Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2014
сел. Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської
області

в складі головуючого Грузман Т.В.

секретаря судового засідання Слинько
Ю.Ю.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в сел. Оржиця цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 за
участі третьої особи управління
міграційної служби України у
Полтавській області про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення зі зняттям з реєстраційного
обліку, за позовом третьої особи, що
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» за участі третіх
осіб ОСОБА_2, ОСОБА_4, управління
міграційної служби України у
Полтавській області про визнання
недійсною додаткової угоди до договору
про іпотечний кредит, інших документів
та про покладення зобов»язання вчинити
певні дії та за позовом третьої особи,
що заявляє самостійні вимоги на
предмет спору ОСОБА_4 в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_2
за участі третіх осіб ОСОБА_3, органу
опіки та піклування Оржицької районної
державної адміністрації про визнання
недійсним договору іпотеки

В С Т А Н О В И В:

Позивачі та треті особи з
самостійними вимогами на предмет спору
звернулись до суду з вищевказаними
позовами.

Позивач за первісним позовом свої
вимоги мотивує тим, що відповідно до
укладеного договору № PLO0GI від
14.01.2008 року ОСОБА_3 отримала кредит у
розмірі 15942,37 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 15.00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 14.01.2018 року.

Згідно умов зазначеного договору
погашення заборгованості повинно
здійснюватися в наступному порядку:
щомісяця в період сплати позичальник
повинен надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати. У порушення
зазначених норм закону та умов
договору ОСОБА_3 зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконала, що призвело до збитків
позивача, які мають вираз у залученні
позивачем вільних коштів до страхового
резерву, створеного в забезпечення
простроченої заборгованості
позичальника та нести витрати по
сплаті податків та інших обов'язкових
платежів з цих коштів. У зв'язку з
зазначеними порушеннями зобов'язань за
кредитним договором ОСОБА_3 станом на
30.05.2012 року має заборгованість - 22612,10
доларів США, яка складається з
наступного: 14129,67 [Долар США] -
заборгованість за кредитом; 4808,03 [Долар
США] - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 780,96 [Долар США] -
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом; 2829,44 [Долар США]
- пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_2 14.01.2008 року
уклали договір іпотеки № PLO0GI.
Згідно з договором іпотеки відповідач
надав в іпотеку нерухоме майно, а саме:
житловий будинок загальною площею 72,2 м
2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1
та земельну ділянку за цією ж адресою
розміром 0,25 га. Майно належить
відповідачу - ОСОБА_2 на праві власності
на підставі свідоцтва про право
власності та Державного акту про право
власності на земельну ділянку.
Обумовлена сторонами договору іпотеки
ціна предмету іпотеки дорівнює 111000
грн. 00 коп.

З урахуванням того, що відповідач
ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним
договором не виконує, позивач прохає
суд: в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ PLO0GI від 14.01.2008 року, в розмірі
22612,10 [Долар США]- звернути стягнення на
житловий будинок та земельну ділянку
розміром 0,25 га., які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «Приватбанк» з укладанням від
імені відповідача договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру речових
прав власності, з отримання
кадастрового номеру земельної ділянки,
з отримання дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухоме майно у відповідних
установах, підприємствах або
організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«Приватбанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки. Виселити Відповідача та інших
осіб, які зареєстровані та/або
проживають у житловому будинку
розташованому за адресою: Полтавська
обл., Оржицький р-н, АДРЕСА_1 зі зняттям
з реєстраційного обліку у Оржицькому
РВ УМВС України у Полтавській області
до повноважень якого входять питання
громадянства, іміграції та реєстрації
фізичних осіб, компетенція якого
територіально поширюється на адресу
вказаного житлового будинку та
стягнути судові витрати.

ОСОБА_3 у своїй позовній заяві від 13.12.2012
року зазначила, що у суді знаходиться
на розгляді позов ПАТ КБ «Приватбанк»,
як стало відомо з його змісту 26.08.2008
року вона як сторона кредитного
договору уклала додаткову угоду до
договору про іпотечний кредит PLO0GI
від 14.01.2008 року з позивачем про бажання
здійснювати розрахунки по кредиту у
валюті долар США. Також було надано
банком заяву про зміну валюти кредиту
від 26.08.2008 року та заяву № 1 про продаж
іноземної валюти від 26.08.2008 року. У
дійсності вищевказані документи не
підписувала, так як не бажала
здійснювати розрахунки з банком у
іншій валюті ніж гривня.

Прохає визнати недійсними з 26 серпня 2008
року додаткову угоду до договору про
іпотечний кредит PLO0GI від 14.01.2008
року; заяву про зміну валюти кредиту
від 26.08.20008 року та заяву № 1 про продаж
іноземної валюти від 26.08.2008 року.
Зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк»
здійснити перерахунок отриманого
кредиту на валюту - гривня. Стягнути
судові витрати.

22.01.2013 року ОСОБА_4 в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6
звернувся до суду з позовом де вказав,
що іпотечним договором PLO0GI від
14.01.2008 року порушено його права та права
його дітей, оскільки з 21.02.2000 року він
перебуває у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2 За період шлюбу було придбано
житловий будинок за адресою : АДРЕСА_1. З
грудня 2007 року у даному будинку
проживає він, ОСОБА_2 та їх спільні діти.
Будинок був переданий в заставу без
його згоди, повноважень на такі дії
ОСОБА_2 не надавав. Крім того, вважає, що
підписання іпотечного договору
суперечить положенням ст. 17 Закону
України «Про охорону дитинства»,
оскільки орган опіки та піклування
згоди на укладання іпотечного договору
не давав. Діти іншого житла не мають,
укладення такого договору суперечить
їх інтересам. Прохає визнати недійсним
з 14.01.2008 року іпотечний договір №
PLO0GI від 14.01.2008 року та стягнути з
відповідачів судові витрати.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з підстав
зазначених у позові. Вважає, що хоч по
справі і проведено експертизу, але
вказане не заперечує того, що
відповідач отримував кредитні кошти.
Певний проміжок часу кредит
сплачувався, що свідчить про визнання
його умов. Зустрічні позови
заперечують як безпідставні.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
адвокат ОСОБА_1 первісний позов банку
не визнав, оскільки вважає, що
позивачем не наведено належного
розрахунку заборгованості для
стягнення боргу у гривні. Укладення
додаткової угоди відбулось без
урахування волі ОСОБА_3, оскільки її
підписи спростовано доказами по
справі. Частина позовних вимог про
виселення викладена також не коректно,
оскільки не вказано кого саме слід
виселити. Щодо позову ОСОБА_3 вважає, що
він підлягає до задоволення, оскільки
від неї не було згоди на зміну валюти
кредиту на долари США. Відсутність
підпису на документах доведена
висновком судово-почеркознавчої
експертизи. Стосовно позовний вимог
ОСОБА_4, представник вважає, що і даний
позов слід задоволити, оскільки банку
було достовірно відомо, що не
повнолітні діти відповідачів
проживають у будинку, що є предметом
іпотеки. Банк не отримав дозволу з
органу опіки та піклування на
укладення спірного договору, що не
відповідає вимогам закону. Діти на
момент укладання іпотечного договору
були зареєстровані в інших місцях, але
ж банківські працівники знали де їх
фактичне місце проживання. За даних
умов позов ОСОБА_4 має бути задоволеним.

Представник управління міграційної
служби України у Полтавській області
при вирішенні позовів покладається на
думку суду.

Представник органу опіки та піклування
Оржицької РДА до суду не з'явився,
причини неявки суду не повідомив. У
попередніх судових засіданнях
висловлював думку про те, що інтереси
дітей мають бути захищені, якщо банк не
дотримався умов з отриманням дозволу
на укладення договору іпотеки, то таким
чином допущено порушення вимог закону.

Інші учасники процесу до суду не
з'явились.

Суд заслухавши позицію сторін та їх
представників, розглянувши матеріали
справи, прийшов до слідуючого висновку.

Судом встановлено слідуючі факти та
відповідні їм правовідносини.

Згідно договору про іпотечний кредит №
PLO0GI від 14.01.2008 року ОСОБА_3
отримала кредит у розмірі 75000 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 15.00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 14.01.2018
року.

Згідно умов зазначеного договору
погашення заборгованості повинно
здійснюватися в наступному порядку:
щомісяця в період сплати позичальник
повинен надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати. У порушення
зазначених норм закону та умов
договору ОСОБА_3 зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконала, що призвело до збитків
позивача, які мають вираз у залученні
позивачем вільних коштів до страхового
резерву, створенного в забезпечення
простроченної заборгованності
позичальника та нести витрати по
сплаті податків та інших обов'язкових
платежів з цих коштів. Згідно п. 1.5
договору передбачено, що погашення
платежів здійснюється виключно у
національній валюті України - гривні.
Відповідальність сторін визначена
розділом 6 договору. Пунктом 10.2
передбачено, що даний договір може бути
змінений або доповнений за взаємною
згодою сторін.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_2 14.01.2008 року
уклали договір іпотеки № PLO0GI.
Згідно з договором іпотеки відповідач
надав в іпотеку нерухоме майно, а саме:
житловий будинок загальною площею 72,2 м
2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1
та земельну ділянку за цією ж адресою
розміром 0,25 га. Майно належить
відповідачу - ОСОБА_2 на праві власності
на підставі свідоцтва про право
власності та Державного акту про право
власності на земельну ділянку.
Обумовлена сторонами договору іпотеки
ціна предмету іпотеки дорівнює 111000
грн. 00 коп. Пунктом 4 договору іпотеки
передбачено, що іпотекодержатель
набуває право на задоволення своїх
вимог за рахунок предмета іпотеки у
випадку, якщо на момент настання строку
виконання зобов'язань, вони не будуть
виконані (виконані неналежним чином)…

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 26.08.2008
року банк було проінформовано, що даний
клієнт прохає банк прийняти рішення
про зміну валюти кредиту на долар США
та суму у розмір 73653,79 грн. перевести у
дану валюту. Згідно заяви № 1 від 26.08.2008
року ОСОБА_3 прохає здійснити
перерахунок вищезазначеної суми на
долари США, що становить 15942,38 доларів
США. Додатковою угодою від 26.08.2008 року
вже сторони узгодили надання кредиту у
доларах США терміном повернення до
14.01.2018 року. Згідно висновку
судово-почеркознавчої експертизи № 10043
від 31.01.2014 року встановлено, що підписи
на даних документах вчинено не
відповідачем ОСОБА_3 Таким чином, в
суді встановлено, що вказані документи
підписані банком одноособово без
узгодження позиції позивача з
кредитором.

Наданий на адресу суду розрахунок
заборгованості по кредиту станом на
30.05.2012 року щодо загальної
заборгованості у розмірі 22612,10 доларів
США є такий, що не підтверджений
документально. З урахуванням
вказаного, позовні вимоги про
звернення стягнення на нерухомість,
яка забезпечена іпотечним договором є
не обґрунтованими.

Позовні вимоги КБ «Приватбанк» про
виселення відповідачів також
задоволенню не підлягають, так як є
похідними від первісних позовних
вимог.

До такого висновку суд прийшов з
урахуванням нижчезазначених
нормативних актів.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Відповідно до ст. 35 Закону
України «Про іпотеку» у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Згідно ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки в рішенні суду
зазначаються способи реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
публічних торгів або із застосуванням
процедури продажу, встановленою ч.1 ст.
38 цього закону, яка передбачає право
іпотекодержателя на продаж предмета
іпотеки будь- якій особі-покупцеві.
Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України
«Про іпотеку» одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ
«Про іпотеку» та с. 109 ЖК України -
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців. Відповідно до ст. 41
Закону України «Про іпотеку»
реалізація предмета іпотеки, на який
звертається стягнення за рішенням суду
або за виконавчим написом нотаріуса,
проводиться, якщо інше не передбачено
рішенням суду, шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України «Про виконавче
провадження», з дотриманням вимог
цього Закону.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладених у пункті 43 Постанови
від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», вбачається,
що при розгляді позову
іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке. Згідно з частиною
четвертою статті 9, статті 109 Житлового
кодексу України, статей 39-40 Закону
України «Про іпотеку» виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться в порядку,
встановленому законом. При цьому
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду тільки за певних
умов: якщо мешканці добровільно не
звільнили житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Згідно направленого з банку листа №
30.1.0/2 від 11.06.2012 року запропоновано було
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звільнити нерухоме
майно. де вони проживають. Доказів того,
що вказаний лист було отримано
відповідачами суду не надано. Реєстр
направлення банком певної
кореспонденції не є належним доказом.

З урахуванням вищезазначеного, суд
вважає, що по первісному позову слід
відмовити у повному обсязі.

За позовними вимогами ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору від 26
серпня 2008 року, додаткової угоди до
договору про іпотечний кредит №
PLO0GI від 14.01.2008 року датований
26.08.2008 роком , заяву про зміну валюти
кредиту по договору до договору про
іпотечний кредит № PLO0GI від 14.01.2008
року датовану 26.08.2008 роком, заяву про
продаж іноземної валюти від 26.08.2008 року
позовні вимоги у даній частині слід
задоволити. У судовому засіданні 15
квітня 2014 року відповідач ОСОБА_3
уточнила зміст 2 пункту позовних вимог
та прохає визнати та прохає
зобов'язати позивача провести
перерахунок заборгованості по кредиту
на умовах договору PLO0GI від 14.01.2008
року в національній валюті -гривні з 26
серпня 2008 року із урахуванням фактично
проплачених сум по поверненню кредиту.

До такого висновку суд прийшов
враховуючи слідуючі норми
законодавства.

Згідно ст.203 ч. 3 ЦК України правочин є
дійсним, якщо він відповідає загальним
умовам дійсності правочину, зокрема,
волевиявлення учасника правочину, має
бути вільним та відповідати його
внутрішній волі.

Статтею 55 Закону України «Про банки і
банківську діяльність» встановлено, що
відносини банку з клієнтом регулюються
законодавством України,
нормативно-правовими актами
Національного банку України та угодами
(договорами) між клієнтом та банком, а
саме положеннями параграфа 1 та 2 глави
71 Цивільного кодексу України, Закону
України «Про національний банк
України», ст. 47, 49 Закону України «Про
банки і банківську діяльність», ст. 5
Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг».

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони
є вільні в укладенні договору та
визначенні умов договору з урахування
актів цивільного законодавства.
Договори про надання кредиту
укладаються на власний розсуд
кредитодавця і позичальника та з
урахуванням вимог цивільного та
банківського законодавства.

Стосовно іншої частини позовних вимог,
суд вважає, що позивача слід
зобов'язати провести перерахунок
заборгованосоі по кредиту з
урахуванням умов договору про
іпотечний кредит PLO0GI від 14.01.2008
року з урахуванням валюти кредиту -
гривні. До такого висновку суд прийшов
враховуючи ту обставини, що укладення
додаткової угоди з ОСОБА_3 про зміну
валюти кредиту на долар США відбувся
без урахування волі кредитора.

У судовому засіданні було допитано ряд
свідків, покази, яких заслуговують на
увагу. А саме,

Свідок ОСОБА_3 суду повідомила, що їй
було відомо, що дочка ОСОБА_2 хоче взяти
кредит в банку у гривнях у розмірі 75 000
грн. строком повернення 10 років. До
сплати підлягало по 1240 грн. щомісячно.
Запитувала у дочки чи виплачує вона
кредит, дочка відповідала, що її кредит
переведено в іншу валюту - у долари США.
Підписів на додаткових угодах та інших
заявах не ставила, хто вказане зробив
зазначити не може. Гривневий кредит
влаштовував.

Свідок ОСОБА_4 знає, що його дружина
брала кредит в сумі 75 000 грн., який з
невідомих йому причин було переведено
у доларовий кредит. Своєї згоди на
вказане не давав, як і не даваd згоди на
передачу будинку в іпотеку.

Свідок ОСОБА_2 в суді пояснила, що в
листопаді 2007 року придбали будинок в
АДРЕСА_1. Працівник банку запропонував
кредит, мати ОСОБА_3 погодилась. Для
оформлення іпотеки в банку сказали, що
треба щоб у будинку ніхто не був
зареєстрований. У банку пропонували
перейти на доларовий кредит, але
відмовились від даних умов. Сама
постійно розраховувалась по кредиту,
через деякий час дізналась, що банк
перевів на долари даний кредит. У касу
банку приносила гривні, а банк
переводив їх на долари. Щоразу
збільшувалась сума платежу.

Позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання
недійсним договору іпотеки, який був
укладений ОСОБА_2 та КБ «Приватбанк»
PLO0GI від 14.01.2008 року задоволенню не
підлягають з огляду на нижченаведене.

21.02.2000 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2
укладено шлюб, що підтверджено
свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1
виданого відділом реєстрації актів
цивільного стану Оржицького районного
управління юстиції від 05.11.2004 року.
Вказані особи мають малолітніх дітей:
ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1); ОСОБА_5
(ІНФОРМАЦІЯ_2). ОСОБА_2 крім того має
власного сина ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_3). У
подальшому у подружжя народилось ще 2
дітей: ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_4) та ОСОБА_9 (
ІНФОРМАЦІЯ_4).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_2 14.01.2008 року
уклали договір іпотеки № PLO0GI.
Згідно з договором іпотеки відповідач
надав в іпотеку нерухоме майно, а саме:
житловий будинок загальною площею 72,2 м
2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1
та земельну ділянку за цією ж адресою
розміром 0,25 га. Майно належить
відповідачу - ОСОБА_2 на праві власності
на підставі свідоцтва про право
власності та Державного акту про право
власності на земельну ділянку.
Обумовлена сторонами договору іпотеки
ціна предмету іпотеки дорівнює 111000
грн. 00 коп.

Внаслідок огляду в судовому засіданні
кредитної справи по даній угоді було
встановлено, що згоду на передачу
житлового будинку разом із земельною
ділянкою було надано чоловіком ОСОБА_2 -
ОСОБА_4. За довідкою виконавчого
комітету Онішківської сільської ради
№ 577 від 21.12.2007 року вказано, що ОСОБА_2
є власником житлового будинку в
АДРЕСА_1. Малолітні та неповнолітні
особи в даному будинку не
зареєстровані та не проживають. Згідно
іншої довідки виданої даною ж
сільською радою № 576 від 21.12.2007 року
встановлено, що діти ОСОБА_2 проживають
АДРЕСА_2 разом з матір'ю.

За інформацією Оржицького РС УДМС
України у Полтавській області № 190 та №
218 є зрозумілим, що станом на 21.12.2007 року
ОСОБА_2 разом зі своїми дітьми була
зареєстрована в АДРЕСА_2. Лише з 04.01.2013
року місцем проживання ОСОБА_2 та дітей
є АДРЕСА_1.

Суд відхиляє як доказ акт проживання
від 18.01.2013 року складений
представниками Онішківської сільської
ради щодо фактичного місця проживання
дітей ОСОБА_2, оскільки він не
спростовує офіційної інформації
сільської ради та Оржицького РС УДМС
України у Полтавській області щодо
місця реєстрації вищевказаних осіб.

Стосовно іпотечних взаємовідносин суд
вважає, що слід звернутися до слідуючих
норм законодавства.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном. Статтею
17 Закону України «Про охорону
дитинства» передбачено, що батьки та
особи, які їх замінюють, не мають права
без дозволу органів опіки та
піклування укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовитися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватись від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання. Правочин, що вчиняється
батьками (усиновлювачами), не може
суперечити правам та інтересам їхніх
малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей, як зазначено у ч.
6 ст. 203 ЦК України, у протилежному
випадку такий правочин є нікчемним.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 44
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30 березня
2012 року № 5, згідно зі ст. 32 ЦК України,
ст. 177 СК України та ст. 17 Закону
України «Про охорону дитинства» батьки
не мають права без дозволу органу опіки
і піклування укладати договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання. У зв'язку із наведеним
суди повинні виходити із того, чи мала
дитина право власності на предмет
іпотеки чи право користування
предметом іпотеки на момент укладення
договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені
без згоди іпотекодержателя після
укладення договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 203 ЦК України
правочин, що вчиняється батьками, не
може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей. У відповідності
з вимогами ст. 176 ч. 2 Сімейного кодексу
України, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про
охорону дитинства», ч. 1 ст. 405 ЦК України
права батьків та дітей на користування
житлом, яке є власністю когось із них,
встановлюється законом, діти - члени
сім'ї власника жилого приміщення мають
право користуватися займаним
приміщенням нарівні з власником. Ст. 29
ЦК України презюмується, що місцем
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, є місце проживання її
батьків, а нормами Сімейного кодексу на
батьків покладено обов'язок по
піклуванню про дітей

Проаналізувавши вказані норми
законодавства суд вважає, що у суді
доведено, що станом на момент укладання
іпотечного договору неповнолітні діти
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були зареєстровані у
житловому будинку за адресою : АДРЕСА_2,
тобто за місцем реєстрації їх матері
ОСОБА_2 Згода органу опіки і піклування
необхідна лише у випадку, якщо дитина є
власником (співвласником), або має
право на користування жилим
приміщенням, щодо якого вирішується
питання щодо передачі житла в іпотеку.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_4
щодо визнання недійсним іпотечного
договору задоволенню не підлягають,
оскільки предметом іпотеки є нерухоме
майно за адресою : АДРЕСА_1. Акт
проживання від 18 січня 2013 року не є
належним доказом, що підтверджує
правомірність вимог позивача, оскільки
вищевказані офіційні документи
(довідки сільської ради) спростовують
його зміст. Банку було надано довідки
виконкому сільської ради, які на той
час підтверджували відомості про
реєстрацію осіб за адресою : АДРЕСА_2.
Фактичне проживання осіб за певною
адресою не спростовує відомостей
погосподарських книг.

За положеннями ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України
передбачено, що стороні на користь,
якої ухвалено рішення суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 33, 38-41 Закону України «Про іпотеку»,
ст.ст. 29, 203, 317,405, 627 ЦК України, ст.ст. 47, 49,
55 Закону України «Про банки та
банківську діяльність», ст. 17, 18 Закону
України «Про охорону дитинства», ст.
ст.11,60, 88, 213-215, 218, 221 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволити.

Визнати недійсними: додаткову угоду до
договору про іпотечний кредит №
PLO0GI від 14.01.2008 року датований
26.08.2008 роком , заяву про зміну валюти
кредиту по договору до договору про
іпотечний кредит № PLO0GI від 14.01.2008
року датовану 26.08.2008 роком, заяву про
продаж іноземної валюти від 26.08.2008 року.

Зобов'язати публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«Приватбанк» здійснити перерахунок
заборгованості по кредиту з
урахуванням умов договору про
іпотечний кредит кредит № PLO0GI
від 14.01.2008 року у національній валюті
-гривні починаючи з 26 серпня 2008 року із
зарахуванням фактично виплачених сум
по поверненню кредиту.

У задоволення позову ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» на користь ОСОБА_3 судові
витрати у вигляді 214 грн.60 коп. судового
збору, 4710 грн. 40 коп. витрати на оплату
судово-почеркознавчої експертизи.
Всього до стягнення підлягає 4925 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Т.В.Грузман