справа № 462/2784/13-ц
УХВАЛА

судового засідання

"16" травня 2014 р. Залізничний
районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді
Гедз Б.М.

при секретарі
Рущак Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
подання державного виконавця
Залізничного відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції Івасейка
Д.І., погоджено начальником
Залізничного відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції Іванів А.О.
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України боржника - ОСОБА_3, -

встановив:

Державний виконавець
Залізничного відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції Івасейко
Д.І. звернувся в суд із поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України боржника - ОСОБА_3,
посилаючись на те, що на примусовому
виконанні у Залізничному відділі
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції знаходиться виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа № 462/2784/13-ц виданого 24.01.2014 року
Залізничним районним судом м. Львова
про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 29 938, 31 грн. боргу. 06.02.2014 р.
державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження та направлено сторонам. В
результаті проведених державним
виконавцем заходів встановлено, що за
боржником рухомого майна не
зареєстровано, за місцем його
проживання майна на яке можна звернути
стягнення не виявлено та відкриті
рахунки відсутні. На сьогоднішній
день боржником вказане рішення не
виконується, він ухиляється від
виконання своїх зобов'язань.

В судове засідання
державний виконавець не з'явився,
будучи повідомленим в телефонному
режимі про час і місце розгляду
подання, тому суд вважає за можливе
розглянути подання за його
відсутності.

Вивчивши подання, суд
прийшов до висновку, що подання до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 33
Конституції України, кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

З огляду на дану норму
Конституції України, слід прийти до
висновку, що обмеження особи права
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом, є обмеженням її
конституційного права на свободу
пересування, гарантованого державою.

Згідно вимог п. 18 ч. 2 ст. 11
Закону України „Про виконавче
провадження", державний виконавець в
процесі здійснення виконавчого
провадження має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника -юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань
за рішенням.

Разом з тим, згідно вимог ч. 1
ст. 11 ЗУ „Про виконавче провадження",
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до вимог
ст. 32 ЗУ „Про виконавче провадження",
заходами примусового виконання рішень
є: звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України
„Про порядок виїзду з України і в'їзду
в Україну громадян України",
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, коли він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Як вбачається із подання, на
примусовому виконанні у Залізничному
відділі державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції знаходиться виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа № 462/2784/13-ц виданого 24.01.2014 року
Залізничним районним судом м. Львова
про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 29 938, 31 грн. боргу. 06.02.2014 р.
державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження та направлено сторонам.
Рішення суду боржником добровільно не
виконано. 18.02.2014 року державним
виконавцем винесено постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження.

З відповіді ГУ ПФУ у Львівській
області вбачається, що ОСОБА_3
перебуває на обліку в управлінні ПФ
України Залізничного району м. Львова
та отримує пенсію за віком, з відповіді
ГУМВС України у Львівській області, що
автотранспортні засоби за боржником не
зареєстровані. Копією акту державного
виконавця від 05.03.2014 року
підтверджується, що майна, на яке можна
звернути стягнення не виявлено.

Між тим, у поданні не зазначено і
не обгрунтовано, які обставини дають
підстави вважати, що ОСОБА_3 має намір
виїхати за кордон, не зазначено якими
доказами підтверджуються такі
обставини, і яка є необхідність в
тимчасовому обмеженні її права виїзду
за кордон.

Крім того, суду не зазначено
жодних доказів, які б давали підстави
вважати, що боржник може виїхати за
кордон на постійне місце проживання, не
виконавши зобов'язань.

Зважаючи на викладене
вище, суд прийшов до висновку про
відсутність підстав вважати, що
боржник ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням іншого органу (посадової
особи), а вжиті державним виконавцем
заходи по примусовому виконанню цих
зобов'язань вичерпані та не принесли
позитивного результату.

За таких обставин
обмеження ОСОБА_3 у праві вільно
залишати територію України позбавлене
законних підстав та є прямим
порушенням її конституційного права.

Враховуючи
вищенаведене, суд приходить до
висновку, що доводи подання є
необґрунтованими, а тому в поданні слід
відмовити.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст.
33 Конституції України, ст.ст. 11, 32
Закону України "Про виконавче
провадження", ст. 6 Закону України „Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України", суд -

ухвалив:

У задоволенні подання
державного виконавця Залізничного
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Івасейка Д.І. про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника - ОСОБА_3 по
виконавчому листі № 462/2784/13-ц виданого
24.01.2014 року Залізничним районним судом
м. Львова - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу
суду першої інстанції подається
протягом п'яти з днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя:/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя:

Б.М. Гедз