Справа № 204/3445/2014-ц
Провадження № 2з/204/101/2014 р.
У Х В А Л А

30 травня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді
Самсонової В.В.

при секретарі
Калініченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську заяву
позивача ОСОБА_1 про забезпечення
позову по справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Терра Банк» в особі відділення № 15
Публічного акціонерного товариства
«Терра Банк» в м. Дніпропетровську,
третя особа: Управління Національного
банку України в Дніпропетровській
області про стягнення боргу за
договором банківського вкладу
(депозиту),-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська
знаходиться справа за позовом ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства
«Терра Банк» в особі відділення № 15
Публічного акціонерного товариства
«Терра Банк» в м. Дніпропетровську,
третя особа: Управління Національного
банку України в Дніпропетровській
області про стягнення боргу за
договором банківського вкладу
(депозиту).

29 травня 2014 року до суду надійшла заява
позивача ОСОБА_1 про забезпечення
позову, в якій він просив забезпечити
позов шляхом накладення арешту на
відповідне майно, яке у гривневому
еквіваленті дорівнюється боргу
відповідача у доларах США, що належить
ПАТ «Терра Банк» і знаходиться у його
Відділенні № 15 у м. Дніпропетровську за
адресою: м. Дніпропетровськ, пр.
Пушкіна, 30. В обґрунтування заяви
вказав, що з його позову вбачається, що
ПАТ «Терра Банк» у особі його
Відділення № 15 у м. Дніпропетровську,
незважаючи на те, що строк дії Договору
банківського вкладу (депозиту) №
ДБ-101993-840 від 30.09.2013 року на суму 25000,00
доларів США закінчився 31.03.2014 року,
ухиляється від повернення йому повної
суми вкладу. В результаті численних
звернень позивача до Банка щодо
повернення розміщених ним грошей в
іноземній валюті, Банк станом на 28.05.2014
року повернув позивачу тільки 3300
доларів США. Неповернутою залишається
левова частина вкладу у сумі 21700
доларів США. Отже, обставини справи
свідчать про те, що Банк на теперішній
час неспроможний виконати свої
зобов'язання щодо повного розрахунку з
позивачем, як з Вкладником, що й змусило
останнього звернутися до суду з даним
позовом про примусове стягнення з
Банку належних йому коштів. Заявник
вважає, що невжиття заходів
забезпечення позову може значно
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Заява передана судді Самсоновій В.В. 30
травня 2014 року цивільною канцелярією
суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Відповідно до
п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 22 грудня 2006 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» згідно із п. 1 ч. 1
ст. 152 ЦПК України - позов майнового
характеру дозволяється забезпечувати
шляхом накладення арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або інших осіб. Згідно із п.4 цієї ж
Постанови розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитись, що між сторонами
дійсно виник спір та існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову; з'ясувати обсяг
позовних вимог, дані про особу
відповідача, а також відповідність
виду забезпечення позову позовним
вимогам. При встановленні зазначеної
відповідності слід враховувати, що
вжиті заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної
особи або фізичної особи, яка здійснює
таку діяльність і зареєстрована як
підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Виходячи із того, що відповідно до п.5.6.1
Інструкції про проведення виконавчих
дій арешт майна полягає у проведенні
його опису, оголошенні заборони
розпоряджатися ним, а в разі потреби -
обмеженні права користування майном
або його вилученні в боржника та
передачі на зберігання іншим особам, і
що застосування саме такого засобу
забезпечення позову як арешт -
представником позивача належним чином
не вмотивовано, не викликано
необхідністю при розгляді даного
позову, і може призвести до
безпідставної арешту майна, яке
належить іншим особам.

Так, заявником не надано доказів
належності Публічному акціонерному
товариству «Терра Банк» в особі
відділення № 15 в м. Дніпропетровську на
момент звернення до суду будь-якого
майна, на яке міг би бути накладений
арешт, а крім того, вказані заявником
обставини, а саме те, що невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, ґрунтуються на
самих припущеннях та не мають
відповідних доказів.

На підставі викладеного, керуючись п. п.
3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22.12.2006 року № 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», ст. ст. 151-153, 168, 209
ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1
про забезпечення позову по справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Терра Банк» в
особі відділення № 15 Публічного
акціонерного товариства «Терра Банк» в
м. Дніпропетровську, третя особа:
Управління Національного банку
України в Дніпропетровській області
про стягнення боргу за договором
банківського вкладу (депозиту) -
відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може
бути подано протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя

В.В.Самсонова