АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/1104/2014
Головуючий в І інстанції Гаврилов Д.М.
Доповідач: Приходько Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року травня місяця 29 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Приходько
Л.А.Суддів:Прокопчук Л.П. Борка А.Л.При
секретарі:Мироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє
в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_7
та ОСОБА_5, на рішення Суворовського
районного суду м. Херсона від 20 грудня
2013 року у справі

за позовом

публічного акціонерного товариства
«Західінкомбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_1, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах ОСОБА_7,
ОСОБА_5, Суворовського районного
відділу у м. Херсоні управління
Державної міграційної служби України в
Херсонській області, третя особа: орган
опіки та піклування Суворовського
району у м. Херсоні про виселення з
квартири та зняття з реєстраційного
обліку,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ПАТ «Західінкомбанк»
звернулось в суд з позовом до ОСОБА_6,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_5,
Суворовського районного відділу у м.
Херсоні управління Державної
міграційної служби України в
Херсонській області, третя особа: орган
опіки та піклування Суворовського
району у м. Херсоні про виселення з
квартири та зняття з реєстраційного
обліку, посилаючись на те, що 08 червня
2007 року між позивачем та ОСОБА_6 був
укладений кредитний договір №0806-07,
відповідно до якого ОСОБА_6 надано
довгостроковий кредит у вигляді
відкличної поновлюваної кредитної
лінії для розвитку підприємницької
діяльності. На забезпечення виконання
умов договору 08.06.2007 року був укладений
договір іпотеки предметом якого є
двокімнатна квартира, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку з
неналежним виконанням зобов'язань за
кредитним договором заочним рішенням
Суворовського районного суду м.
Херсона від 28 листопада 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 08 квітня 2013 року (набуло чинності 08
квітня 2013 року), звернуто стягнення на
предмет іпотеки, шляхом продажу на
прилюдних торгах. Посилаючись на те, що
у вказаній квартирі зареєстровані і
досі проживають відповідачі, та не
зважаючи на письмові попередження від
добровільного виселення
відмовляються, просить задовольнити
позовні вимоги.

Рішенням Суворовського районного суду
Херсонської області від 20 грудня 2013
року позовні вимоги задоволено
частково. Виселено ОСОБА_6, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_5 з
квартири розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, без надання іншого житлового
приміщення та знято вказаних осіб з
реєстраційного обліку за цією адресою.
Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Західінкомбанк»
судовий збір в розмірі 114,7 грн. та
витрати, пов'язанні з публікацією в
пресі оголошення про виклик
відповідача в розмірі 126 грн., по 48,14 грн.
відповідно. У задоволенні інших
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, діючи в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просила рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволені позовних
вимог ПАТ «Західінкомбанк» відмовити.

Під час розгляду справи представник
ОСОБА_6 - ОСОБА_11 апеляційну скаргу
ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі за
обставинами викладеними у скарзі,
просила рішення скасувати і ухвалити
нове, яким відмовити у задоволені
позовних вимоги в повному обсязі.

В судове засідання ОСОБА_1, ОСОБА_6,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_5 не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.

Заперечуючи проти апеляційної скарги
представник ПАТ «Західінкомбанк»
Гавловська Я.М. зазначила, що рішення
суду на її думку є законним та
обґрунтованим. Просила апеляційну
скаргу відхилити, рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту апеляційної
скарги ОСОБА_1 не погоджується з
рішенням суду щодо виселення
відповідачів, посилаючись на те, що ні
вона, ні її малолітні діти не
отримували письмову вимогу
іпотекодержателя про добровільне
звільнення житлового приміщення,
передбачену ст. 40 Закону України «Про
іпотеку», і саме з цих підстав вважає
рішення суду про виселення та зняття з
реєстраційного обліку передчасним.

Судом встановлено, що 08 червня 2007 року
між ПАТ «Західінкомбанк» та ОСОБА_6 був
укладений кредитний договір №0806-07,
відповідно до якого ОСОБА_6 надано
довгостроковий кредит у вигляді
відкличної поновлюваної кредитної
лінії для розвитку підприємницької
діяльності в розмірі 80000грн. зі сплатою
19% на рік з останнім терміном
повернення кредиту до 08.06.2012 року.

В той же день з метою забезпечення
виконання грошових зобов'язань за
Кредитним договором між ПАТ
«Західінкомбанк» та ОСОБА_6, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_1 укладено Іпотечний
договір, за яким останні передали Банку
нерухоме майно, а саме: двокімнатну
квартиру, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 49,10м?,
житловою площею 27,38м?, яка на підставі
свідоцтва про право власності ЯЯЯ915487
від 30.11.2006 року на праві приватної
спільної, сумісної власності належить
ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_1

Заочним рішенням Суворовського
районного суду м. Херсона від 28
листопада 2012 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 08 квітня 2013 року, у зв'язку з
неналежним виконанням зобов'язань за
кредитним договором звернуто
стягнення на предмет іпотеки, шляхом
продажу на прилюдних торгах.

14 серпня 2013 року та 30 серпня 2013 року ПАТ
«Західінкомбанк» на адреси
відповідачів були направлені письмові
вимоги про добровільне виселення разом
з малолітніми дітьми із вищезазначеної
квартири у тридцятиденний строк з дня
отримання даної вимоги, що
підтверджується копіями поштових
квитанцій та описом вкладення до
цінного листа. ОСОБА_6, який є батьком
апелянта, така вимога отримана 17.08.2013
року. У встановлений строк відповідачі
не звільнили житлове приміщення.

Відповідно до ч.1 ст. 33 та ст. 39 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов`язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону. Звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України
«Про іпотеку» сторони іпотечного
договору можуть вирішити питання про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору. Позасудове
врегулювання здійснюється згідно із
застереженням про задоволення вимог
іпотекодержателя, що міститься в
іпотечному договорі, або згідно з
окремим договором між іпотекодавцем і
іпотекодержателем про задоволення
вимог іпотекодержателя, що підлягає
нотаріальному посвідченню, який може
бути укладений одночасно з іпотечним
договором або в будь-який час до
набрання законної сили рішенням суду
про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 40 вищезазначеного
Закону звернення стягнення на передані
в іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК Української
РСР звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами не погоджено
більший строк. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Із системного аналізу положень ст. 109 ЖК
Української РСР та ст. 40 Закону України
«Про іпотеку» випливає, що всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги у тому разі, якщо
іпотекодержатель прийняв рішення про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору. За таких обставин,
якщо громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Вимоги закону про направлення
мешканцям письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення не
стосується виселення мешканців на
підставі рішення суду про зверненням
стягнення на предмет іпотеки з
одночасним виселенням мешканців, а
стосується позасудового врегулювання
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Враховуючи наведене суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
щодо наявності передбачених
законодавством умов для виселення
відповідачів в тому числі апелянта та
її неповнолітніх дітей з квартири на
яку в судовому порядку звернуто
стягнення без надання іншого житлового
приміщення.

Посилання апелянта на те, що відповідно
до ст. 12 Закону України «Про основи
соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей»
відчуження спірного житла та виселення
з нього дітей без дозволу органу опіки
та піклування недопустимо, колегією
суддів не приймаються, оскільки
малолітні ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на момент
укладення договору іпотеки не мали
права власності на предмет іпотеки чи
право користування предметом іпотеки,
що унеможливлює порушення їх прав на
житло.

Суд з достатньою повнотою з'ясував
дійсні обставини справи, перевірив
доводи і заперечення сторін, дослідив
надані сторонами докази, яким дав
належну оцінку та постановив законне і
обґрунтоване рішення з додержанням
норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують і не містять
посилання на нові факти чи засоби
доказування, які б вказували на
незаконність ухваленого у справі
рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308 ЦПК України,
колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_7
та ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 20 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: