У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В.,
Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання
Ковальчук Л.В.,

з участю представника позивача,
відповідачки ОСОБА_1 та третьої особи
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду в м. Рівному цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Рівненського районного суду від 15
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Виконавчого комітету
Великоомелянської сільської ради,
Великоомелянської сільської ради
Рівненського району Рівненської
області та ОСОБА_1, треті особи на
стороні відповідачів, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору -
ОСОБА_2 і ОСОБА_4, про визнання
недійсними рішення та свідоцтва про
право власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а :

31 червня 2013 року ОСОБА_3 звернувся в суд
з позовом до Виконавчого комітету
Великоомелянської сільської ради,
Великоомелянської сільської ради
Рівненського району Рівненської
області та ОСОБА_1, треті особи на
стороні відповідачів, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору -
ОСОБА_2 і ОСОБА_4, про визнання
недійсними рішення та свідоцтва про
право власності на нерухоме майно. При
цьому позивач покликався на
неузгодженість дати в рішенні
Виконавчого комітету
Великоомелянської сільської ради
Рівненського району від 21 жовтня 2004
року про оформлення права власності на
будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 з датою в
акті № 241 державної технічної комісії
про готовність закінчених
будівництвом об'єктів садибної
забудови до експлуатації від 5
листопада 2004 року, а також на ухвалення
оскаржуваного рішення на підставі
нормативних актів, які втратили свою
чинність.

Рішенням Рівненського районного суду
від 15 квітня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

В поданій на це рішення апеляційній
скарзі позивач посилався на те, що акт
державної технічної комісії про
готовність закінчених будівництвом
об'єктів садибної забудови до
експлуатації датований і затверджений
5 листопада 2004 року. Прийшовши до
висновку про те, що цей акт був
складений до прийняття рішення
Великоомелянської сільської ради
Рівненського району Рівненської
області від 21 жовтня 2004 року, місцевий
суд не зазначив точної дати його
складання.

Як видно з рішення Великоомелянської
сільської ради № 32 від 21 жовтня 2004 року,
підставою для його прийняття був Акт
державної технічної комісії про
готовність закінчених будівництвом
об'єктів садибної забудови до
експлуатації від 5 листопада 2004 року.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Покликаючись на ці обставини, позивач
рішення місцевого суду вважав
незаконним та необґрунтованим і просив
апеляційний суд його скасувати й
ухвалити у справі нове рішення про
задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в судове засідання,
перевіривши подані докази та доводи
апелянта, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

З оскаржуваного рішення вбачається, що
відмовляючи позивачу у задоволенні
позову, місцевий суд виходив з того, що
допущені відповідачами у справі
неточності при оформленні оспорених у
судовому порядку документів прав
позивача не порушили.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погоджується,
виходячи з таких обставин.

Зі свідоцтва про одруження видно, що
позивач ОСОБА_3 та відповідачка
ОСОБА_1,яка визнала позов, є подружжям
(а. с. 6).

30 жовтня 1996 року рішенням
Великоомелянської сільської ради
народних депутатів Рівненського
району № 205 відповідачці ОСОБА_1 для
будівництва і обслуговування
житлового будинку було надано у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,1 га в с. Вересневе Рівненського
району.

За час шлюбу на вказаній земельній
ділянці позивач ОСОБА_3 і відповідачка
ОСОБА_1 збудували житловий будинок
АДРЕСА_1

21 жовтня 2004 року за заявою відповідачки
ОСОБА_1 на підставі рішення № 205 від 30
жовтня 1996 року про надання земельної
ділянки у приватну власність та Акта
державної технічної комісії про
готовність закінчених будівництвом
об'єктів садибної забудови до
експлуатації від 5 листопада 2004 року
виконавчий комітет Великоомелянської
сільської ради прийняв рішення № 150 про
оформлення за нею права власності на
будинок АДРЕСА_1 (а. с. 8).

11 листопада 2004 року відповідно до
зазначеного рішення виконкому
відповідачці ОСОБА_1 було видано
свідоцтво про право власності на
вказане нерухоме майно (а. с. 7).

30 листопада 2004 року відповідачка
ОСОБА_1 зі згоди свого чоловіка та
позивача у даній справі ОСОБА_3 ?
частину спірного житлового будинку та ?
частину присадибної земельної ділянки
подарувала своїй дочці ОСОБА_2, а іншу
половину цього нерухомого майна - внуку
ОСОБА_5

Рішенням Апеляційного суду
Рівненської області від 19 липня 2012 року
ОСОБА_1 і ОСОБА_3 у задоволенні позову до
ОСОБА_2 про визнання цього договору
дарування частково недійсним
відмовлено.

Таким чином, у позивача у даній справі
ОСОБА_3 та відповідачки ОСОБА_1 відсутні
будь-які права на житловий будинок
АДРЕСА_1 Самі вони проживають у
квартирі в м. Рівному.

Відповідно до правил ч. 1 ст.ст. 15 і 16 ЦК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом лише
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до цивільного
законодавства, якщо суд на підставі
досліджених у судовому засіданні
доказів встановить, що право позивача,
про захист якого він просить, не
порушено, то суд ухвалює рішення про
відмову в задоволенні позову саме на
цій підставі.

Отже, висновок місцевого суду про
необхідність відмови позивачу у
задоволенні його позовних вимог до
відповідачів, які діяли у межах наданих
їм законом повноважень, відповідає
фактичним обставинам справи та
зібраним у справі доказам.

У зв'язку з викладеним колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
з'ясувавши дійсні обставини спору
сторін та виконавши інші вимоги
цивільного судочинства, вирішив дану
справу згідно із законом.

Доводи поданої апеляційної скарги
зроблених місцевим судом висновків не
спростовують.

Тому підстав для скасування ухваленого
у справі судового рішення та
задоволення поданої апеляційної
скарги, виходячи з меж її доводів,
апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 303, 304, 307, 308, 313-315,
317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду
від 15 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення. Вона може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: