Справа № 464/9994/13
Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 22-ц/783/1261/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

Головуючого судді:
Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В.,
Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю: представника позивача
Гнатишака О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» на
рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 11 грудня 2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Сихівського
районного суду м. Львова від 11 грудня 2013
року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду оскаржив відповідач ПАТ
КБ «Приватбанк» .

В апеляційній скарзі зазначає, що
вважає рішення суду незаконним,
необґрунтованим, ухваленим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Стверджує, що висновок суду про
порушення позивачем норм
матеріального та процесуального права
є помилковим, внаслідок неналежного
дослідження матеріалів справи.

Зазначає, що відповідно до п.5 5 умов
кредитного договору строк позовної
давності збільшений до 5-ти років, що не
заборонено ст. 259 ЦК України, а відтак
позовна заява подана з дотриманням
вимог договору та закону. Згідно з
умовами кредитного договору банк надав
споживчий кредит позичальнику на
строк з 15.04.2008 року по 15.04.2010 року
включно, а відтак строк позовної
давності щодо звернення до суду
спливає 15.04.2015 року. Позивач звернувся з
позовом у вересні 2013 року, тобто в межах
строку позовної давності визначеної
договором за домовленістю сторін. Суд
застосував до даних правовідносин ст.
258 ЦК України, хоча мав застосувати ч.1
ст.259 ЦК України, що є підставою для
скасування рішення суду.

Просить апеляційну скаргу
задовольнити , рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги позивача
задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення
представника позивача Гнатишака О.В. на
підтримання доводів апеляційної
скарги, вивчивши матеріали цивільної
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення.

Матеріалами справи та судом
встановлено, що 15.04.2008 року між ПАТ КБ
«Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_3
укладено кредитний договір, згідно
якого ПАТ КБ «Приватбанк»
зобов»язувався надати відповідачу
споживчий кредит у розмірі 4899 грн.
строком до 15.04.2010 року, а відповідач
зобов»язувався повернути кредит в
порядку та на умовах, визначених
договором, , сплачувати проценти за
користування кредитом, а також
виконати інші зобов»язання згідно
договору.

Згідно п.5.1 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам «Розстрочка»
(Стандарт) за порушення позичальником
будь-якого із зобов»язань,
передбачених заявою та даними умовами,
банк має право нараховувати, а
позичальник зобов»язується сплатити
банку пеню в розмірі 0,5 % від суми
простроченого платежу, але не менше
однієї гривні за кожний день
прострочки платежу.

Згідно матеріалів справи позивач
виконав умови договору та надав кредит
відповідачу згідно умов договору.

Із наданих суду документів вбачається,
що відповідач ОСОБА_3 умов кредитного
договору не виконав, допустивши
порушення термінів повернення
кредитних коштів та нарахованих
відсотків, а згідно розрахунку станом
на 28 серпня 2013 року утворилася
заборгованість за кредитним договором
на загальну суму 36 433,48 грн. із них: 2968,83
грн. заборгованість за кредитом,
65,52грн.- заборгованість по відсотках за
користування кредитом, 1018,96 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 30 169, 05 грн. - пеня
за несвоєчасне виконання зобов»язань
за договором, 500 грн. штраф( фіксована
частина), 1711,12 грн. - штраф ( процентна
складова).

Відповідно до ст.ст.526,527,530 Цивільного
кодексу України зобов»язання повинні
виконуватися належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

Статтею 1054 ЦК України зазначено, що за
кредитним договором кредитовавець
зобов»язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов»язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив
виконання зобов»язання, якщо він не
приступив до його виконання у строк,
встановлений договором.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд виходив із того, що позивач
пропустив строк позовної давності ,
визначений ст.257 ЦК України.

Колегія суддів не погоджується із
висновками суду першої інстанції,
оскільки судом не враховано, що сторони
у письмовій формі домовилися про
збільшення строку позовної давності по
Кредитному договору до 5 років, що не
заборонено ст.259 ЦК України ( п.5.5 умов
договору. (а.с.7).

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Отже, сторони досягли згоди та уклали
Кредитний договір в якому передбачили,
що термін його дії припиняється в
момент виконання зобов»язань
сторонами, а відтак досягнення
домовленості вважається таким, що
настало в момент підписання Кредитного
договору сторонами.

Із матеріалів справи вбачається, що
сума основного боргу за кредитом , що не
повернена відповідачем становить 2 968,83
грн. Інші суми - штрафні санкції. Із
пред»явленого позивачем розрахунку
про суму боргу вбачається, що значну
суму 30 169, 05 грн. складає пеня за
несвоєчасність виконання зобов»язань
за договором. Отже, пеня перевищує суму
основного боргу в десять разів.

Відповідно до ст.551 ч.3 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Виходячи із наведеного вище, колегія
суддів вважає за необхідне зменшити
суму пені до 6 500 грн., що разом із
основним боргом та іншими штрафними
санкціями буде становити 12 764,12 грн.

Відповідно до ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2,
316 ,317, 319 ЦПК України,- колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк»
задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 11 грудня 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення згідно якого:

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ
«Приватбанк» 12 764,12 грн. заборгованості
за кредитним договором «Стандарт».

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ
«Приватбанк» 546,49 грн. судових витрат.

Рішення набирає чинності з моменту
його проголошення, може бути оскаржене
до Вищого Спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі двадцяти
днів з дня набрання рішенням законної
сили.

Головуючий
Ю.Р.Мікуш

Судді
А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин