Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц/778/2270/14
Головуючий у 1 інстанції: Дмитрюк О.В.
Суддя-доповідач: Кухар С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2014 року

місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Онищенко
Е.Асуддів:Ломейко В.О. Кухаря С.В.при
секретаріМосіній О.В.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 31
березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ спільного
сумісного майна подружжя, та за
зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5
про визнання особистою приватною
власністю квартири, набутої під час
шлюбу, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з вказаним позовом посилаючись на
те, що 15 червня 2007 року між ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 був укладений шлюб. У червні 2009
року ними за спільні кошти на підставі
договору купівлі-продажу квартири від
10 червня 2009 року було придбано нерухоме
майно - квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_5, посилаючись на статті 60, 70, 71 СК
України, просив суд визнати спільною
сумісною власністю подружжя квартиру
АДРЕСА_1, в порядку поділу спільного
майна подружжя визнати за ним право
власності на ? частину квартири, на ?
частину вищевказаної квартири просить
визнати право власності за
відповідачем.

ОСОБА_6 звернулася до суду з вказаним
зустрічним позовом посилаючись на те,
що в шлюбі вони перебували з 2007 року,
шлюб розірваний за рішенням суду в 2013
році. За час шлюбу в них народилася
спільна дитина - син ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та у неї є дитина від
першого шлюбу - ОСОБА_8, батько якого
помер.

Незважаючи на те, що зазначена квартира
фактично була придбана у шлюбі, вона є
її особистою приватною власністю,
оскільки придбана за кошти, які
належали їй особисто. Кошти, за які вона
придбала квартиру АДРЕСА_1, їй були
подаровані особисто її батьком ОСОБА_9,
які він отримав від продажу квартири
АДРЕСА_3, що перейшла до нього в порядку
спадкування за заповітом після смерті
його батька ОСОБА_10

Одночасно відбувалися два правочини:
продаж її батьком ОСОБА_9 квартири за
адресою: АДРЕСА_3, та купівля ОСОБА_6
квартири за адресою: АДРЕСА_1 за гроші
які були передані (фактично подаровані)
їй батьком від продажу квартири, яка
юридично належала йому, але фактично
знаходилась в її постійному
користуванні та була єдиним місцем її
постійного проживання, саме за адресою
цієї квартири вона була зареєстрована
та проживала з дітьми. Правочини
освідчувались один за одним приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_11 10 червня
2009 року.

Посилаючись на ст.. 57 СК України, ОСОБА_6,
просила суд визнати квартиру за
адресою: АДРЕСА_1 іі особистою
приватною власністю.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 31 березня 2014 року
ОСОБА_5 відмовлено в задоволенні
позову. Позов ОСОБА_6 задоволено,
визнано за ОСОБА_6 право особистої
приватної власності на квартиру
АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове яким задовольнити його
позовні вимоги.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6
15.06.2007 року уклали шлюб.

На підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого 10.06.2009 року приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу та
зареєстрованого у реєстрі за № 2576,
номера бланків 55, ОСОБА_9, який є
батьком відповідачки ОСОБА_6, продав
належну йому на праві власності
квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 54-55).

В цей же день, у того ж нотаріуса, після
вчинення вказаної угоди, на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
10.06.2009 року приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу та зареєстрованого у реєстрі за
№ 2581, номера бланків 57, ОСОБА_6
придбала квартиру АДРЕСА_1 (а.с.117-120, 121).
Право власності відповідача було
зареєстровано в ОП "ЗМБТІ".

Вказані факти сторонами не
оспорюються.

Статтею 60 СК України визначено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

За змістом ст. 57 СК України особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є, зокрема й майно, набуте нею, ним за
час шлюбу, але за кошти, які належали їй,
йому особисто.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в пп. 23, 24 Постанови № 11 від
21.12.2007 року "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання.

ОСОБА_6 належними та допустими доказами
довела, що джерелом коштів на придбання
нею квартири у період шлюбу були кошти
передані їй її батьком в день придбання
цього майна.

Так, як вірно було встановлено судом
першої інстанції, в один і той же день, у
одного і того ж нотаріуса, спочатку
була посвідчена угода купівлі-продажу
батьком ОСОБА_6 своєї квартири, а після
цієї угоди за наступними номерами
бланків (перша угода номера бланків
55, наступна - номера бланків
57) була придбана самою ОСОБА_6
спірна квартира.

Таким чином сам вказаний факт, з
врахуванням того, що спочатку саме
батько продав своє нерухоме майно і
отримав за нього кошти а потім зразу ж
ОСОБА_6 придбала квартиру, на ряду з
іншими доказами які не спростовують
вказаний факт, є достатнім для
задоволення позовних вимог ОСОБА_6

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог. Доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях.

ОСОБА_5 не надав беззаперечних доказів,
що саме кошти які він заробляв на
потреби сім'ї були витрачені на
придбання спірної квартири.

За таких обставин висновки суду першої
інстанції відповідають фактичним
обставинам справи і вимогам закону,
доводи викладені в апеляційній скарзі
не спростовують його висновків,
підстави для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 31 березня 2014 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: