РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Жовнір Г. Б.

при секретарі судових засідань
Медиинській Л.С.

з участю:

представників позивача ОСОБА_2,
ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7
третьої особи: Приватного нотаріуса
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 про визнання частково
недійсним договору купівлі-продажу
нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до
відповідача, третьої особи про
визнання частково недійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна - 2/5
частини житлового будинку разом з
відповідною частиною господарських
будівель та споруд, який знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_7
та ОСОБА_4, посвідчений приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 за
реєстровим №8347 в частині встановлення
стороною договору «покупець» ОСОБА_4
замість ОСОБА_6 Просить визнати за
ОСОБА_6 право власності на 2/5 частини
житлового будинку разом з відповідною
частиною господарських будівель та
споруд, який знаходиться за адресою
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2. позовні вимоги
підтримала з мотивів викладених в
позовній заяві. Пояснила, що позивач в
2003 р.. перебуваючи у Великобританії
познайомилась із відповідачем ОСОБА_4
Між ними виникли дружні та довірливі
відносини. В 2004 р. ОСОБА_4 повернувся до
Львова та продовжував спілкування і
дружні відносин з позивачкою. В
листопаді 2004 р. позивачці стало відомо,
що її знайомий, громадянин Великої
Британії ОСОБА_7, продає належну йому
частину будинку у АДРЕСА_1. Оскільки їй
було потрібне житло, вона зустрілася
із продавцем і домовилася про купівлю у
нього вказаної частини будинку. Тут же
у Великобританії вона перерахувала на
рахунок продавця 5000 англійський фунтів
стерлінгів. Однак в зв'язку
неможливістю особистої присутності на
Україні, вона звернулась до ОСОБА_4 з
проханням допомогти в оформленні
документів з приводу придбання
вказаної частини будівлі. Враховуючи
приязні відносини та неможливість
особистої явки, було вирішено оформити
договір на ім'я ОСОБА_4, який в договорі
купівлі продажу 2/5 частин вказаного
будинку, від 30.12.2004 р., був вказаний як
покупець. Після оформлення договору,
позивач вирішила провести
реконструкцію вказаної будівлі в 2005 р.
Також в 2005 р. позивач будучи присутня в
Україні зверталась до відповідача з
проханням переоформити будинок на неї,
однак відповідач переконав її що це не
доцільно до завершення реконструкції.
Після завершення реконструкції, яка
повністю проводилась за кошти
позивача, в 2007 р. відповідач ОСОБА_4
почав вимагати від позивачки 50 тис.
доларів США за переоформлення будинку.
В зв'язку з наведеним позивач
звернулась в правоохоронні органи і
відносно відповідача порушено
кримінальну справу за вчинення
шахрайських дій та згодом вироком
Личаківського районного суду м. Львова
від 18.10.2012 р., який вступив в законну
силу, його визнано винним у скоєнні
злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК
України. Враховуючи наведені
обставини, а також встановленні
вироком факти, які не потребують
доведення, просить позовні вимоги
задоволити в повному об'ємі, визнати
недійсним договір купівлі-продажу 2/5
частин житлового будинку за адресою
АДРЕСА_1, від 30 грудня 2004 року укладений
між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, який посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_8, в частині
встановлення стороною договору
«покупець» ОСОБА_4 замість ОСОБА_6 та
визнати за ОСОБА_6 право власності на
вказану частину будинку.

Представник позивача ОСОБА_3, який
являється батьком позивача, заявлені
вимоги підтримав та погодився з
поясненнями представника ОСОБА_2
Додатково пояснив, що його дочка з 2001р.
перебувала у Англії. В 2004році вона
зателефонувала та попросила оглянути
будинок АДРЕСА_1, який продавав її
знайомий ОСОБА_7, що проживає у
Великобританії. Він із дружиною та
знайомим дочки ОСОБА_4 зустрілися із
сусідом власника будинку ОСОБА_11, який
мав ключі від будинку і в його
присутності оглянули будинок. Вони
зробили фото та відео зйомку будинку і
передали фото та записи дочці у Англію.
При цьому дали пораду не купляти
будинок оскільки він їм не сподобався.
Але згодом дочка повідомила, що купляє
будинок і там же в Англії розрахувалася
із власником. Через деякий час їм стало
відомо, що власник будинку приїхав у м.
Львова і разом з товаришем дочки ОСОБА_4
уклали договір купівлі-продажу
будинку. Після цього, по домовленості
із дочкою, ОСОБА_4 організовував
реконструкцію цього будинку.
Зазначив, що на прохання дочки він
часто зустрічався із ОСОБА_4 та
передавав йому гроші та будівельні
матеріали, обговорювали проблемні
питання щодо ремонту. Йому відомо, що
ОСОБА_4 звітував перед дочкою та
майбутнім зятем про використані кошти
і передавав до Англії касету із записом
зробленого ремонту. Він особисто
контролював порядок проведення
будівельних робіт і може однозначно
стверджувати, що такі проводились
виключно за кошти його доньки. Просить
позовні вимоги задоволити.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги заперечив, пояснив, що
дійсно з 2003 р. по 2004 р. він перебував у
Великобританії. В цей період
познайомився з ОСОБА_12, який виявився
співмешканцем ОСОБА_6 З позивачкою
бачився лише декілька разів, оскільки
більше спілкувався з її співмешканцем
ОСОБА_12, якому передавав речі для
доставки в Україну. Також у
Великобританії познайомився з ОСОБА_7
від якого дізнався, що він продає
частину будинку у м. Львові. В листопаді
2004 р. приїхав у Львів передзвонив до
ОСОБА_7, який знаходився ще у
Великобританії, оглянув будинок та
після повернення ОСОБА_7 в грудні 2004 р.
вони оформили договір купівлі-продажу
частини будинку на АДРЕСА_1. Після
придбання будинку за власні кошти
проводив його реконструкцію.
Підтвердив, що батько позивачки
приходив на будівництво з метою огляду
та придбання у нього будинку. Зазначив,
що будинок придбав за 30 тис. доларів
США, які заробив у Великобританії в
період з 2003 р. по 2004 р. Пояснив, що його
середній заробіток становив близько 2000
доларів США на місяць. Вважає, що
обставини викладені в позові не
відповідають дійсності, будинок
придбаний ним за власні кошти та
оформлений на його ім'я, жодних
відносин з позивачкою не мав та її не
представляв. На його думку позивач не
вправі звертатись з даним позовом
оскільки жодні її права при укладені
договору не порушені. Вважає
безпідставним посилання представника
позивача на вчинення ним злочину,
оскільки існує презумпція невинності і
його вина може бути підтверджена лише
вироком суду. Крім цього вважає, що
сплив строк позовної давності оскільки
договір було укладено близько 9 років
тому, а поданий позивачкою, в межах
строку позовної давності, аналогічний
позов було залишено без розгляду.

Також додатково пояснив,що дійсно в 2006
р. на прохання співмешканця позивачки -
ОСОБА_12 зареєстрував його у вказаному
будинку та що після завершення
реконструкції в 2007 р. до нього
звернувся ОСОБА_12 з пропозицією
придбати частину будинку за 50 тис.
доларів, однак він відмовив оскільки це
була нереальна ціна. В придбаному
будинку ніколи не проживав, оскільки
такий позивач та її чоловік віддали в
оренду іншим людям.

Враховуючи наведені обставини просить
відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_4, в
судовому засіданні позовні вимоги
заперечив з мотивів викладених у
письмових запереченнях (а.с. 17-19).
Пояснив, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, матеріали
кримінальної справи відносно ОСОБА_4
зфальсифіковані, в зв'язку з чим
винесений відносно відповідача вирок
не може братись до уваги. Також у
відповідності до вимог ст.. 218 ЦК
України не можуть вважатись доказами
по даній справі покази свідків з
приводу умов укладення угоди, про це
також вказано в ухвалі Верховного Суду
України від 1 лип 2009 р., яким скасовано
рішення першої та апеляційної
інстанції за аналогічним позовом. Крім
цього підставою для відмов в
задоволенні даної позовної заяви
вважає пропуск строку позовної
давності.

Представник відповідача ОСОБА_7 в
судовому засіданні позовні вимоги
визнав повністю. Повідомив, що дійсно
його довіритель фактично продав 2/5
частини житлового будинку адресою
АДРЕСА_1 позивачу ОСОБА_6 Кошти за
придбану частину будинку позивач
передала безпосередньо ОСОБА_7, і лише в
зв'язку з тим, що позивач була відсутня
в Україні договір було оформлено з
ОСОБА_4 Просить позовні вимоги
задоволити.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_8
у судове засідання не з'явився з
невідомих суду причин про час та місце
судового розгляду був повідомлений
належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, показання
свідка, дослідивши письмові докази, суд
вважає, що позовні вимоги слід
задоволити з наступних підстав.

Враховуючи клопотання представника
позивача про поновлення строку
позовної давності (а.с. 5), та беручи до
уваги матеріали цивільної справи №
2-252/11 за аналогічним позовом, який було
подано 03.09.2007 р., а також, те що факт
злочинності дій відповідача було
встановлено лише після вступу в
законну силу вироку суду від 18.10.2012 р.
(а.с. 33-41) суд вважає, що встановлений
строк позовної давності було пропущено
з поважних причин, в зв'язку з чим у
відповідності до вимог ч. 5 ст. 267 ЦК
України порушене право позивача
підлягає захисту.

Як вбачається із копії договору
купівлі-продажу 2/5 частин будинку від
30.12.2004року (а.с. 7) в цей день ОСОБА_7
продав 2/5 частин житлового будинку
разом із відповідною частиною
господарських будівель та споруд по
АДРЕСА_1. Покупцем даного майна у
договорі зазначено відповідача
ОСОБА_4. Згідно п. 5 вказаного договору
кошти за придбане майно сплачено до
підписання угоди.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК
України вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили, обов'язковий для
суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок, з питань,
чи мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

Вироком Личаківського районного суду
від 18 жовтня 2012 р. (а.с. 35-38), який вступв в
законну силу, ОСОБА_4 визнаний винним у
скоєнні злочину передбаченого ч. 4 ст. 190
КК України. Вказаним вироком
встановлено, що ОСОБА_4 30.12.2004 року з
метою заволодіння майном потерпілої
ОСОБА_6 - 2/5-ми частинами будинку
АДРЕСА_1, зловживаючи довірою
останньої, вчинив шахрайство в
особливо великих розмірах. Такі дії
виразились в тому, що скориставшись
довірою потерпілої, на її прохання,
оскільки остання перебувала у
Великобританії та за її кошти, придбав
2/5 частин вище зазначеного будинку,
оформивши такий на своє ім'я. В
подальшому, займаючись реконструкцією
та добудовою цього будинку за кошти
потерпілої, як прораб, відмовився
переоформити право власності на
придбане та збільшене у своїй вартості
майно - будинок по АДРЕСА_1 на ім'я
потерпілої ОСОБА_6

Наведені факти не підлягають
доказуванню оскільки встановлені
вироком суду, який вступив в законну
силу. Отже факт придбання ОСОБА_4
вказаної частини будинку за кошти
позивачки, та набуття права власності
на таку в результаті шахрайських дій,
встановлено.

Крім цього наведені представниками
позивача обставини підтверджуються
показами свідка ОСОБА_11, який в
судовому засіданні повідомив, що
проживає адресою АДРЕСА_1, поруч із
спірним будинком. З 1998 року підтримує
дружні відносини з ОСОБА_7 який
приблизно в 2001 р. придбав спірну
частину будинку. Він регулярну
допомагав ОСОБА_7 розвозити посилки із
Великобританні, в тому числі і передані
позивачкою, в зв'язку з чим
неодноразово спілкувався з нею по
телефону. Зазначив, що у нього завжди
були ключі від будинку ОСОБА_7, оскільки
в зв'язку з перебуванням власника за
межами України він доглядав за
будинком. В 2004 р. ОСОБА_7 повідомив, що
продає будинок ОСОБА_6 та її чоловіку
ОСОБА_12, але оскільки такі закордоном,
приїде їх представник ОСОБА_14, якому
необхідно показати приміщення. Таким
представником виявився відповідач
ОСОБА_4, якому він показав будинок і
який в подальшому займався його
ремонтом. Також пояснив, що він
близько п'яти разів передавав,
привезені ОСОБА_7 кошти від ОСОБА_6, її
батькові. Повідомив, що підчас
реконструкції будинку часто
спілкувався з відповідачем і той
завжди пояснював, що будинок належить
ОСОБА_6 та ОСОБА_12 та що будівництво
ведеться за їх кошти Крім цього ОСОБА_6
її чоловік неодноразово дзвонили до
нього та цікавився ходом будівництва.
Зазначив, що і на даний час і раніше
різними побутовими роботами в будинку
займався він, за кошти ОСОБА_6, які йому
надає її батько Ремонті роботи і на
даний момент проводяться за кошти
позивачки. Крім цього свідок зазначив,
що може однозначно стверджувати, що
спірну частину будинку було придбано
саме позивачкою, яка і на даний момент
фактично ним розпоряджається та
фінансує його утримання.

Таким чином, на підставі наведених та
досліджених у судовому засіданні
доказів, суд приходить до
переконливого висновку про те, що
покупцем 2/5 частин будинку АДРЕСА_1 за
договору купівлі-продажу від 30.12. 2004р.
фактично була позивачка ОСОБА_6, яка
оплатила вартість будинку продавцю і
разом із чоловіком за власні кошти
фінансували ведення робіт по
реконструкції будинку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 655 ЦК України
передбачено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

У відповідності до вимог ст. 235 ЦК
України визначено, що удаваним є
правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили. Якщо буде
встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Згідно п.26 Правових позицій Верховного
Суду України щодо розгляду судами
окремих категорій цивільних справ
(Зобов'язання, що виникають з угод) від
04.08.2001р., роз'яснено, що якщо при
вирішенні позову про визнання договору
купівлі-продажу недійсним із підстав,
що насправді покупцем є інша особа, суд
встановить, що фактично майно було
придбане за кошти іншої особи і для неї
та що інших підстав для визнання цієї
угоди недійсною немає, вказаний
договір відповідно до статей 58, 60 ЦК
визнається недійсним лише в частині, що
стосується покупця, і покупцем за цим
договором визнається особа, за рахунок
коштів якої і для якої фактично
укладався цей договір. Зокрема, за
умови доведеності, що за договором
купівлі-продажу автомобіль насправді
був куплений не зазначеним у договорі
покупцем, а іншою особою, за її кошти,
суд відповідно до ст. 58 ЦК може
визнати, що вказаний договір у частині,
що стосується покупця, є удаваною
угодою і що дійсним покупцем за цим
договором є особа, для якої за її кошти
був куплений автомобіль.

Крім цього згідно з вимогами ст. 217 ЦК
України недійсність окремої частини
правочину не має наслідком недійсності
інших його частин і правочину в цілому,
якщо можна припустити, що правочин був
би вчинений і без включення до нього
недійсної частини.

В судовому засіданні представники як
ОСОБА_6 так і ОСОБА_7 підтвердили, що їх
довірителі фактично уклали між собою
угоду з приводу купівлі-продажу
спірної частини будинку і досягли
згоди по всіх істотних умовах.

Таким чином, оскільки безспірно
доведено, що фактично покупцем за
договором купівлі-продажу 2/5 частин
будинку АДРЕСА_1, від 30.12.2004 р. була
позивачка ОСОБА_6, для якої і за кошти
якої він був куплений, цей договір
купівлі-продажу у частині покупця слід
визнати недійсним, перевести права
покупця за цим договором на позивачку
та визнати за нею право власності на 2/5
частини будинку АДРЕСА_1, оскільки
угода у частині покупця ОСОБА_4 є
удаваною.

Керуючись, ст.ст.10, 14, 60,61, 214, 215 ЦПК
України, ст. ст. 217, 235, 236, 267, 392, 655 ЦК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати частково недійсним договір
купівлі-продажу 2/5 частин житлового
будинку разом з відповідною частиною
господарських будівель та споруд, який
знаходиться за адресою АДРЕСА_1
укладений 30 грудня 2004 р. між ОСОБА_7 та
ОСОБА_4, посвідчений приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 за
реєстровим №8347, в частині встановлення
стороною договору «покупець» ОСОБА_4
замість ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 2/5
частини житлового будинку разом з
відповідною частиною господарських
будівель та споруд, який знаходиться за
адресою АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга в строки і порядок передбачені
ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду
Львівської області через місцевий суд.

Суддя:
Жовнір Г. Б.