ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 травня 2014 року
справа № 2-603/11

п/с 2/174/7/2014

Вільногірський
міський суд Дніпропетровської області,

в складі: головуючого
судді Шаповала Г.І.

при секретарі:
Пелипас Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Вільногірську, Дніпропетровської
області, цивільну справу за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2 про заміну
боржника у зобов'язанні,

У С Т А Н О В И В:

Згідно зустрічного позову, що надійшов
до суду 23.07.2012 р., позивачка, ОСОБА_1,
зазначила, що 01.09.2008 року, між нею та
відповідачем КБ «Приватбанк» було
укладено кредитно-заставний договір №
DNK0A820878596, відповідно до умов якого, їй
банком надавався грошовий кредит на
придбання легкового автомобіля «Nissan
Maxima», 2001 p. випуску, кузов номер НОМЕР_4,
державний реєстраційний № НОМЕР_1.

Договір було укладено у простій
письмові формі без його реєстрації та
без нотаріального посвідчення. При
цьому, кредитні кошти їй банком не
видавались, а були перераховані
автосалону, який реалізовував
зазначений вище автомобіль без
укладання з нею додаткових угод або
договорів. Згідно до умов цього ж
договору, в забезпечення зобов'язань
перед банком, згаданий вище автомобіль
передавався в заставу до виконання нею
своїх зобов'язань за договором.

Додатково виконання зобов'язань по
зазначеному вище кредитно-заставному
договору, також забезпечувалось
договором поруки № DNK0A820878596U від 12.11.2008
року, який було укладено між
відповідачем КБ «Приватбанк» та
відповідачем ОСОБА_2 За умовами цього
договору поручитель - відповідач
ОСОБА_2 відповідав перед КБ
«Приватбанк» за виконання грошових
зобов'язань по кредитно-заставному
договору в тому ж розмірі та об'ємі, що і
вона.

В зв'язку з тим, що в неї склались
несприятливі, тяжкі сімейні обставини,
вона не змогла виконувати свої грошові
зобов'язання перед банком, в зв'язку з
чим, погодилась на запропоновані
працівниками банківської установи
умови - передачу своїх зобов'язань по
договору поручителю - відповідачу
ОСОБА_2

На підтвердження своїх намірів, взяти
на себе зобов'язання боржника за
кредитно-заставним договором в повному
обсязі, в січні 2009 року відповідач
ОСОБА_2 вчинив відповідний правочин, а
саме власноручно написав та надав
представникам відповідача - КБ
«Приватбанк», спеціалістам відділу
«Авто в кредит» Кіровського відділення
відповідача КБ «Приватбанк», розписку
про прийняття ним на себе зобов'язань
за кредитно-заставним договором в
повному обсязі. Другий екземпляр цієї
розписки було також надано і їй. Після
укладання зазначеного вище правочину
між відповідачами, нею було передано
заставний автомобіль працівникам
відповідача КБ «Приватбанк», про що
представниками відповідача 1) було
складено та підписано відповідний акт,
один екземпляр якого також було
вручено їй. Крім того, для здійснення
працівниками КБ «Приватбанк»
необхідних дій для передачі автомобіля
поручителю, нею було видано
нотаріально посвідчену довіреність
працівникам зазначеної вище
банківської установи від 28 січня 2009 р. з
правом вчиняти від її імені будь-які
дії стосовно зазначеного вище
автомобіля, що є предметом застави.

Після здійснення перелічених вище дій
відповідачами, заставний автомобіль
було передано поручителю, який ним і
почав користуватися із зазначеної вище
дати та як сторона, яка добровільно
прийняла на себе зобов'язання за
кредитно-заставним договором, повинен
був виконувати грошові зобов'язання
перед банком в повному обсязі.

При цьому, їй достовірно відомо, що
заставний автомобіль було також і
зареєстровано за відповідачем - ОСОБА_2,
який і є на сьогоднішній день його
формальним та номінальним власником та
виступає перед банком як боржник за
згаданим вище кредитно-заставним
договором.

Однак, не зважаючи на перелічені вище
обставини, відповідач КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом до неї про
стягнення з неї заборгованості за
зазначеним вище кредитно-заставним
договором, як із боржника, безпідставно
не погоджуючись з тим, що відповідно до
згаданого вище правочину, на яку було
надано згоду представниками
відповідача КБ «Приватбанк», відбулась
заміна боржника у зобов'язані, яким на
цей час є відповідач ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України,
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема з
договорів та правочинів. Згідно із ст.
202 ЦК України, правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Відповідно до ст. 204 ЦК
України, правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Згідно із положеннями ст. 520 ЦК України,
боржник у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою лише за згодою
кредитора. Відповідно до вимог ст. 521 ЦК
України, форма правочину щодо заміни
боржника у зобов'язанні повинна
відповідати тій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання.

Таким чином, оскільки
кредитно-заставний договір між нею та
відповідачем КБ «Приватбанк» був
вчинений у простій письмовій формі, без
його реєстрації та нотаріального
посвідчення, то і правочин щодо заміни
боржника мав вчинятися в такій самій
формі. А оскільки розписку було надано
відповідачем ОСОБА_2 представникам КБ
«Приватбанк» також у простій письмовій
формі без її реєстрації та
нотаріального посвідчення, вона
вважає, що норми ЦК України щодо форми
правочину про заміну боржника за
згаданим вище договором, були
дотримані сторонами в повному обсязі.
Той факт, що відповідачем КБ
«Приватбанк» було прийнято розписку
від відповідача ОСОБА_2, було складено
акт про вилучення заставленого
автомобіля в неї та в подальшому
передано цей автомобіль відповідачу
ОСОБА_2, свідчить про той факт, що
відповідач фактично та юридично
погодився із правочином про заміну
сторони в зобов'язанні за згаданим вище
кредитно-заставним договором. Тобто,
вона вважає, що позов до неї пред'явлено
безпідставно та незаконно, але
оскільки представник відповідача під
час судового засідання по справі цей
факт не визнав, вона змушена звертатися
з цим позовом до суду.

На підставі зазначеного та відповідно
до вимог ст. 11, 202, 204-205, 207, 509, 520- 521, 553 ЦК
України, позивачка прохає, здійснити
заміну сторони боржника (переведення
боргу) за кредитно-заставним договором
№ DNK0A820878596 від 01.09.2008 року, укладеного
між нею та відповідачем КБ
«Приватбанк», та визнати боржником за
зазначеним вище договором в повному
обсязі (перевести борг) відповідача
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в
АДРЕСА_1, і/к № НОМЕР_2.

В судове засідання позивачка, ОСОБА_1,
та її представник, адвокат ОСОБА_5, який
не обмежений в його повноваженнях, не
з'явилися та надали заяви про розгляд
справи за їх відсутності. (а.с.49,69,241) При
цьому, в своїй заяві представник
позивачки зазначив, що ОСОБА_1 зі свого
боку виконала весь можливий для неї
обсяг дій для переведення зобов'язань
на належного боржника - ОСОБА_2, а саме:
видала на його ім'я нотаріально
посвідчену довіреність щодо
розпорядження авто від 14.11.2008 р.;
отримала від ОСОБА_2 розписку щодо його
зобов'язань перед банком щодо сплати
кредиту; передала авто за актом
представникам банку ОСОБА_6, та ОСОБА_7,
чим підтвердила фактичний перехід
зобов'язань за кредитним договором до
поручителя за договором поруки,
відповідача ОСОБА_2 Тому прохає позов
ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та представник
відповідача, ПАТ КБ «Приватбанк»,
Стребіж М.О., який не обмежений в його
повноваженнях, в судове засіданні не
з'явилися.

ОСОБА_2 про причини неявки суд не
повідомив, заяв про розгляд справи за
його відсутності та заперечень проти
зустрічного позову не надав, проте сам
був повідомлений належним чином про
час, дату та місце судового засідання
06.05.2014 р., що підтверджується поштовим
повідомленням про вручення судового
виклику (а.с.238).

Представник відповідача, Стребіж М.О.,
надав заяву про відкладення судового
засідання на іншу дату в зв'язку з його
участю в судовому засіданні з розгляду
інших цивільних справ в іншому суді, а
саме: у Царичанському районному суді,
Дніпропетровської області,

Враховуючи, що Стребіж М.О., який не
обмежений в його повноваженнях,
одночасно є представником позивача за
первісним позовом ПАТ КБ «Приватбанк»
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, і він в черговий раз,
повторно, не з'явився в судове
засідання 26.05.2014 р., заяви про розгляд
справи за його відсутності не надав,
вказані ним причини неявки в судове
засідання не є поважними, що ним
аналогічні причини неявки
повідомлялися підряд неодноразово, і
судові засідання неодноразово
відкладалися, а саме: 02.04.2014 р., 30.04.2014 р.,
та в інші дні, суд дійшов висновку, що
представник позивача не з'являвся в
зазначені судові засідання, а також в
судове засідання, призначене на 26.05.2014
р., без поважних причин, повторно. При
цьому суд приймає до уваги, що позивач є
юридичною особою і має змогу направити
до суду інших представників із складу
своїх працівників, окрім того, згідно
ст. 157 ЦПК України, максимальний строк
розгляду цивільних справ не може
перевищувати 2 місяців.

Тому, стосовно неявки в судове
засідання відповідачів за зустрічним
позовом ОСОБА_2 та представника ПАТ КБ
«Приватбанк», суд дійшов висновку, про
проведення судового засідання за їх
відсутності, з заочним розглядом
справи, відповідно до вимог ст.ст. 169, 224
ЦПК України, враховуючи, що згідно
ухвали Вільногірського міського суду
від 26.05.2014 р. у даній справі первісний
позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості, що
надійшов до суду 30.08.2011 року, залишено
без розгляду.

Дослідивши надані докази: позовну
заяву ПАТ КБ «Приватбанк», згідно якої
сума боргу складає 18841.79 доларів США,
або 150191.66 грн. (а.с.2-3); копію
кредитно-заставного договору №
DNK0A820878596 від 01.09.2008 року, укладеного між
ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.8-14);
копію договору поруки № DNK0A820878596/1 від
12.11.2008 року, укладеного між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2 (а.с.15, 52); копію
паспорту громадянки України ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16,38); копію паспорту
громадянина України ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.18); копію розрахунку
заборгованості за кредитно-заставним
договором № DNK0A820878596 від 01.09.2008 року
станом на 15.08.2011 р., згідно якого
загальна сума боргу складає 18841.79
доларів США (а.с.19-20); розписку ОСОБА_2
від 12.11.2008 р. з участю свідків ОСОБА_6 та
ОСОБА_4, згідно якої він добровільно
приймає на себе обов'язок з виплати
кредиту, згідно кредитного договору №
DNK0A820878596 від 01.09.2008 року, та
зобов'язується вчасно його сплачувати
(а.с.54); акт прийому автомобіля
позичальника від 27.01.2009 р., згідно якого
ОСОБА_1, яка допустила прострочення
кредиту за кредитним договором №
DNK0A820878596 від 01.09.2008 року, передала
представникам ПАТ КБ «Приватбанк»
ОСОБА_6 та ОСОБА_8 заставний автомобіль
«Nissan Maxima», 2001 p. випуску, кузов номер
НОМЕР_4, державний реєстраційний №
НОМЕР_1, з дорученням Приватбанку
передати його на реалізацію по
ринковій ціні та направити виручені
кошти на погашення заборгованості
(а.с.55); квитанцію від 20.07.2012 р. про сплату
судового збору ОСОБА_1 (а.с.77); копію
нотаріально посвідченої довіреності
від 14.11.2008 р., згідно якої ОСОБА_1 надала
повноваження ОСОБА_2 представляти її
інтереси в органах ДАІ при проведенні
технічного огляду належного їй
автомобіля «Nissan Maxima», 2001 p. випуску,
кузов номер НОМЕР_4, державний
реєстраційний № НОМЕР_1, та з будь-яких
інших питань та виконання інших дій
(а.с.222) - та оцінивши зазначені докази в
їх сукупності та взаємозв'язку,
керуючись законом, суд дійшов висновку,
що зустрічний позов підлягає
задоволенню в повному обсязі, з
наступних підстав.

Суд вважає встановленим, що
кредитно-заставний договір № DNK0A820878596
від 01.09.2008 року був укладений між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_1 відповідно до
вимог чинного законодавства, в простій
письмовій формі, без нотаріального
посвідчення, що заява поручителя
ОСОБА_2 від 12.11.2008 р. в присутності двох
свідків (а.с.54) про взяття на себе
зобов'язань боржника за зазначеним
кредитно-заставним договором в
добровільному порядку, також не
суперечить законодавству і являється
правочином, відповідно до якого, всі
зобов'язання боржника ОСОБА_1 за даним
кредитним договором перейшли до
ОСОБА_2, враховуючи: що правочин був
вчинений в присутності представників
банку ОСОБА_6 та ОСОБА_4; враховуючи, що
27.01.2009 р. ОСОБА_6 приймав участь у
прийнятті заставного автомобіля від
ОСОБА_1; враховуючи, що нею було видано
нотаріально посвідчену довіреність
працівникам зазначеної вище
банківської установи від 28 січня 2009 р. з
правом вчиняти від її імені будь-які
дії стосовно зазначеного вище
автомобіля, що не спростовано
відповідачами; враховуючи, що нею було
також видано нотаріально посвідчену
довіреність від 14.11.2008 р. ОСОБА_2
представляти її інтереси в органах ДАІ
з правом керування автомобілем.

Згідно ч.2 ст. 509 ЦК України, зобов'язання
виникають з підстав, встановлених ст. 11
ЦК України, зокрема з договорів та
правочинів.

Згідно із ст. 202 ЦК України, правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 520 ЦК України, боржник у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою лише за згодою кредитора.

Згідно ст.ст. 513, 521 ЦК України, форма
правочину щодо заміни боржника у
зобов'язанні повинна відповідати тій
самій формі, що і правочин, на підставі
якого виникло зобов'язання.

Оскільки кредитно-заставний договір
між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» був
вчинений у простій письмовій формі, без
його нотаріального посвідчення та
реєстрації, то і правочин щодо заміни
боржника мав вчинятися в такій самій
формі. Тому розписка, що була надана
ОСОБА_2 представникам КБ «Приватбанк»,
про переведення зобов'язань боржника
за кредитно-заставним договором на
нього, також виконана в простій
письмовій формі, без її нотаріального
посвідчення та реєстрації, і є
підстави вважати, що вона не суперечить
закону, стосовно форми правочину та
його змісту.

Також суд приймає до уваги твердження
ОСОБА_1 про те, що автомобіль був
переданий ОСОБА_2 у власність,
враховуючи, що стосовно цього
твердження, так як і в цілому стосовно
зустрічного позову, відповідачі
будь-яких обґрунтованих заперечень та
спростувань не надали.

Згідно ч. 2 ст. 523 ЦК України, застава,
встановлена первісним боржником,
зберігається після заміни боржника,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ст.ст.10,11,60 ЦПК України, суд
розглядає справу в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд дійшов висновку про
покладення судових витрат у справі, в
виді судового збору - 243.60 грн., на
відповідачів в рівних частках,
стягнувши з ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_2, з кожного по - 53.65 грн. на користь
ОСОБА_1, для відшкодування судових
витрат в виді судового збору в сумі -
107.30 грн., та в дохід держави України,
додатково, судовий збір, з кожного по -
68.15 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 88, 209 ч.3, 212-215, 218, 222-233, 294 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Замінити сторону боржника, шляхом
переведення боргу, за
кредитно-заставним договором №
DNK0A820878596 від 01.09.2008 р., що був укладений
між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою м.
Вільногірська, Дніпропетровської
області, і/к № НОМЕР_3, та ПАТ КБ
«Приватбанк», , юридична
адреса: 49094, м. Дніпропетровськ, вул.
Набережна Перемоги, буд. 50, адреса для
листування: 49027, м. Дніпропетровськ, а/с
1800, та визнати боржником за цим
договором в повному обсязі ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця смт. Покровське,
Покровського району,
Дніпропетровської області, і/к №
НОМЕР_2, зареєстрованого за місцем
проживання в АДРЕСА_1.

Судові витрати у справі, в виді
судового збору - 243.60 грн., покласти на
відповідачів в рівних частках,
стягнувши з ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_2, з кожного по - 53.65 грн. на користь
ОСОБА_1, для відшкодування судових
витрат в виді судового збору в сумі 107.30
грн., та в дохід держави України,
додатково, судовий збір, з кожного по
68.15 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення підлягає скасуванню,
якщо судом буде встановлено, що
відповідач не з'явився в судове
засідання та не повідомив про причини
неявки з поважних причин і докази, на
які він посилається, мають істотне
значення для правильного вирішення
справи.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через
Вільногірський міський суд,
Дніпропетровської області. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію рішення, протягом двох днів, з
часу виготовлення його в повному
обсязі, надіслати рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
сторонам.

Головуючий суддя
Шаповал Г.І.