Справа № 199/1947/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

«21» травня 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого – судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську у
порядку заочного розгляду справи
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання повнолітнього сина, який
продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із
даним позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що від шлюбу із
відповідачем має повнолітнього сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає
разом із позивачем, перебуває на її
утриманні та є навчається у
Дніпропетровському коледжі
ракетно-космічного машинобудування
ДНУ імені Гончара, навчається на
четвертому курсі денного відділення
та потребує додаткової матеріальної
допомоги. Як зазначається позивачем
при зверненні до суду, позивач
самостійно виховує та матеріально
забезпечує дитину, утім, коштів не
вистачає.

Предмет позову становить вимога
про стягнення з відповідача на користь
позивача аліментів на утримання сина,
який продовжує навчання, в розмірі
1 200,00 грн.

У судове засідання позивач не
з’явилася, надала до суду заяву про
розгляд справи у її відсутності,
просила суд повністю задовольнити
поданий позов.

За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

У судове засідання відповідач,
який був повідомлений належним чином
про розгляд справи, не з’явився,
причини неявки суду не повідомив та не
надав заяви про розгляд справи за його
відсутності, та не скористався правом
надання заперечень проти позову, у
зв’язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224
ЦПК України вирішує справу у порядку
заочного розгляду на підставі наявних
у справі доказів.

Таким чином, суд, врахувавши заяву
позивача та дослідивши докази, дійшов
до висновку про наявність підстав для
задоволення позову повністю, виходячи
з наступного.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права
дитини, прийнятої 44-ю сесією
Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та
яка набула чинності для України 27.09.1991
р., батько або (і) інші особи, що
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Як було встановлено судом, ОСОБА_3
народився 22.09.1994 р., та сторони у цій
справі батьками повнолітнього, який
навчається у Дніпропетровському
коледжі ракетно-космічного
машинобудування ДНУ імені Гончара,
навчається на четвертому курсі
денного відділення, закінчує
навчання 30.06.2014 р. Син мешкає разом із
матір’ю та перебуває на її утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 Сімейного
кодексу України батьки зобов'язані
утримувати своїх повнолітніх
непрацездатних дочку, сина, які
потребують матеріальної допомоги, якщо
вони можуть таку матеріальну допомогу
надавати; якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу (ч. 1 ст. 199 СК).

Право на утримання припиняється у
разі припинення навчання (ч. 2 ст. 199 СК
України).

Як було встановлено судом, батьки
повнолітнього сина, який продовжує
навчання, не досягли згоди в поза
судовому порядку щодо виконання
батьками обов’язку щодо утримання
повнолітньої дитини, яка продовжує
навчання, що й стало приводом для цього
звернення до суду.

За розгляду справи судом було
встановлено, що ОСОБА_3 досяг 18
років та продовжує навчання, мешкає
разом із матір’ю та потребує
матеріальної допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Суд допускає негайне виконання
рішень у справах про стягнення
аліментів - у межах суми платежу за один
місяць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Питання про розподіл судових
витрат вирішено у відповідності до
приписів ч. 3 ст. 88 та ст. 215 ЦПК України.

Керуючись ст. 10, 11, 15, ч. 3 ст. 88, ст.ст.
212, 214-215, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітнього сина, який продовжує
навчання, задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
аліменти на утримання сина, який
продовжує навчання – ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи проводити
стягнення з 12.03.2014 р. та до припинення
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчання –
30.06.2014 р. в розмірі 1 200,00 грн. щомісяця,
які підлягають індексації відповідно
до закону.

Рішення у частині стягнення
аліментів в межах суми платежу за один
місяць допустити до негайного
виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
дохід держави судовий збір в розмір
243,60 грн.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України: рішення
може бути оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя