РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Нора Н.В.

при секретарі - Бойко В.В.

з участю представника
позивача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові справу за позовом
ФОП ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про
стягнення втрат від інфляційних
процесів, суд -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4, інтереси якої в судовому
засіданні представляє ОСОБА_1, по
належній довіреності від 26.03.2013р.,
звернулась до суду з позовом до
відповідача, позовні вимоги у
встановленому законом порядку
уточнено, в кінцевому просить ухвалити
рішення, яким стягнути загальну суму
індексу інфляції за прострочення
грошового зобов'язання в розмірі 44388,97
грн. за період з серпня 2010р. по січень
2014р. та три проценти річних від
простроченої суми в розмірі 148807,70 грн.
за період з 2010р. по 2014р., а разом 193196,67
грн. У судовому засіданні представник
позивача вимоги підтримав, мотивує тим,
що рішенням Личаківського районного
суду м. Львова від 18.06.2009р., яке набрало
законної сили 15.02.2010р. стягнуто з ОСОБА_5
та ОСОБА_2 на користь фізичної особи
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_4 у відшкодування майнової шкоди
в розмірі 1 579 275,14 грн., в ході
виконавчого провадження на рахунок
позивача було перераховано 387 672,17 грн.,
при цьому без врахування індексу
інфляції залишилось не стягнутими 1 191
732,97 грн. Тому просить позов задоволити.
У підтвердження вимог покликається на
розрахунок заборгованості та інші
документи, які просить вважати
вичерпними в обґрунтування позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, по належній довіреності від
01.06.2013р., у судовому засіданні проти
обґрунтованості позову заперечив,
мотивуючи тим, що вказані суми стягнуті
рішенням суду на відшкодування
позадоговірної майнової шкоди,
заподіяної позивачу. Вважає, що
положення ст. 625 ЦК України, що
передбачають відповідальність за
порушення грошового зобов'язання не
розповсюджується на недоговірні
зобов'язання, оскільки відшкодування
шкоди це - відповідальність, а не
боргове зобов'язання. Тому просить
відмовити в задоволенні позову в
цілому.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання
не з'явився, про слухання справи
повідомлений належним чином, про
причини неявки суд не повідомив і від
нього не надійшла заява про розгляд
справи у його відсутності. З
врахуванням поданих суду доказів, суд
вважає можливим розглянути справу у
його відсутності.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши думку учасників процесу,
оцінивши в сукупності зібрані по
справі докази, суд вважає, що у
задоволенні позову слід відмовити з
таких підстав.

Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона покликається, як
на підставу своїх вимог та заперечень.

У судовому засіданні встановлено, що
рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 18.06.2009р., яке набрало
законної сили 15.02.2010р. стягнуто з ОСОБА_5
та ОСОБА_2 на користь фізичної особи
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_4 у відшкодування майнової шкоди
в розмірі 1 579 275,14 грн.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Вказані зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З врахуванням викладеного положення
вказаної статті регулює зобов'язальні
правовідносини, тобто поширюється на
порушення грошового зобов'язання, що
існувало між сторонами до ухвалення
рішення суду.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку про необґрунтованість
позову і в задоволенні такого
відмовляє.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 11, 16, 509, 625 ЦК України, суд
-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ФОП ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення втрат від
інфляційних процесів відмовити у
зв'язку із його безпідставністю.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга в строки і порядок
передбачені ст.294 ЦПК України до
Апеляційного суду Львівської області
через місцевий суд.

Суддя:
Нор Н. В.