Єдиний унікальний номер 268/1886/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3446/2014
Головуючий в 1 інстанції: Єжов В.А.
Доповідач: Шевченко В. Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«09» квітня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді: Шевченко В. Ю.

суддів: Агєєва О.В. , Новосьолової Г.Г.,

при секретарі:Стрижак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
заочне рішення Кіровського районного
суду м. Макіївки Донецької області від
29 січня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2,ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання права власності в порядку
набувальної давності,

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Кіровського
районного суду м. Макіївки від 29 січня
2014 року у задоволені позовних вимог
ОСОБА_2,ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
права власності в порядку набувальної
давності відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_2
просить рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити,
посилаючись на неповне з»ясування
судом обставин, що мають значення для
справи. Доводи апеляційної скарги
зводяться до того, що суд дійшов до
помилкового висновку про
недоведеність позивачами тих обставин,
що вони добросовісно заволоділи чужим
майном та відкрито і безперервно
володіли ним протягом десятирічного
строку. Суд не звернув уваги на те,що
згідно копії домової книги позивачі
проживають у спірному жилому
приміщенні до теперішнього часу.
Відповідач залишив своє майно,1/5
частину спірного будинку, у 2001 році
після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 Після
його вибуття і до теперішнього часу він
у квартиру не повертався, не цікавився
нею, своїх прав щодо вказаного майна не
заявляв.

В засіданні апеляційного суду
представник позивачів підтримав
доводи апеляційної скарги, просив її
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, будучи належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника позивачів,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції
встановлені наступні обставини.

Згідно свідоцтва про право власності
на житло від 21 листопада 1994 року,
зареєстрованого в Макіївському Бюро
технічної інвентаризації 24 листопада
1994 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1,
належить на праві спільної сумісної
власності (в рівних частках - по 1/5)
ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6

На підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 10 лютого 2011
року за реєстровим №1-64, та свідоцтва
про право на спадщину за законом від 10
лютого 2011 року за реєстровим №1-62,
оформлених державним нотаріусом
Третьої Макіївської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_3 набула
право власності на 2/5 частин зазначеної
квартири, оскільки є спадкоємицею
померлих ОСОБА_5, ОСОБА_6

Право власності за вказаними
свідоцтвами про право на спадщину
зареєстровані в державному реєстрі
прав власності, згідно витягів №29146380
від 28 лютого 2011, та №29146657 від 28 лютого
2011 року, виданих комунальним
підприємством «Бюро технічної
інвентаризації м. Макіївки».

За інформацією з домової книзі - ОСОБА_3
зареєстрована в зазначеній квартирі з
20 вересня 1985 року, ОСОБА_2 - з 21 грудня 1993
року.

Позивачка ОСОБА_3 знаходилась з
відповідачем ОСОБА_4 у зареєстрованому
шлюбі, який було розірвано 13 січня 1999
року.

Звертаючись до суду із вказаним
позовом, позивачі посилалися на те, що у
2001р. після розірвання шлюбу з ОСОБА_3
відповідач знявся з реєстраційного
обліку у вказаному жилому приміщенні і
не проживає у ньому. Позивачі
безперервно, добросовісно та відкрито
володіють даним нерухомим майном, у
зв»язку з чим просили визнати за ними
право власності за набувальною
давністю на це майно.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов до висновку
про відсутність правових підстав для
їх задоволення.

Такий висновок узгоджується із
фактичними обставинами справи та
відповідає вимогам матеріального і
процесуального права, які судом
застосовані правильно.

Відповідно до ч.1, 4 ст.344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом 10 років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом; право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації; право власності за
набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що ст.344 ЦК України визначає ознаки
володіння, які є необхідними для
набуття права власності на річ за
набувальної давністю. Володіння має
бути добросовісним, тобто володілець
не знав і не міг знати про те, що він
володіє чужою річчю.

Судом встановлено і це не
заперечується позивачами, що
відповідач ОСОБА_4 поряд з позивачками
є співвласником квартири АДРЕСА_2, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 21.11.1994р. ( а.с.8).

Доводи апеляційної скарги відносно
того, що суд безпідставно відмовив у
задоволенні позовних вимог, неповно
дослідивши усі обставини справи, є
неспроможними.

Відповідно до положень ст.41
Конституції України кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Підстави припинення права власності
передбачені статтею 346 ЦК України.
Звертаючись до суду із даним позовом,
позивачки фактично просять припинити
право власності відповідача на частину
спірної квартири, посилаючись на те, що
він не проживає у ній з 2001р. і з цього
часу вони добровільно, добросовісно та
відкрито володіють цим майном.

Проте, згідно ч.2ст.317 ЦК України на
зміст права власності не впливають
місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Зміст апеляційної скарги не дає
підстав для встановлення
неправильного застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права. При вирішенні
позовних вимог судом правильно
визначений характер правовідносин між
сторонами, вірно застосований закон, що
їх регулює, повно і всебічно досліджено
матеріали справи та надано оцінку
доводам сторін.

Відповідно до ч.1ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307,308,315 ЦПК України,
апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 29 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: