий природний
газ з попередженням про припинення
газопостачання.

26 грудня 2013 року майстром дільниці ПАТ
"Дніпрогаз" ОСОБА_5, в присутності двох
свідків, було складено акт про не
допуск для проведення відключення від
газопостачання за адресою АДРЕСА_1.

Згідно до ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відносини з приводу постачання
населенню природного газу регулюються
Правилами надання населенню послуг з
газопостачання, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 грудня 1999 року №2246, Законом
України "Про житлово - комунальні
послуги".

Оскільки ПАТ "Дніпрогаз" здійснювало
надання послуг з газопостачання, а
відповідачі користувалися цими
послугами та частково їх сплачували, то
сторони фактично знаходилися у
договірних правовідносинах, які
регламентуються зазначеними вище
нормами.

Відповідно до п.19 Правил надання
населенню послуг з газопостачання,
якщо споживач не оплатив надані
послуги з газопостачання протягом 10
днів після строку, зазначеного в
договорі чи платіжному документі, а
газопостачальне підприємство протягом
наступних п'яти днів не отримало
повідомлення про оплату, споживачеві
надсилається письмове попередження
про припинення газопостачання.

У разі неоплати наданих послуг з
газопостачання протягом 10 днів після
отримання споживачем письмового
попередження (з позначкою про його
вручення) газопостачальне
підприємство має право відключити
споживача від газопостачання.

Як вбачається з матеріалів справи,
попередження про необхідність
сплатити заборгованість з
повідомленням про можливість
відключення від газопостачання,
направлялося відповідачу, однак
належних та допустимих доказів того, що
вона була належним чином повідомлена
про необхідність сплатити
заборгованість та попереджена про
можливість відключення від
газопостачання матеріали справи не
містять.

Відповідно до п.29 Правил надання
населенню послуг з газопостачання,
споживач зобов'язаний безперешкодно
допускати у свої житлові та підсобні
приміщення, де розташовані газові
прилади і пристрої, лічильники газу,
представників газопостачального
(газорозподільного) підприємства після
пред'явлення ними відповідних
службових посвідчень, в тому числі, для
відключення та заміни газових приладів
і пристроїв, усунення порушень і
несправностей в їх роботі, проведення
технічного обслуговування
внутрішньобудинкових систем
газопостачання і дворових
газопроводів, перевірки показань
лічильників газу, наявності та цілості
пломб на них.

З контексту зазначеної норми
вбачається обов'язок споживача
допускати до своїх житлових та
підсобних приміщень, де розташовані
газові прилади і пристрої, лічильники
газу, представників газопостачального
(газорозподільного) підприємства для
відключення з метою заміни газових
приладів і пристроїв та інш., а не для
відключення від газопостачання у
зв'язку з невиконанням рішення суду.

Згідно до п.7 ст.20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" споживач
зобов'язаний допускати у приміщення,
будинки і споруди представників
виконавця/виробника в порядку,
визначеному законом і договором, для
ліквідації аварій, усунення неполадок
санітарно-технічного та інженерного
обладнання, його встановлення і заміни,
проведення технічних і профілактичних
оглядів та перевірки показників
засобів обліку.

Отже, законодавцем чітко визначено
випадки (підстави) надання споживачем
допуску представникам
виконавця/виробника послуг до
приміщення де розташовані газові
прилади.

З урахуванням зазначеного та приймаючи
до уваги, що діючим законодавством не
передбачено обов'язку надання дозволу
для входу у приміщення споживача з
метою відключення від надання послуги
у зв'язку з невиконанням рішення суду,
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про відсутність підстав для
задоволення вимог позивача.

Крім того, судовим наказом сума
заборгованості стягнута солідарно з
відповідачів, але ОСОБА_3 до участі у
справи долучений не був.

Матеріали справи містять дані
стосовного того, що відповідач не
погоджувалася з розміром нарахованої
заборгованості і зверталася до
позивача з заявою про проведення
відповідного перерахунку.

До того ж позивач, згідно до п.7 Правил
надання населенню послуг з
газопостачання має декілька способів
припинення постачання газу
споживачеві в житлових будинках
залежно від обставин: шляхом
перекриття запірних пристроїв та
встановлення пломби та/або інвентарної
заглушки перед газовим приладом
(пристроєм) або на ввідному
газопроводі.

Відомості щодо не можливості
припинення постачання газу
споживачеві без доступу до його
житлового приміщення в матеріалах
справи відсутні, а тому твердження
апелянта про можливість припинення
газопостачання тільки шляхом
встановлення пломби перед газовим
приладом є необґрунтованим.

Крім того, заявлені позивачем вимоги є
не конкретними, не зазначено які умови
договору необхідно зобов'язати
виконати відповідачів та з якою метою
необхідно зобов'язати відповідачів
надавати доступ для житлових та
підсобних приміщень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
апелянта не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки вони зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці та
особистого тлумачення апелянтом норм
права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
правильно застосував правові норми та
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Дніпрогаз" -
відхилити.

Рішення Самарського районного суду
м.Дніпропетровська від 29 квітня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді: