Справа № 266/1524/14-ц
Провадження № 2/266/636/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2014 року
м. Маріуполь

Приморський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Дзюба
М.В.

при секретарі - Петрухіной
Т.Л.,

з участю позивача ОСОБА_1 та його
представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Маріуполі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із
позовом, в якому просив суд стягнути з
ОСОБА_3 на його користь у відшкодування
заподіяної внаслідок злочину
матеріальної шкоди 41 648,49 гривень,
моральної шкоди 20 000 гривень та судові
витрати.

В судовому представник позивач
підтримав позовні вимоги, просив суд
позов задовольнити та стягнути з
відповідача на його користь у
відшкодування заподіяної внаслідок
злочину матеріальної шкоди 41 648,49
гривень, моральної шкоди 20 000 гривень
та судові витрати. В обґрунтування
зазначив, що він є власником автомобіля
марки «Ніссан Максіма» держномер
НОМЕР_1. 03 серпня 2011 року, ввечері, він
залишив свій технічно справний
автомобіль у дворі будинку за своїм
місцем проживання та пішов додому
відпочивати. Вночі його розбудили
працівники міліції, які повідомили, що
його автівка зіткнулась із іншим
вантажним автомобілем, який був
припаркований у дворі того ж будинку. В
подальшому органом досудового
слідства було встановлено, що ОСОБА_3
незаконно проник до салону його авто,
намагався поїхати та не впорався з
керуванням і скоїв зіткнення із
автомобілем ЗІЛ. Внаслідок цього було
пошкоджено належним йому автомобіль
«Ніссан Максіма» та він вимушений був
нести витрати на проведення
відновлювального ремонту авто. За
висновком товарознавчої експертизи
вартість заподіяної йому матеріальної
шкоди (пошкодження автомобіля)
становить 39 414,93 гривень та вартість
шкоди у зв'язку із пошкодженням
агрегатів (коробка передач) - 1 531,06
гривень. Окрім того, він поніс витрати
по проведенню оцінки пошкоджень
експертом у загальній сумі 692 гривні та
витрати на друк фотографій для звіту
експерта в сумі 10,50 гривень. До того ж
йому заподіяно моральну шкоду, яку він
оцінює в 20 000 гривень та яка полягає в
тому, що маючи невеликий заробіток та
перебуваючи у скрутному матеріальному
становищі, він був вимушений ще
відшукувати кошти на ремонт
автомобіля, що потягло сильні душевні
страждання та вимушеного зміну
звичного образу життя. Пошкодження
належного йому автомобіля також
позбавило його додаткового джерела
існування, оскільки він використовував
цей автомобіль в наданні послуг з
приватних перевезень. До того ж, все це
призвело до погіршення стосунків в
його родині та потягло розірвання
шлюбу з дружиною. До теперішнього часу,
а з тих подій сплило майже 3 роки,
відповідач навіть не вибачився перед
ним за свою протиправну поведінку та не
звертався до нього з будь-якими
пропозиціями про повне чи часткове
відшкодування заподіяної шкоди. На
даний час автомобіль повністю
відновлений.

Представник позивача ОСОБА_2
підтримав позовні вимоги, вважав їх
доведеними та просив суд позов ОСОБА_1
задовольнити в повному обсязі. В
обґрунтування посилався на те, що факт
вини відповідача в заподіянні шкоди
позивачеві доведений постановою
Приморського районного суду міста
Маріуполя від 02.12.2013 року, а розмір
матеріальної шкоди доведений
висновками проведених в рамках
кримінального провадження судових
експертиз. В даний час автомобіль
відновлений та можливості проведення
іншої експертизи на визначення
вартості пошкодження не існує.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав
частково, не заперечував, що його
винними діями заподіяно матеріальну та
моральну шкоду позивачеві, однак
розмір заявлених позовних вимог вважав
завищеним. Так, на його думку,
експертом було визначено зайву
необхідність заміни деяких деталей та
механізмів та їх дійсна вартість,
також на його думку, нижча за ту, що
визначив експерт. Також він вважає, що
він не міг спричинити пошкодження
коробки передач автомобіля, оскільки
проїхав лише декілька, за його
вимірюванням, метрів. Більш детального
обґрунтування заперечень та доказів на
їх підтвердження суду не надав.

Представник відповідача ОСОБА_4
позовні вимоги вважав недоведеними,
розмір шкоди не обґрунтованим та
просив у позові відмовити. В
обґрунтування своєї позиції посилався
на те, що вартість матеріальної шкоди є
завищеною, а висновок судової
товарознавчої експертизи, проведеної в
кримінальній справі, не може бути
доказом в цивільному провадженні та
просив призначити нову судову
експертизу. Належним доказом, в якому
зафіксовані дійсні пошкодження
автівки, вважав протокол огляду місця
події, проведеного слідчим 03.08.2011 року,
де визначено лише пошкодження правої
передньої фари та бамперу справа.
Розмір моральної шкоди вважав
завищеним та факт її заподіяння не
доведеним.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про те, зо
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1166, 1167 ЦК України
майнова та моральна шкода, що завдані
неправомірними діями фізичної особи,
відшкодовується особою, яка її
спричинила.

Згідно положень ст..1179 ЦК України
неповнолітня особа (у віці від
чотирнадцяти до вісімнадцяти років)
відповідає за завдану нею шкоду
самостійно на загальних підставах.

З матеріалів кримінальної справи №1н-511
слід, що ОСОБА_3, будучи особою, яка не
досягла віку, з якого настає
кримінальна відповідальність, 03
серпня 2011 року, о 03 годині, знаходячись
біля третього під'їзду будинку №1
квартала Азов'є в Приморському районі
міста Маріуполя, умисно, з метою
незаконного заволодіння транспортним
засобом, відкривши двері, проник в
салон автомобіля «Ніссан Максіма»
держномер НОМЕР_1. Після цього,
провернувши ключ у замку запалювання,
завів автомобіль та почав рух уздовж
зазначеного будинку, намагаючись
втекти з місця події, тим самим
незаконно заволодів транспортним
засобом , що належить ОСОБА_1. Однак
проїхавши 10 метрів та не впоравшись з
керуванням, він скоїв зіткнення із
автомобілем ЗІЛ, заподіявши
потерпілому матеріальну шкоду в сумі 39
414,93 гривень.

Постановою Приморського районного
суду міста Маріуполя від 02.12.2013 року
відносно ОСОБА_3 застосовані примусові
заходи виховного характеру у вигляді
передачі під нагляд його матері ОСОБА_5
на 1 рік.

У зазначеній постанові суд за
наслідками судового розгляду
кримінальної справи прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
суспільно небезпечне діяння,
передбачене ст..289 ч.1 КК України, мало
місце та воно вчинене ОСОБА_3, який на
час його вчинення не досяг віку, з якого
настає кримінальна відповідальність.

Розмір матеріальної шкоди, заподіяної
винними діями ОСОБА_3 позивачеві, який є
власником автомобіля «Ніссан Максіма»
держномер НОМЕР_1 на підставі свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_2, підтверджується дослідженими
судом висновками судової
автотоварознавчої експертизи №437 від
19.082011 року та №029 від 21.04.2012 року та
становить 39 414,93 гривень (кузовні
роботи та запчастини) та 1531,06 гривень
(зчеплення та КПП), а всього - 40 945
гривень 99 копійок. Зазначені висновки
експертиз суд вважає належним та
допустимим доказом, оскільки вони
місять ґрунтовну та повну інформацію
про результати обстеження та оцінку
пошкоджень належного позивачеві
автомобіля безпосередньо після
вчинення відповідачем
суспільно-небезпечного діяння,
призначені та проведені відповідно до
вимог чинного законодавства
уповноваженою на те особою - експертом
ОСОБА_6, який має кваліфікацію судового
експерта, атестований та має право
проведення автотоварознавчих
експертиз. З цих же підстав суд визнає
неспроможними доводи представника
відповідача про те, що зазначені
висновки є неналежним доказом по
справі.

До того ж, допитаний в судовому
засіданні експерт ОСОБА_6 підтвердив
раніше дані ним висновки, викладені у
висновках судових автотоварознавчих
експертиз №437 від 19.08.2011 року та №029 від
21.04.2012 року, та пояснив, що всі виявлені
пошкодження автомобіля були «свіжі» за
часом свого походженням та пов'язані із
подією, що мала місце 03.08.2011 року. Щодо
додаткового огляду, то оскільки під час
першого проведення експертного
дослідження не було технічної
можливості ретельно обстежити
механізм зчеплення та КПП та визначити
розмір шкоди, він рекомендував
власникові авто в умовах станції
технічного обслуговування виконати
роботи по демонтажу цих агрегатів,
після чого вони підлягають
дослідженню, що і було виконано ОСОБА_1
Оскільки в даний час автомобіль
відновлений, то в даний час ні
теоретично, ні практично не можливо
проведення нової експертизи з метою
визначення вартості таких пошкоджень,
оскільки це суперечить п.8.5 «Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів»,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України та Фонду держмайна від
24.11.2003 року. В даний час можливо лише
перерахувати розмір матеріальної
шкоди виходячи із цін на роботи,
механізми, запчастини, що є дійсними на
сьогоднішній день, оскільки з 2011 року
по теперішній час їх вартість суттєво
збільшилась.

Таким чином, відповідач має
відшкодувати позивачеві матеріальні
збитки, що полягають у:

- вартості матеріальної шкоди,
завданої пошкодженням автомобіля
«Ніссан Максіма» держномер НОМЕР_1 - 40
945 гривень 99 копійок;

- вартість експертних
послуг - 692 гривні (630 грн + 62 грн), що
підтверджені відповідними квитанціями
(а.с.30).

Щодо стягнення витрат в сумі 10,50 грн, то
як слід з фіскального чеку, ці витрати
понесені у зв'язку із друком невідомих
фотокарток, особа, що їх понесла, в
квитанції не зазначена, а тому суд
вважає не доведеним їх взаємозв'язок із
обставинами даної справи та діями
відповідача.

Стосовно посилання представника
позивача на протокол огляду місця
події від 03.08.2011 року як на доказ в
обґрунтування заперечень проти позову
та джерело інформації для експерта, то
суд вважає такі доводи безпідставними
та необґрунтованими виходячи з
наступного.

З протоколу огляду від 03.08.2011 року,
складеного слідчим Приморського РВ ММУ
ГУМВС України в Донецькій області,
слід, що, такий огляд місця події
здійснено слідчим у зв'язку із
отриманням повідомлення про крадіжку
автомобіля. В цьому документі навіть не
в повному обсязі відображений
державний реєстраційний номер авто, що
був предметом злочину. До того ж,
слідчим, який не має спеціальних
технічних знань, досить абстрактно, не
конкретно та на низькому професійному
рівні викладені наслідки візуального
огляду території та пошкодженого
транспортного засобу:

- так, згідно інформації з протоколу
огляду від 03.08.2011 року, цей огляд
здійснений слідчим при денному
освітленні, в період часу з 07 години 30
хвилин до 09 години 10 хвилин, а
фототаблиця до протоколу явно свідчить
про те, що він здійснений у темну пору
доби в умовах часткового штучного
освітлення;

- протокол огляду містить відомості
про те, що «автомобіль виявлений на
відстані 21 метра від місця своєї
первісної стоянки», при цьому невідомо
з чого виходив слідчий, визначаючи таке
«місце первісної стоянки» і де воно
розташоване;

- в протоколі міститься посилання на
пошкодження у дворі будинку огорожі у
вигляді металевих стовпчиків та
наявність слідів від протектору
автомобіля в клумбі. Разом з тим,
відомостей про здійснення огляду гуми
та нижньої частини автомобіля в
протоколі взагалі не має, як і не має
зазначення про те, які саме частини,
деталі, механізми чи агрегати
автомобіля оглядались слідчим;

- категоричний висновок слідчого про
те, що «наявні на автомобілі
пошкодження утворені внаслідок
зіткнення з автомобілем ЗІЛ» взагалі
виходять за межі його компетенції та є
предметом дослідження
експертів-трасологів;

- викладені в подальшому в протоколі
обставини суперечать викладеним
раніше фактам, а саме в протоколі
зазначено, що автомобіль видимих
пошкоджень не має;

- заміри довжини слідчим записані з
формулюванням «приблизно», та взагалі
є не зрозумілим чи вони в дійсності
здійснювались та якими приладами;

- протокол містить явну дописку в кінці
тексту про вилучення гумового шлангу,
що може свідчити про достовірність
пояснень позивача про те, що шланг був
вилучений в нього через тривалий час
після огляду, а не під час його
проведення.

Таким чином, суд вважає, що під час
проведення огляду місця події слідчим
не в повному обсязі в протоколі
відображені всі обставини, що мають
значення для справи, він є не
об'єктивним через неповноту та
протиречивість викладеної в ньому
інформації, що підтверджується також
фото таблицею до цього протоколу, а
тому не може свідчити про
некомпетентність судового експерта
під час подальшого проведення судової
автотоварознавчої експертизи чи
необ'єктивність висновків експерта.
Тим паче, такий протокол огляду не може
бути єдиним джерелом інформації під
час проведення нової експертизи
вартості пошкоджень автомобіля через 3
роки після подій, за умови його повного
відновлення та без безпосереднього та
ретельного огляду експертом
пошкоджень.

Всі інші документи з матеріалів
кримінальної справи, на які посилався
представник відповідача ОСОБА_4 як на
докази (протокол огляду від 26.10.2011 року
та клопотання захисника слідчому) та
просив оголосити в судовому засіданні,
взагалі не містять інформації про
предмет доказування та судом до уваги
не приймаються.

Вирішуючи позовні вимоги в частині
відшкодування моральної шкоди, суд
виходив з наступного.

Згідно ст..23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
спричиненої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: в
фізичному болю та стражданнях, які
особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або
іншим пошкодженням здоров'я; душевних
стражданнях внаслідок протиправної
поведінки відносно її, членів родини
або інших близьких родичів; душевних
стражданнях внаслідок втрати або
пошкодження її майна; приниженні честі
та гідності особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

За ст..1167 ЦК України моральна шкода,
спричинена фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю відшкодовується особою,
яка її спричинила, за наявності її вини.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення заподіяної моральної шкоди,
то суд враховує наведені позивачем
доводи щодо тих негативних наслідків,
які спричинені неправомірними діями
відповідача, зміну звичного образу
його життя та моральних страждань
позивача, значне погіршення майнового
стану позивача, враховуючи самі
обставини події, значний розмір
заподіяних йому матеріальних збитків
та сплив значного проміжку часу,
протягом якого відповідач навіть не
намагався вчинити спроби вжити заходів
до відшкодування шкоди чи принести
свої вибачення позивачеві, суд вважає
факт заподіяння моральної шкоди
доведеним, однак його розмір вважає
завищеним та знижує його до розумних
меж.

Щодо розподілу судових витрат, то
оскільки позивач за позовом про
відшкодування завданої злочином шкоди
звільнений від сплати судового збору,
однак ОСОБА_1 сплатив судовий збір при
зверненні до суду в загальній сумі 616,49
гривень, то відповідач, з якого у разі
задоволення позовних вимог має бути
стягнутий судовий збір на користь
держави, має повернути позивачеві суму
сплаченого судового збору та доплатити
на користь держави судовий збір в
розмірі 43,49 гривень виходячи з
наступного розрахунку:

- в частині вимог майнового
характеру має бути сплачено 416,38
гривень (1% від суми задоволених вимог
майнового характеру 41 637 гривень 99
копійок), в частині вимог немайнового
характеру - 243,60 гривень , а всього
підлягає сплаті судовий збір в сумі
659,98 гривень

- на час розгляду справи
сплачений позивачем судовий збір в
сумі 616,49 гривень

- різниця між сплаченою на користь
держави сумою судового збору та сумою,
яка має бути стягнута з відповідача за
рішенням суду, становить 43,49 гривень
(659,98 - 616,49).

На підставі викладеного, керуючись
ст..ст.1166, 1167 ЦК України, ст..ст.10, 58-60,
212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 у відшкодування заподіяної
злочином матеріальної шкоди - 41 637
гривень 99 копійок, у відшкодування
моральної шкоди - 5 000 гривень.

У задоволенні решти позовних
вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у
відшкодування судових витрат 616,49
гривень та на користь держави доплату
судового збору в сумі 43,49 гривень.

На рішення може бути подано апеляцію до
Апеляційного суду Донецької області в
місті Маріуполі через суд першої
інстанції протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя
Дзюба М. В.