№2/263/1586/2014
№263/2689/14ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
м.Маріуполь

Жовтневий районний суд
м.Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді
Папаценка П.І.,

при секретарі
Конівченко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Маріуполі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання договору оренди
недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2014 року ОСОБА_1 - представник
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
відповідачів про визнання договору
оренди нежилого приміщення, площею 162
кв.м., що розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 від 20.11.2012 року, укладеного між
відповідачами. В обґрунтування позову
зазначено, що з 25.10.1991 року ОСОБА_2
перебуває в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_3, під час якого за договором
купівлі-продажу придбали вищевказане
нежиле приміщення, що є спільною
сумісною власністю. 20.11.2012 року
відповідач ОСОБА_3, діючи лише в своїх
інтересах, без згоди позивачки уклав
договір оренди належного їм приміщення
з відповідачкою ОСОБА_4 строком на 35
місяців. Умовами вказаного договору
визначено розмір орендної плати в сумі
1000 грн. щомісячно. Вважає, що
вищевказаний договір оренди слід
визнати недійсним, у відповідності до
вимог ст.65 СК України, крім того згоди
на укладення вказаного договору вона
не надавала, жодної домовленості щодо
вказаного договору між ними не було.
Вважає, що таким чином порушені її
права як співвласника нежилого
приміщення.

У судове засідання позивачка ОСОБА_2,
належним чином повідомлена про час,
місце розгляду справи не з'явилася,
надала суду заяву про підтримку
позовних вимог, та розгляд справи у її
відсутності.

ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2 в судовому
засіданні 9.04.2014 року наполягала на
задоволені позову за обставинами
наведеними в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
9.04.2014 року позов визнала, не
заперечувала проти його задоволення,
посилаючись на ті обставини, що дійсно
20.11.2012 року між нею та відповідачем
ОСОБА_3 був укладений договір
вказаного нежилого приміщення. В
укладенні договору оренди позивач
участі не приймала, плату за оренду
приміщення вона особисто сплачувала
ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про день та час слухання
справи повідомлявся у встановленому
законом порядку, причину неявки не
повідомив.

Неявка в судове засідання вказаних
осіб не є перешкодою для розгляду
позову, оскільки в матеріалах справи є
достатньо доказів для вирішення по
суті спірних правих відносин.

В судове засідання, призначене на 7.05.2014
року сторони не з'явилися, про час місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином про причини неявки суду
не повідомили, тому судом закінчено
розгляд справи без фіксації судового
процесу технічними засобами
відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Суд, заслухавши учасників процесу,
дослідивши докази по справі, вважає, що
позовна заява підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2
та відповідач ОСОБА_3 перебувають в
зареєстрованому шлюбу з 25 жовтня 1991
року, що підтверджується свідоцтвом
про укладення шлюбу (а.с.8).

Спірне нежиле приміщення належить на
праві приватної власності ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу від
13.03.2006 року (а.с.6), тобто, придбане в
період шлюбу сторін.

20.11.2012 року відповідачі уклали між
собою договір оренди (№20/12) спірного
приміщення строком на 35 місяців (а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.2 ст.65 СК України при
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3 20.11.2012 року без згоди позивачки,
всупереч вимогам ст.65 ч.2 СК України,
уклав договір оренди нежилого
приміщення, що розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, чим порушив право ОСОБА_2, як
співвласника вказаного приміщення.

Згідно з ч.4 ст.369 ЦК України правочин
щодо розпорядження спільним майном,
вчинений одним із співвласників, може
бути визнаний судом недійсним за
позовом іншого співвласника у разі
відсутності у співвласника, який
вчинив правочин, необхідних
повноважень.

Враховуючи вищевказане,
судом встановлено, що права ОСОБА_2 як
співвласника нерухомого майна
порушені, без її згоди відповідач
ОСОБА_3 надав вказане приміщення в
оренду ОСОБА_5, тому позовні вимоги є
обґрунтованими та таким, що підлягають
задоволенню.

Оскільки позивач ОСОБА_2 не
наполягає на стягненні з відповідачів
судових витрат, суд вважає недоцільним
їх стягнення.

Керуючись ст.369 ЦК України, ст.ст.60,65 СК
України, ст.ст.10,11,88,174,209, 212,214-215 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - представника
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
договору оренди недійсним
задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди
нерухомого майна - нежилого приміщення,
площею 162 кв.м., що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, укладений 20.11.2012 року
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку особами, які
приймали участь у розгляді справи до
Апеляційного суду Донецької області
через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя Донецької області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участі у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя:
П.І. Папаценко