У х в а л а

02 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Парінової І.К.,

Мартинюка В.І., Ступак О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 лютого 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання свідоцтв
про право на спадщину частково
недійсними, визнання права власності
на 1/2 частини житлового будинку,

встановила:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із вказаним позовом, в якому
просила суд ухвалити рішення, яким
визнати свідоцтва про право на
спадщину за законом, які видані П'ятою
запорізькою державною нотаріальною
конторою 07 квітня 2006 року ОСОБА_4,
ОСОБА_4, ОСОБА_6 про право
власності на 1/3 частки будинку за
кожним, недійсними щодо 1/6 частини
спадкового майна; погасити відповідну
реєстрацію права власності за кожним з
відповідачів; визнати за ОСОБА_3 право
власності на 1/2 частини житлового
будинку АДРЕСА_1, як на частку у
спільному майні подружжя.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.
Визнано частково недійсними свідоцтва
про право на спадщину від 07 квітня 2006
року, видані П'ятою запорізькою
державною нотаріальною конторою на
ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на частки
спадкового майна (по 1/3 кожному) -
житлового будинку АДРЕСА_1, після
смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Погашено реєстрацію права власності
ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на їх частки
вказаного будинку. Визнано за ОСОБА_3
право власності на 1/2 частини
житлового будинку АДРЕСА_1, яка набута у
шлюбі із ОСОБА_7 Визнано за ОСОБА_4,
ОСОБА_4, ОСОБА_6 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
по 1/6 частини за кожним на житловій
будинок АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 22 січня
2014 року рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 02
грудня 2013 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким позовні вимоги
ОСОБА_3 залишено без задоволення.
Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 лютого 2014
року ОСОБА_3 у відкритті касаційного
провадження у цій справі за її
касаційною скаргою на рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 13 лютого 2014 року відмовлено.

У травні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 лютого 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме: ст. ст.
22, 22 , ч. 3 ст. 29 КпШС.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на:

Відповідно до ст. 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353‒?360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Оскільки встановлені фактичні
обставини даної справи та справ, в яких
постановлені зазначені ухвали, є
різними, то наведені заявником доводи
не містять ознак неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень.

Керуючись ст. ст. 355, 359 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
свідоцтв про право на спадщину
частково недійсними, визнання права
власності на 1/2 частини житлового
будинку, за заявою ОСОБА_3 про перегляд
ухвали судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 лютого 2014 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик

Судді: М.В. Дем'яносов

В.І.
Мартинюк

І.К.
Парінова

О.В. Ступак