ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3971/14-ц
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2014 р. Дарницький
районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Трусової Т.О.,

при секретарі Мінасян С.Г., з участю:
представника позивача ОСОБА_2,
представників відповідача Лазебника
Ю.М., Осадчого А.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_5 до приватного
підприємства «Вірма-Енерго»,
приватного акціонерного товариства
«ПРОСТО-Страхування» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2014 р. ОСОБА_5 звернулася до суду
з позовом до приватного підприємства
«Вірма-Енерго» про відшкодування
завданої дорожньо-транспортною
пригодою матеріальної шкоди в сумі 23000
грн. та моральної шкоди в сумі 20000 грн.

Позов обґрунтований наступним. 20
травня 2013 р. ОСОБА_3, керуючи
автомобілем «Mitsubishi Pajero Wagon» д.н.з.
НОМЕР_4, порушив правила дорожнього
руху, внаслідок чого був пошкоджений
належний позивачу автомобіль «Mitsubishi
Outlander» д.н.з. НОМЕР_3. Автомобіль «Mitsubishi
Pajero Wagon», яким керував ОСОБА_3, належить
приватному підприємству
«Вірма-Енерго» (надалі - ПП
«Вірма-Енерго»), яке застрахувало свою
цивільну відповідальність в
приватному акціонерному товаристві
«ПРОСТО-Страхування». З цих підстав
позивачем подано до страховика заяву
про страховий випадок. В результаті
пошкодження автомобіль позивача став
непридатний для подальшої
експлуатації, не мав можливості
рухатись своїм ходом та був
евакуйований з місця ДТП. Вартість
відновлювальних робіт по ремонту
автомобіля становить 23000 грн. Оскільки
позивач не може експлуатувати
автомобіль, який необхідний їй у
зв'язку з роботою, їй заподіяна
моральна шкода, яку вона оцінює в 20000
грн.

До участі у справі в якості
співвідповідача залучено приватне
акціонерне товариство
«ПРОСТО-Страхування» (надалі - ПАТ
«ПРОСТО-Страхування»).

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 позов підтримав. За
міркуванням представника позивача
порушені права ОСОБА_5 підлягають
безумовному захисту на підставі
Конституції України. Пояснив, що
позивачу не було відомо про наявність у
відповідача договору страхування
цивільної відповідальності. Значно
пізніше, коли позивач дізналась про це,
вона звернулась до страхової компанії
і повідомила місце, де знаходиться її
пошкоджений автомобіль, однак
представник страхової компанії
автомобіль не оглянув, хоча позивач
неодноразово пропонувала це зробити.
Для визначення вартості
відновлювального ремонту автомобіля
позивач запрошувала майстра, який
повідомив, що ремонт буде коштувати 23000
грн. Представник позивача оспорював
винність у дорожньо-транспортній
пригоді ОСОБА_6 пославшись на
неправомірність постанови судді про
притягнення його до адміністративної
відповідальності.

Представник ПП «Вірма-Енерго» Лазебник
Ю.М. позов не визнав. Вказав, що оскільки
на момент вчинення
дорожньо-транспортної пригоди
підприємство мало чинний договір
страхування цивільно-правової
відповідальності, саме страхова
компанія повинна нести
відповідальність за шкоду, завдану
майну потерпілої особи.

Представник ПАТ «ПРОСТО-Страхування»
Осадчий А.М. позов не визнав пославшись
на його необґрунтованість і
недоведеність. Вказав, що 12 лютого 2014 р.
позивач звернулася до ПАТ
«ПРОСТО-Страхування» з повідомленням
про настання страхового випадку, однак
автомобіль «Mitsubishi Outlander» для огляду і
проведення автотоварознавчої
експертизи не надала і
місцезнаходження автомобіля не
повідомила. На даний час відсутні
докази матеріального збитку та витрат
на відновлювальний ремонт автомобіля
позивача. Окрім того у
дорожньо-транспортній пригоді
встановлена вина обох водіїв, а тому
при вирішенні вказаних правовідносин
слід застосовувати положення ст. 1188 ЦК
України. Заперечуючи проти вимог про
відшкодування моральної школи,
послався на те, що позивач не
обґрунтував та не довів суду, в чому
саме полягає моральна шкода, та не
надав жодних доказів на підтвердження
зазначених обставин.

Заслухавши представників сторін та
дослідивши письмові докази, суд вважає
встановленими наступні обставини та
визначені відповідно до них
правовідносини.

20 травня 2013 р. в м. Києві на вул.
Дніпровська набережна сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілів «Mitsubishi Pajero Wagon» д.н.з.
НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 та «Mitsubishi
Outlander» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням
ОСОБА_6, внаслідок якої вищевказані
автомобілі отримали ушкодження.

Власником автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon»
д.н.з. НОМЕР_4 являється ПП
«Вірма-Енерго». ОСОБА_3 перебуває у
трудових відносинах з ПП
«Вірма-Енерго» і керував належним
підприємству автомобілем під час
виконання трудових обов'язків.

Автомобіль «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_3
належить позивачу ОСОБА_5

Вказані обставини сторонами не
оспорюються.

В даній дорожньо-транспортній пригоді
постановами суддів Дарницького
районного суду м. Києва від 14 червня 2013
р. та від 21 червня 2013 р. встановлено вину
обох її учасників (а.с. 3, 24).

Зокрема постановою судді від 14 червня
2013 р. встановлено, що в дворі будинку №
26 по вул. Дніпровська набережна в м.
Києві ОСОБА_6, керуючи автомобілем
«Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_3, в порушення
п.п. 12.1., 12.3. ПДР України не врахував
дорожню обстановку, не вибрав
безпечної швидкості руху та при
виникненні небезпеки не вжив заходів
для зменшення швидкості аж до повної
зупинки автомобіля, внаслідок чого
здійснив зіткнення з автомобілем
«Mitsubishi Pajero Wagon» д.н.з. НОМЕР_4.

Постановою судді від 21 червня 2013 р.
встановлено, що на вул. Дніпровська
набережна в м. Києві ОСОБА_3, керуючи
автомобілем «Mitsubishi Pajero Wagon» д.н.з.
НОМЕР_4, в порушення п.п. 10.4., 10.5, 10.11., 12.1
ПДР України перед поворотом праворуч
завчасно не зайняв відповідне крайнє
положення на проїзній частині та не
надав дорогу автомобілю «Mitsubishi Outlander»
д.н.з. НОМЕР_3, внаслідок чого здійснив з
ним зіткнення.

Суд відкидає доводи представника
позивача про невинність ОСОБА_6 в
дорожньо-транспортній пригоді як такі,
що не ґрунтуються на законі, оскільки
відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно приписів ч. 2 ст. ст. 1187 ЦК України
шкода завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом…

Враховуючи, що предметом позову у даній
справі є шкода, завдана внаслідок
взаємодії двох джерел підвищеної
небезпеки, при цьому наявна вина обох
учасників дорожньо-транспортної
пригоди, в частині визначення розміру
відшкодування повинно діяти правило,
встановлене п. 3) ч. 1 ст. 1188 ЦК України, а
саме: розмір відшкодування
визначається у відповідній частці
залежно від обставин, що мають істотне
значення.

Цивільна відповідальність відповідача
ПП «Вірма-Енерго» при використанні
автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon» д.н.з. НОМЕР_4
застрахована в ПАТ
«ПРОСТО-Страхування» згідно з полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/8083577 від 26.11.2012 р. з лімітом
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну, в розмірі 50000 грн. та нульовою
франшизою (а.с. 16).

Таким чином підстав для покладення на
ПП «Вірма-Енерго» відповідальності за
матеріальну шкоду, завдану при
експлуатації забезпеченого
транспортного засобу, не вбачається.

В свою чергу внаслідок настання
страхового випадку між позивачем
ОСОБА_5 як потерпілою особою та
відповідачем ПАТ «ПРОСТО-Страхування»
як страховиком виникли правовідносини,
які врегульовані нормами глави 67 ЦК
України "Страхування", Законом України
«Про страхування» та спеціальним
нормативно-правовим актом -Законом
України "Про обов'язкове страхування
цивільної відповідальності власників
наземних транспортних засобів"( надалі
- Закон 1961-IV), який регулює відносини у
сфері обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів і спрямований на забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та майну потерпілих при
експлуатації наземних транспортних
засобів на території України.

У відповідності з ст. 22.1 Закону 1961-IV у
разі настання страхового випадку
страховик у межах страхових сум,
зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 35 Закону 1961-IV для
отримання страхового відшкодування
потерпілий чи інша особа, яка має право
на отримання відшкодування, протягом 30
днів з дня подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику заяву про страхове
відшкодування установленого зразка.

Таким чином обов'язковою умовою
для визначення розміру страхового
відшкодування є оцінка шкоди, а
підставою для виплати, - заява
потерпілого про страхове
відшкодування.

З пояснень представника ПАТ
«ПРОСТО-Страхування» вбачається, що
страхувальник повідомив страхову
компанію про настання страхового
випадку у встановлений ст. 33 Закону 1961-IV
триденний строк.

Потерпіла ОСОБА_5 повідомила ПАТ
«ПРОСТО-Страхування» про страховий
випадок лише 12 лютого 2014 р. (а.с. 4).

Згідно ст. 34 Закону 1961-IV протягом 10
робочих днів з дня отримання
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду страховик зобов'язаний
направити свого представника
(працівника, аварійного комісара або
експерта) на місце настання страхового
випадку та/або до місцезнаходження
пошкодженого майна для визначення
причин настання страхового випадку та
розміру збитків. Якщо представник
страховика не з'явився у визначений
строк, потерпілий має право самостійно
обрати аварійного комісара або
експерта для визначення розміру шкоди.
У такому разі страховик зобов'язаний
відшкодувати потерпілому витрати на
проведення експертизи (дослідження).

Судом встановлено, що оцінка
завданої позивачу внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
матеріальної шкоди страховиком не
проводилась, заяву про страхове
відшкодування позивач не подавала, а
отже і рішення про виплату чи невиплату
страхового відшкодування страховиком
не приймалось.

Жодних доказів на підтвердження
розміру завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
матеріальної шкоди позивач ОСОБА_5 суду
не надала.

Враховуючи, що відповідно до
вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
вимоги ОСОБА_5 про відшкодування
матеріальної шкоди є недоведеними і до
задоволення не підлягають.

При вирішенні вимог про відшкодування
моральної шкоди суд виходить з
наступного.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України,
яка закріплює загальні положення про
відшкодування моральної шкоди,
моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною по
віденкою щодо неї самої, членів її сім'ї
чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку зі знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Згідно приписів ст. 1167 цього Кодексу
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі, неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Виходячи зі змісту наведених норм
цивільного закону та положень ст.ст. 10,
60 ЦПК України, заявляючи вимогу про
відшкодування моральної шкоди, позивач
повинен зазначити, в чому полягає ця
шкода, якими неправомірними діями чи
бездіяльністю вона заподіяна, з яких
міркувань він виходить визначаючи її
розмір, а також послатися на відповідні
докази.

Оскільки позивач ОСОБА_5 ні в позовній
заяві ні в судовому засіданні жодним
чином не обґрунтувала, в чому полягає
завдана їй моральна шкода, і не надала
доказів на підтвердження існування
певних втрат немайнового характеру,
яких вона зазнала внаслідок
неправомірних дій чи бездіяльності
відповідачів, вимоги про відшкодування
моральної шкоди суд також вважає
недоведеними.

З огляду на те, що суд відмовляє у
задоволенні позову, розподіл понесених
позивачем судових витрат не
здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_5 до приватного
підприємства «Вірма-Енерго»,
приватного акціонерного товариства
«ПРОСТО-Страхування» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: