Номер провадження 22-ц/775/3304/2014
Справа № 22ц775/3304/2014
Головуючий I інстанції
Суддя доповідач
І М Е Н Е М У К Р
03 квітня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:
головуючого судді
суддів
Алексєєва А.В., Кішкіної І.В.,
при секретарі Козаку
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Микитівського районного суду м.
Горлівки від 13 лютого 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Микитинської виправної колонії № 87
управління Державної пенітенціарної
служби України в Донецькій області про
відшкодування моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я,
Ухвалою Микитівського районного суду
м.Горлівки від 13 лютого 2014 року
провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до Микитинської виправної колонії № 87
управління Державної пенітенціарної
служби України в Донецькій області про
відшкодування моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я, закрито.
З вказаною ухвалою не погодився
позивач ОСОБА_1 та оскаржив її в
апеляційному порядку, в апеляційній
скарзі просить ухвалу скасувати,
справу повернути до суду першої
інстанції для вирішення питання щодо
прийняття позовної заяви та відкриття
провадження у справі.
В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що відповідно до ч.2 ст.
21 КАС України вимоги про відшкодування
шкоди, заподіяної протиправними
рішеннями, діями, чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір, інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства. З
матеріалів справи вбачається, що
позивачу встановлена стійка втрата
професійної працездатності, пов'язана
із проходженням служби в органах
внутрішніх справ України. Окрім
відшкодування моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я, у
позовній заяві ніяких вимог про
вирішення публічно-правового спору
немає, тому вважає, що позовна заява
повинна була розглядатися в порядку
цивільного судочинства.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
апеляційного суду підтримав доводи
апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Представник відповідача Микитинської
виправної колонії № 87 управління
Державної пенітенціарної служби
України в Донецькій області Саламова
К.С., яка діє на підставі довіреності, в
судовому засіданні просила апеляційну
скаргу відхилити, ухвалу суду залишити
без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
позивача та представника відповідача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження по справі на
підставі ст. 205 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд
виходив з того, що між сторонами
вбачається спір, який пов'язаний з
проходженням позивачем публічної
служби, оскільки відповідно до ст. 17 ч. 1
п. 2 КАС України спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби віднесено до компетенції
адміністративних судів, тому вимоги
позивача в не підлягають розгляду в
порядку цивільного судочинства, їх
слід розглядати відповідно до КАС
України.

Але з таким висновком суду першої
інстанції апеляційний суд не може
погодитися.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1
звернувся з позовом до Микитинської
виправної колонії № 87 управління
Державної пенітенціарної служби
України в Донецькій області про
відшкодування моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я,
посилаючись на те, що під час
проходження служби у відповідача у
нього розвинулося захворювання, яке
відповідно до висновку МСЕК від 16 січня
2012 року, пов'язано з проходженням
служби в органах внутрішніх справ, його
визнано інвалідом третьої групи.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних
сімейних, трудових відносин, а також
інших відносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Статтями 2, 17 КАС України визначено, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів суб'єктів права у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування при здійсненні ними
владних управлінських функцій;
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктами владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі
термін «суб'єкт владних повноважень»
означає орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхню
посадову чи службову особу, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень (п.7
ч.1 ст.3 КАС України).

Таким чином, до компетенції
адміністративних судів належать спори
фізичних чи юридичних осіб з органами
державної влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою
особою, предметом яких є перевірка
законності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
відповідно й прийнятих або вчинених
ними при здійсненні владних
управлінських функцій.

Критеріями розмежування справи
цивільного судочинства від справи
адміністративного судочинства є
одночасно: суб'єктивний склад
учасників процесу та характер спірних
правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС України
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями, чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір, інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства

Отже з матеріалів даної справи
вбачається, що спір виник між сторонами
про відшкодування моральної шкоди, а
тому підстав для закриття провадження
у справі, не вбачається.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 311 ЦПК України
порушення норм процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання, є підставами для
скасування ухвали суду, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направлення справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на наведене та враховуючи, що
судом першої інстанції допущені
порушення процесуального права,
апеляційний суд вважає необхідним
апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу
суду скасувати, справу направити до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 313-315 ЦПК України,
апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу Микитівського районного суду м.
Горлівки від 13 лютого 2014 року
скасувати, цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Микитинської виправної
колонії № 87 управління Державної
пенітенціарної служби України в
Донецькій області про відшкодування
моральної шкоди, завданої ушкодженням
здоров'я, повернути до Микитівського
районного суду м. Горлівки для
продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді