Справа № 456/5783/13
Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/2985/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Азенко М.В.

з участю: позивача ОСОБА_2 то його
адвоката ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 04 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,
заподіяної злочином,-

в с т а н о в и л а :

31 жовтня 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування
шкоди, заподіяної злочином, у розмірі
7931,16 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що вироком Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 29 січня 2013
року відповідач був визнаний винний та
засуджений за вчинення злочинів
передбачених ч.1 ст.135, ч.1 ст.286 КК
України. 28.02.2012р. відповідач вчинив
наїзд на сина позивача ОСОБА_5,
спричинивши йому тілесні ушкодження
середнього ступеня тяжкості, крім того
він покинув місце ДТП, завідомо
залишивши потерпілого, який був у
небезпечному стані. Внаслідок вчинення
ДТП син позивача тривалий час
лікувався в лікарні, йому встановлена
друга група інвалідності, він став
психічно недієздатним. Під час
слухання кримінальної справи
підсудний ОСОБА_4 добровільно частково
погасив матеріальну шкоду в сумі 12 600
грн. завдану витратами на лікування
сина та взяв на себе зобов'язання
оплатити усі витрати, пов'язані з
подальшим лікуванням потерпілого та
проведенням йому повторної
хірургічної операції, про що сторони
підписали письмову угоду від 07.12.2012р. На
повторне лікування сина позивачем
затрачено 8736,16 грн., відповідач
відшкодував лише 805 грн., тому ОСОБА_2
просив стягнути з ОСОБА_4 решту суми -
7931,16 грн. майнової шкоди, яку відповідач
відмовляється відшкодувати.

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 04 березня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено за безпідставністю
позовних вимог.

Рішення суду оскаржив позивач.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду, просив рішення скасувати
та ухвалити нове рішення про
задоволення його позову. Зокрема,
зазначає, що суд першої інстанції
вказав, що позивачу повністю
відшкодована завдана майнова шкода,
посилаючись на подані представником
відповідача розписки про отримання
ОСОБА_2 коштів від відповідача, хоча ця
відшкодована майнова шкода була за
витрати, пов'язані з лікуванням сина
позивача безпосередньо після ДТП, а
витрати, пов'язані з подальшими
операціями не входять у цю суму і є
предметом даного спору.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши доводи осіб, які з'явились у
судове засідання, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково: рішення суду
підлягає скасуванню на підставі п.1 ч.1
ст.309 ЦПК України з ухваленням нового
рішення про часткове задоволення
позову, виходячи з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив з того, що наявними в
матеріалах справи розписками
підтверджується, що ОСОБА_4 повністю
відшкодував ОСОБА_2 матеріальну шкоду,
завдану внаслідок ДТП, в тому числі і
витрати на лікування ОСОБА_5 з 07.12.2012р. в
травматологічному відділенні
Стрийської ЦРЛ у зв'язку з проведенням
хірургічної операції в зальній сумі 15
405 грн.

Проте погодитись з таким
висновком суду не можна, оскільки суд
дійшов його внаслідок неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи. Вказуючи в рішенні загальну
суму виплаченої відповідачем на
відшкодування шкоди в розмірі 15 405 грн.
суд не зазначив в рішенні доказів,
якими це підтверджується.

З матеріалів справи вбачається, що
предметом позову є сума в розмірі 7931, 16
грн., яку витратив позивач на
проведення 22 грудня 2012р. другої
операції лівої гомілки його сина із
встановленням металоконструкції для
остеосинтезу діалізу гомілкової
кістки.

Зокрема, матеріалами справи
підтверджується, що вироком
Стрийського міськрайоного суду
Львівської області від 29 січня 2013р.
ОСОБА_4 визнаний винним та засуджений
за вчинення злочинів, передбачених ч.1
ст. 135, ч.1 ст. 286 КК України, а саме за
вчинення наїзду легковим автомобілем
на ОСОБА_5 - сина позивача, внаслідок
чого потерпілому були заподіяні
тілесні ушкодження середньої тяжкості
з приводу чого він перебував на
стаціонарному лікуванні.

Із змісту вироку вбачається, що в межах
кримінальної справи 26.09.2012р. був
пред'явлений цивільний позов про
відшкодування майнової та моральної
шкоди і представник потерпілого ОСОБА_2
визнав, що у період стаціонарного
лікування потерпілого відразу після
ДТП, підсудний ОСОБА_4 відшкодував
майнову шкоду в розмірі 4500 грн. і під
час судового засідання по розгляду
кримінальної справи підсудний
відшкодував майнову шкоду в розмірі 8100
грн. (а.с.9), тобто усього 12 600 грн.

У вироку суду зазначено, що при обранні
підсудному покарання враховано, що
шкоду потерпілому він відшкодував
частково (а.с. 11).

У письмовому запереченні на позов від
29.11.2013р. ОСОБА_4 визнав, що до
постановлення вироку він відшкодував
ОСОБА_2 12 600 грн. на проведення
лікування потерпілого (а.с. 43).

Наявними в матеріалах справи
письмовими розписками відповідача
ОСОБА_4 та позивача ОСОБА_2,
підтверджується, що ОСОБА_4 передав, а
ОСОБА_2 прийняв 4500 грн. на придбання
медичних препаратів та ліків по
розписках: від 31.07.2012р. - 1000 грн. (а.с 49);
від 03.08.2012р. - 1000 грн. (а.с. 50), від 16.08.2012р. -
1000 грн. (а.с. 53); від 20.08.2012р. - 1000 грн. (а.с
54); від 22.08.2012р. - 300 грн. (а.с. 55); від 28.08.201р.
- 200 грн. (а.с. 57).

Таким чином сума в розмірі 4500 грн. була
відшкодована відповідачем за витрати
понесені потерпілим у період лікування
безпосередньо після ДТП з 31.07.2012р. по
28.08.2012р. та не пов'язані з повторною
хірургічною операцією 20.12.2012р.

Наявними в матеріалах справи
розписками ОСОБА_2 від 25.12.2012р. (а.с. 58),
від 30.12.2012р. (а.с. 59), від 28.01.2013р. (а.с. 60)
підтверджується одержання ним від
ОСОБА_4 грошей в сумах 2000 грн., 200 грн., 5800
грн. на відшкодування завданої сину
шкоди в загальній сумі 8100 грн. згідно
позовної заяви від 26.09.2012р. про що прямо
зазначено у вказаних розписках, які
підписані ОСОБА_4

Таким чином сума в розмірі 8100 грн. була
відшкодована відповідачем за витрати,
понесені потерпілим, які були заявлені
до стягнення в іншій позовній заяві від
26.09.2012р. в межах кримінальної справи до
повторної хірургічної операції.

Колегією суддів встановлено, що 07
грудня 2012р. сторони у справі підписали
письмову угоду, якою відповідач ОСОБА_4
узяв на себе зобов'язання по подальшому
відшкодуванню шкоди, пов'язаної з
придбанням металоконструкції для
остеосинтезу діалізу гомілкової
кістки в потерпілого та витрат за
послуги Ощадбанку, придбання медичних
препаратів та ліків згідно аптечних
чеків, проплату транспортних розходів
на доставку хворого та проплату
грошових коштів лікуючому лікарю,
лікарю-анестезіологу, операційній
сестрі (а.с. 34).

Факт проведення потерпілому від ДТП
ОСОБА_5 повторної операції 20.12.2012р. із
застосуванням зазначеної
металоконструкції підтверджується
протоколом операції № 155 від 20.12.2012р;
рахунком фактурою № 2211 від 10.12.2012р. на
ім'я ОСОБА_5 підтверджується придбання
металоконструкції для остеосинтезу
діалізу гомілкової кістки за 2920 грн.
(а.с. 30), квитанцією АТ «Ощадбанку» від
17.12.2012р. № 19 про сплату 2920 грн. (а.с.31) та
квитанцією банку від 17.12.2012р. про сплату
29,20 грн. (а.с. 33) підтверджуються
понесені витрати на придбання вказаної
конструкції; товарними чеками,
фіскальними чеками аптек
підтверджується придбання медичних
препаратів та ліків у період
доопераційний та післяопераційний
другої хірургічної операції (а.с. 19-27) на
загальну суму 4437,16 грн., а копіями
листків лікарських призначень
підтверджується необхідність
придбання саме тих ліків, які вказані у
чеках.

Таким чином колегія суддів вважає, що
безумовному відшкодуванню підлягала
сума в розмірі 7386,16 грн. (2920 + 29+ 4437,16 =
7386,16), з якої слід відрахувати 805 грн. на
транспортні витрати по
транспортуванню потерпілого ОСОБА_5 в
лікарню та з лікарні, які були
відшкодовані добровільно, що
визнається позивачем. Таким чином до
стягнення підлягає 6581 гр. 18 коп. (7386,16 - 805
= 6581,18).

Колегія суддів не вбачає правових
підстав для стягнення з відповідача 1350
грн. сплачених позивачем добровільно
окремим працівникам лікарні, оскільки
це не охоплюється необхідними
витратами та не може бути віднесено до
шкоди, завданої злочином.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 309, ч.2 ст.
314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і
ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 04 березня
2014 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди, заподіяної
злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1) в
користь ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3) 6581
(шість тисяч п'ятсот вісімдесят одну)
грн.16 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_2) 365
(триста шістдесят п'ять) грн. 40 коп.
судового збору в дохід держави.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ з дня набрання рішенням
апеляційного суду законної сили.

Головуючий:
Мусіна Т.Г.

Судді:
Бермес І.В

Савуляк Р.В.