Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2014 року
місто
Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого: Івашкович І.І.

при секретарі: Гайданка Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права спільної
сумісної власності, виділ частки.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із даним
позовом, посилаючись на те, що 15.07.2000
року між нею та відповідачем було
зареєстровано шлюб, який розірвано 30
червня 2011 року.

Під час шлюбу вони разом вели спільний
бюджет та домашнє господарство. На
спільні кошти придбали недобудований
житловий будинок та земельну ділянку,
площею 0.10 га, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
договором купівлі-продажу
недобудованого будинку та земельної
ділянки від 21.08.2000 року, посвідченого
приватним нотаріусом Ужгородського
районного нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстровано в реєстрі за №3502.

На даний час відповідач має іншу сім'ю,
з якою веде спільне господарство.

Угоди про добровільний поділ майна, що
є їхньою спільною власністю, між ними
не досягнуто.

Відповідно до ст.60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст.61 СК України
встановлено, що дружина та чоловік
мають рівні права на володіння,
користування і розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

У відповідності до ч.1 ст.69 СК України,
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України
встановлено, що у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Неповнолітні діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають
разом з нею, виховує їх сама, відповідач
допомагає тільки аліментами, які
погодився виплачувати на підставі
рішення суду.

Відповідно до ч.2,3 ст.70 СК України
встановлено, що при вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї. За рішенням суду частка

майна дружини, чоловіка може бути
збільшена, якщо з нею, ним проживають
діти, а також непрапездатні повнолітні
син, дочка, за умови, що розмір
аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування.

Відповідно до ст.71 СК України
встановлено, що якщо дружина та чоловік
не домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Посилаючись на вказане просить визнати
за нею право власності на 3/4 частини та
за відповідачем ОСОБА_2 на ? частину
житлового будинку та земельної ділянки
площею 0,10 га, що розташовані по АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позов підтримано.

Відповідач позовні вимоги визнав
частково.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, суд констатує
наступне.

Із матеріалів справи слідує, що шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
зареєстровано 15.07.2000 року та розірвано
вказаний шлюб 30.06.2011 року, копію рішення
Ужгородського міськрайонного суду
додано до справи.

У судовому засіданні встановлено, що
сторони за спільні кошти придбали
недобудований житловий будинок та
земельну ділянку, площею 0.10 га, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу недобудованого
будинку та земельної ділянки від 21.08.2000
року, посвідченого приватним
нотаріусом Ужгородського районного
нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстровано в реєстрі за №3502.

Відповідно до ст.60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку
(доходу).

У відповідності до ст.69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором (ст.70 ч.1 СК України).

Підстав для відступлення від засади
рівності часток передбачених ст. 71 СК
України немає.

Згідно ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З наведених обставин позовні вимоги
слід задовольнити частково та визнати
будинок та земельну ділянку, площею 0,10
га в АДРЕСА_1 спільною сумісною
власністю колишнього подружжя,
поділити вказане майно визначивши, що
частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рівними та
становлять по 1/2.

У зв»язку з наведеним позовні вимоги
підлягають до задоволення частково.

Керуючись ст.ст.10,11,61,214,215 ЦПК України,
ст.ст.60,69,70 СК України, суд,-

РІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати будинок та земельну ділянку,
площею 0,10 га в АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю колишнього
подружжя, поділити вказане майно
визначивши, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2
є рівними та становлять по 1/2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 229,41
грн. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Івашкович І.І