Справа № 2-4143/11
УХВАЛА

іменем України

"20" травня 2014 р.
м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд у
складі:

головуючого судді - Бенца К.К.,

при секретарі - Надь Н.Ю.,

за участю

представника заявника - ОСОБА_1,

представника позивача (стягувач) -
Василина Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Ужгороді
заяву ОСОБА_3 про розстрочку виконання
рішення суду по цивільній справі за
позовом ВАТ «Державний ощадний банк
України» в особі філії ЗОУ ВАТ
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду по справі № 2-4143/11 від 21.03.2012 року
позовні вимоги ВАТ «Державний ощадний
банк України» в особі філії ЗОУ ВАТ
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задоволені, стягнуто з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 солідарно на користь ВАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі філії ЗОУ ВАТ «Державний ощадний
банк України» 1 955 997,77 грн. (один
мільйон дев'ятсот п'ятдесят п'ять тисяч
дев'ятсот дев'яносто сім гривень, 77 коп.)
заборгованості за кредитним договором
№71712 від 17.12.2007 р., 1700 грн. (одна тисяча
сімсот )гривень сплаченого позивачем
державного мита та 120 грн. (сто двадцять)
гривень витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду з
заявою про розстрочку виконання
рішення суду по справі № 2-4143/11 від
21.03.2012 року по наступному графіку
розстрочки : 2 квартал 2014 року - 1 квартал
2016 року з оплатою щоквартально кошти в
валюті гривня в сумі еквівалентній
сумі 500 Євро по курсу НБУ на дату
платежу, 2 квартал 2016 року - 1 квартал 2018
року з оплатою щоквартально залишок
зборгованості розділений на 24 рівні
частини. Свою заяву про розстрочку
виконання вказаного судового рішення,
заявник обґрунтував наявністю
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення: несприятлива
фінансова ситуація викликана
нестабільністю в економіці держави,
що призвело до скорочення рівня
доходів та перебування на його
утриманні двох дітей, одна з яких є
малолітньою.

В судовому засіданні представник
заявника підтримав вимоги заявлені у
заяві про розстрочку виконання рішення
Ужгородського міськрайонного суду по
справі № 2-4143/11 від 21.03.2012 року,
уточнивши графік розстрочки, просив
розстрочити виконання рішення суду у
наступному порядку: з травня 2014 року по
квітень 2016 року з оплатою рівними
частинами до кінця місяця щомісячно по
500 євро в еквіваленті на гривні на дату
здійснення оплати; з травня 2016 року по
травень 2018 рік з оплатою до кінця
місяця щомісячно по 6520 євро в
еквіваленті на гривні на дату
здійснення оплати; з оплатою судових
витрат в сумі 1820 гривень до кінця
травня 2014 року.

Представник позивача (стягувач)
Василина Т.Ю. в судовому засіданні не
заперечила проти задоволення вимог
заяви, погодилась на розстрочку
виконання рішення суду по справі №
2-4143/11 від 21.03.2012 року згідно графіку та
порядку оплати запропонованого
представником заявника в судовому
засіданні.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає,
що заява є обґрунтованою та підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 217 ЦПК України надання
відстрочки або розстрочки виконання є
можливим і при ухваленні судового
рішення. Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України, у п. 37 постанови № 2 від 12
червня 2009 року "Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції" відповідно до
статті 217 ЦПК визначення порядку
виконання рішення суду, надання
відстрочки або розстрочки виконання,
вжиття заходів для забезпечення його
виконання за наявності для цього
підстав зазначається безпосередньо в
рішенні суду при його ухваленні. Заяви
сторін або державного виконавця про
вчинення судом таких же дій при
виконанні рішення суду за наявності
для цього підстав розглядаються в
порядку, встановленому статтею 373 ЦПК,
за результатами вирішення яких
постановляється ухвала.

У свою чергу ст. 373 ЦПК України
закріплено положення, що за наявності
обставин, що утруднюють виконання
рішення (хвороба боржника або членів
його сім'ї, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо), за
заявою державного виконавця або за
заявою сторони суд, який видав
виконавчий документ, у десятиденний
строк розглядає питання про відстрочку
або розстрочку виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання рішення в судовому засіданні
з викликом сторін і у виняткових
випадках може відстрочити або
розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Аналогічне положення міститься і в ст.
36 Закону України "Про виконавче
провадження" відстрочки або розстрочка
виконання, встановлення чи заміна
способу і порядку виконання рішення
допускається лише за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
рішення, або роблять його неможливим.

Розстрочка - спосіб виконання
зобов'язання, при якому виконання
проводиться не одночасно і в повному
обсязі, а частинами і в строки,
встановленими наперед.

Як вбачається з матеріалів справи,
заявник ОСОБА_3 є батьком двох дітей:
малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які
знаходяться на повному утриманні
заявника. Крім того, суд зважає на
фінансову ситуацію викликану
нестабільністю в економіці , що
призвело до скорочення рівня доходів
заявника.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26 грудня 2003
року „Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження" при
вирішенні заяв державного виконавця чи
сторони про відстрочку або розстрочку
виконання рішення суду потрібно мати
на увазі, що їх задоволення можливе
лише у виняткових випадках, які суд
визначає, виходячи з особливого
характеру обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (хвороба
боржника або членів його сім'ї,
відсутність у нього майна, яке за
рішенням суду має бути передане
стягувану, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

Отже, закон пов`язує можливість
відстрочки та розстрочки виконання
рішення лише з об'єктивними, тобто
такими, що не залежать від волі
боржника, обставинами, які носять
винятковий характер і утруднюють
виконання рішення суду у строк чи у
встановлений судом спосіб.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Крім того, суд враховує також і те, що
представник позивача ( стягувач) в
судовому засіданні не заперечила
проти розстрочки виконання рішення
суду і погодилась на запропонований
представником заявника графік
розстрочки рішення суду.

Всебічне дослідження усіх обставин
справи та письмових доказів, з
урахуванням допустимості доказів та
узгодженістю і несуперечністю між
собою дають об'єктивні підстави
вважати, що заява підлягає задоволенню.

На думку суду, розстрочка виконання
рішення суду строком з травня 2014 року
по квітень 2016 року з оплатою рівними
частинами до кінця місяця щомісячно по
500 євро в еквіваленті на гривні на дату
проведення оплати, з травня 2016 року по
травень 2018 рік з оплатою рівними
частинами до кінця місяця щомісячно по
6520 євро в еквіваленті на гривні на дату
проведення оплати та оплатою судових
витрат в сумі 1820 гривень до кінця
травня 2014 року може гарантувати сплату
боргу заявником ОСОБА_3 впродовж
усього цього строку.

Відповідно до ст. 3 ЦК України
загальними засадами цивільного
законодавства є, зокрема,
справедливість, добросовісність та
розумність. Вимога справедливості,
добросовісності та розумності
цивільного законодавства практично
виражається у встановлені його нормами
рівних умов для участі всіх осіб у
цивільних відносинах; закріплені
можливості адекватного захисту
порушеного цивільного права або
інтересу.

Суд вважає, що вимоги заявника про
розстрочення боргу відносяться до
принципів закріплених у ст. 3 ЦК України
та вимог ст. 373 ЦПК України щодо
наявності обставин, що

утруднюють виконання рішення суду та
поважних причин для розстрочки
виконання рішення суду.

Враховуючи, важкі матеріальні
обставини заявника суд приходить до
висновку, що заява про надання йому
розстрочки виконання рішення суду є
обґрунтованою, а тому підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 60, 212, 217, 373 ЦПК України,
ст. 3 ЦК України, ст.36 ЗУ „Про виконавче
провадження" суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_3 про розстрочку виконання
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 21.03.2012 року по цивільній справі
за позовом ВАТ «Державний ощадний банк
України» в особі філії ЗОУ ВАТ
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задовільнити.

Розстрочити виконання рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
21.03.2012 року по цивільній справі за
позовом ВАТ «Державний ощадний банк
України» в особі філії ЗОУ ВАТ
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
по наступному графіку: з травня 2014 року
по квітень 2016 року з оплатою рівними
частинами до кінця місяця щомісячно по
500 євро в еквіваленті на гривні на дату
здійснення оплати; з травня 2016 року по
травень 2018 рік з оплатою до кінця
місяця щомісячно по 6520 євро в
еквіваленті на гривні на дату
здійснення оплати; з оплатою судових
витрат в сумі 1820 гривень до кінця
травня 2014 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення . У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи , яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали. Апеляційна скарга
подається до апеляційного суду
Закарпатської області через
Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
К.К. Бенца