Справа № 2/489/948/2014р.
РІШЕННЯ

Іменем України

03 червня 2014р. Ленінський районний суд м.
Миколаєва, у складі: головуючого - судді
Рум'янцевої Н.О., при секретарі - Ляшик
С.В., за участю: позивача - ОСОБА_1,
відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Миколаєва справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2014р. ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя. Свої вимоги мотивувала тим,
що вона перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі з 15.05.1993р. по
06.04.2011р. Від цього шлюбу мають дітей:
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

За час шлюбу ними було придбано
нерухоме майно, а саме: житловий
будинок АДРЕСА_1. Вона вважає, що
вказаний житловий будинок є спільною
сумісною власністю подружжя, оскільки
придбаний за час перебування у шлюбі.

Посилаючись на вказане, позивач
просить суд поділити цей житловий
будинок, визнавши за нею право
власності на ? частки житлового
будинку.

В судовому засіданні позивач заявлені
вимоги підтримала, просила їх
задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги визнав та не
заперечував проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін по справі,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд доходить до наступного.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 15.05.1993р. по
06.04.2011р.

Сторони по справі мають дітей: сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/з № 2218 від
21.07.1994р.), сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а/з
№ 2899 від 20.10.2004р.).

За час шлюбу ними придбано житловий
будинок АДРЕСА_1.

Вказане підтверджується: Свідоцтвом
про право власності на нерухоме майно
від 15.02.2005р.; Витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від
15.02.2005р.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, ст. 60
Сімейного Кодексу України майно,
набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 63 Сімейного Кодексу України
дружина й чоловік мають рівні права
володіння, користування та
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного
суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21.12.2007р. № 11, визначено, що
поділ спільного майна подружжя
здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372
ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на час
розгляду справи.

Положеннями п. 23 цієї Постанови
встановлено, що вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. Спільною сумісною власністю
подружжя, що підлягає поділу (статті 60,
69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин
2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно із
законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від

того, на ім'я кого з подружжя вони були
придбані чи внесені грошовими коштами,
якщо інше не встановлено шлюбним
договором чи законом.

Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу
України, дружина і чоловік мають право
на поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу
України у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

У відповідності до ст. 71 Сімейного
Кодексу України, майно, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина і чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може
бути вирішений судом. При цьому суд
бере до уваги інтереси дружини,
чоловіка, дітей та інші обставини, що
мають істотне значення.

Статтею 372 ЦК України передбачено, що
майно, що є у спільній сумісній
власності, може бути поділене між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом. За
рішенням суду частка співвласника може
бути збільшена або зменшена з
урахуванням обставин, які мають
істотне значення. У разі поділу майна
між співвласниками право спільної
сумісної власності на нього
припиняється.

У відповідності до ч. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Таким чином, суд вважає, що спірний
житловий будинок є спільною сумісною
власністю подружжя, оскільки придбаний
за спільні кошти під час шлюбу.

В судовому засіданні не встановлено
порушення прав та інтересів третіх
осіб.

На підставі викладеного, а також
враховуючи те, що відповідач не
заперечує проти задоволення позову,
суд вважає необхідним задовольнити
вимоги щодо поділу житлового будинку,
визнавши за позивачем право власності
на ? частки цього житлового будинку.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
стягується судовий збір у розмірі 460,87
грн.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 45, 212, 213-215, 226 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий
будинок АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частки житлового будинку АДРЕСА_1, в
порядку поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 460 грн. 87 коп.
(чотириста шістдесят грн. вісімдесят
сім коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з моменту його
оголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий:
Рум'янцева Н.О.