АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5258/2014
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець
Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц
В.О.,

за участю:

представника позивача Передереєва
В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 31 січня 2014 року по цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа: Служба у справах дітей
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації про виселення
з предмета іпотеки зі зняттям з
реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення відповідача та
інших осіб, які зареєстровані та/або
проживають у предметі іпотеки,
посилаючись на те, що згідно укладеного
договору № K2S4GI від 13.12.2007
відповідач отримала кредит у розмірі 657
000 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 13,08 на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 13.12.2037. Відповідач не
виконує належним чином взяті на себе
зобов'язання, у зв'язку з чим станом на
15.03.2013 має заборгованість у розмірі 1 025
893,24 грн. В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором з
ОСОБА_3 було укладено договір №
K2S4GI від 13.12.2007, відповідно до умов
якого вона надала в іпотеку нерухоме
майно, а саме - квартиру загальною
площею 55,00 кв.м., житловою площею 29,80
кв.м., яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 на яку слід звернути стягнення.

Під час розгляду справи ухвалою
Деснянського районного суду м. Києва
позовні вимоги до ОСОБА_3 в частині
звернення стягнення на предмет іпотеки
- квартиру АДРЕСА_1 залишені без
розгляду за заявою позивача.

Також позивач під час розгляду справи
уточнив позовні вимоги та просив
виселити ОСОБА_3, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з
квартири зі зняттям з реєстраційного
обліку.

До участі в справі судом залучено в
якості третьої особи - Службу у справах
дітей Деснянської районної в м. Києві
державної адміністрації.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 31.01.2014 в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення скасувати і ухвалити
нове про задоволення позову. Вважає, що
суд першої інстанції не дав належну
оцінку наявним у справі доказам,
внаслідок чого ухвалив незаконне
рішення, оскільки наявні у справі
докази свідчать про те, що позивачем
виконані вимоги закону щодо звернення
до відповідачів з вимогою про
виселення з квартири, яка була
предметом іпотеки і на яку було
звернуто стягнення за рішенням суду.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу
з викладених в ній підстав та просив її
задовольнити.

Відповідачі та третя особа в судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, про причини неявки суд не
повідомили. Колегія суддів визнала за
можливе розглянути справу за
відсутності відповідачів та третьої
особи, оскільки їх неявка не
перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення представника позивача,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення суду,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів
оскаржуване рішення суду повністю
відповідає вказаним вимогам
процесуального закону.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не було виконано вимог
закону щодо направлення відповідачам
письмової вимоги про виселення з
квартири у зв'язку з зверненням на неї
стягнення на підставі рішення суду.

Вказаний висновок суду є законним і
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що згідно укладеного
договору № K2S4GI від 13.12.2007 ОСОБА_3
отримала кредит у розмірі 657000 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 13,08 на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 13.12.2037
року (а.с. 19-25).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним договором з
ОСОБА_3 було укладено договір №
K2S4GI від 13.12.2007, відповідно до умов
якого вона передала в іпотеку нерухоме
майно, а саме - квартиру загальною
площею 55,00 кв.м., житловою площею 29,80
кв.м., яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 26-29).

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 13.12.2007 ОСОБА_3 одноособово придбала
у ОСОБА_6 нерухоме майно, а саме -
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 55,00
кв.м., житловою площею 29,80 кв.м. (а.с. 30-33).

Згідно з довідкою за формою № 3 від
25.12.2013 в квартирі АДРЕСА_1 мешкають та
прописані три особи - ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_4 (а.с. 163).

Заочним рішенням Деснянського
районного суду м. Києва від 22.09.2011 в
рахунок погашення заборгованості за
договором про іпотечний кредит в
розмірі 857 735,13 грн., звернуто стягнення
на предмет іпотеки, а саме - двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності ОСОБА_3, шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки (а.с. 83).

17.02.2012 на підставі вказаного рішення
Деснянським районним судом м. Києва
було видано виконавчий лист (а.с. 84).

Як визначено ст. 1 Закону України «Про
іпотеку» іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з вимогами ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Згідно зі ст. 40 Закону України «Про
іпотеку», звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей.

Виселення проводиться у порядку,
встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове
приміщення, шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

ПАТ КБ «ПриватБанк» надсилав 27.12.2012
року лист-претензію ОСОБА_3 та
поручителю ОСОБА_5 з вимогою повернення
суми кредиту в повному обсязі, а також
процентів та штрафних санкцій,
нарахованих на день повернення кредиту
та попередження, що у випадку
невиконання або неналежного виконання
порушеного зобов'язання в тридцяти
денний строк з дня отримання цієї
вимоги, вони мають намір продати
предмет іпотеки, уклавши відповідний
договір купівлі-продажу з будь-якою
особою-покупцем або звернути стягнення
на предмет іпотеки у будь-який інший
спосіб. Крім того, зазначено, що
оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняв
рішення про звернення стягнення на
предмет іпотеки, у разі невиконання або
неналежного виконання останніми
порушеного зобов'язання в
тридцятиденний строк з дня отримання
цієї вимоги, вони вимагають
добровільно звільнити нерухоме майно -
АДРЕСА_1, разом з усіма членами сім'ї та
іншими мешканцями та виселитись разом
з усіма особами, які на момент
отримання вказаного листа-претензії
зареєстровані у вказаній квартирі
шляхом зняття з реєстраційного обліку
в органах МВС, паспортному столі, ЖЕК,
ОСББ тощо (а.с. 115).

Вказана претензія була отримана
ОСОБА_3, про що свідчить поштове
повідомлення (а.с. 117). Доказів,
підтверджуючих отримання відповідачем
ОСОБА_5 даної претензії, суду не надано.

Крім того, відповідно до листа ПАТ КБ
«ПриватБанк» від 18.02.2013 на ім'я ОСОБА_3,
містяться аналогічні вимоги про
повернення суми кредиту в повному
обсязі, а також процентів та штрафних
санкцій, нарахованих на день
повернення кредиту та попередження, що
у випадку невиконання або неналежного
виконання порушеного зобов'язання в
тридцятиденний строк з дня отримання
цієї вимоги, вони мають намір продати
предмет іпотеки, уклавши відповідний
договір купівлі-продажу з будь-якою
особою-покупцем або звернути стягнення
на предмет іпотеки у будь-який інший
спосіб. Крім того, зазначено, що
оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняв
рішення про звернення стягнення на
предмет іпотеки, у разі невиконання або
неналежного виконання останніми
порушеного зобов'язання в
тридцятиденний строк з дня отримання
цієї вимоги, вони вимагають
добровільно звільнити нерухоме майно -
АДРЕСА_1, разом з усіма членами сім'ї та
іншими мешканцями та виселитись разом
з усіма особами, які на момент
отримання вказаного листа
зареєстровані у вказаній квартирі (а.с.
14, 15-18).

При цьому, доказів, підтверджуючих
отримання вказаного листа
відповідачем ОСОБА_3, суду не надано.

Разом з тим, судом обґрунтовано
встановлено, що в даних вимогах від
27.12.2012 та 18.02.2013 відсутнє сповіщення
відповідачів про ухвалення
Деснянським районним судом м. Києва
заочного рішення за зверненням ПАТ КБ
«ПриватБанк» до суду з позовом про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та повне задоволення вимог позивача.

Про вказане заочне рішення
відповідачам стало відомо у листопаді
2013 року, а отримана копія рішення
представником ОСОБА_7 була 12.12.2013, що
підтверджується копією заяви про
перегляд заочного рішення суду від
22.09.2011.

Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ за № 5 від 30.03.2012 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» при розгляді
позову іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке.

Згідно з частиною четвертою статті 9,
статті 109 Житлового кодексу України,
статей 39 - 40 Закону України «Про
іпотеку» виселення мешканців із
житлового будинку чи житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки,
проводиться в порядку, встановленому
законом. При цьому суд за заявою
іпотекодержателя одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Виходячи в вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов цілком обґрунтованого висновку
про те, що вимога (лист-претензія) ПАТ КБ
«Приват Банк», що була отримана
відповідачем ОСОБА_3, містила
інформаційний характер щодо наявної
заборгованості за кредитним договором,
в якій зазначалося про право позивача
на задоволення вимог шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки та у
випадку непогашення боржником
заборгованості, зазначалося про
ймовірний намір позивача звернутися до
суду з вимогою про її стягнення, або про
намір звернутися до суду з вимогою про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення всіх зареєстрованих та
проживаючих осіб, а тому а тому є
безпідставними твердження позивача,
щодо невиконання відповідачами вимоги
про добровільне звільнення житлового
приміщення - спірної квартири, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя, оскільки дані листи
саме вказаної письмової вимоги
іпотекодержателя не містили, а носили
інформаційно-попереджувальний
характер про ймовірні наміри позивача
у випадку не вчинення відповідачами
певних дій.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
докази про отримання відповідачем
ОСОБА_5 будь-яких вимог позивача щодо
добровільного звільнення предмету
іпотеки.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку, що
позивачем належним чином вимоги про
добровільне виселення відповідачів зі
спірної квартири, у зв'язку зі
зверненням стягнення на предмет
іпотеки, направлено відповідачам не
було і відповідно останніми належної
вимоги позивача отримано не було, а
відтак в даному випадку вимога ПАТ КБ
«ПриватБанк» до відповідачів ОСОБА_3,
яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про примусове виселення з
предмету іпотеки зі зняттям з
реєстраційного обліку є передчасною та
такою, що була заявлена позивачем без
дотримання визначеного законом
порядку, що передує примусовому
виселенню відповідачів з предмету
іпотеки.

Таким чином, суд першої інстанції повно
та всебічно розглянув справу, надав
всім доводам сторін належну правову
оцінку, оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності та постановив законне,
правильне по суті і справедливе
рішення.

Доводи апеляційної скарги про не
надання судом належної оцінки наявним
у справі доказам, які свідчать про те,
що позивачем виконані вимоги закону
щодо звернення до відповідачів з
вимогою про виселення з квартири, яка
була предметом іпотеки і на яку було
звернуто стягнення за рішенням суду, є
безпідставними, оскільки не
ґрунтуються на фактичних обставинах
справи, наявних в справі доказах в їх
сукупності та вимогах закону, які
імперативно встановлюють порядок та
умови виселення з предмета іпотеки,
яких позивачем дотримано не було.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
при цьому, не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

При апеляційному розгляді справи
порушень норм матеріального і
процесуального права, які є підставою
для скасування рішення, в справі не
виявлено.

Отже, з огляду вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст. ст.
218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 31 січня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді