Справа № 203/3348/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року Кіровський районний
суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака
С.Ю.

при секретарі - Місюра
К.А.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, виконавчого комітету
Кіровської районної у
м.Дніпропетровську ради, треті особи -
ОСОБА_5, ОСОБА_6, про зміну частки у праві
власності, визнання права власності на
самочинно збудовані споруди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого посилався на те, що
володіє 29/100 частинами домоволодіння по
АДРЕСА_1. В 1980 році ним самовільно було
прибудовану ванну літ.б2-1, сарай літ.К,
1/3 частину сараю літ.З, у житловому
будинку літ.Б-1, самовільно
переобладнано приміщення 4-7 у житлову
площею 13,7 кв.м. Окрім нього,
домоволодінням АДРЕСА_1 на праві
спільної часткової власності
володіють ОСОБА_5 - 29/100 частинами, який в
1995 році самовільно прибудував споруд
літ.а1-1, а2-1, 1/3 частину сараю літ.З; а
також володіла ОСОБА_7 42/100 частинами,
яка в 1979 році самовільно прибудувала
споруди а-1, сарай літ.И та 1/3 частину
сараю літ.З. 27.06.2007 року фахівцями КП
«ДМБТІ» було складено акт ідеальних
часток, відповідно до яких частки
співвласників змінились та з
урахуванням самовільно збудованих
споруд у фактичному користуванні
ОСОБА_5 знаходиться 27/100 частин
домоволодіння, ОСОБА_7 43/100 частини,
ОСОБА_1 - 30/100 частини. Посилаючись на те,
що на здійснення вказаних перебудов
він отримав дозвіл співвласників, в
тому числі і від правонаступника
ОСОБА_7 - ОСОБА_6, позивач просив змінити
його частку у домоволодінні АДРЕСА_1 з
29/100 на 30/100 частин та визнати за ним
право власності на самовільні
прибудови літ.б2-1, сарай літ.К, 1/3
частину сараю літ.З у житловому будинку
літ.Б-1; самовільно переобладнане
приміщення 4-7 у житловій площею 13,7 кв.м,
побудованих на земельній ділянці по
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
та просили їх задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні позов не визнав та
просив відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача -
виконавчого комітету Кіровської
районної у м.Дніпропетровську ради та
треті особи в судове засідання не
з'явились, про причини неявки не
повідомили.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Як встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи,
відповідно до договору купівлі-продажу
від 31.08.1979 року позивач ОСОБА_1 є
власником 29/100 частин домоволодіння
АДРЕСА_1.

Іншими співвласниками вказаного
домоволодіння є ОСОБА_5, якому належить
29/100 частин, а також була ОСОБА_7, якій
належало 42/100 частин домоволодіння та
після якої спадщину прийняла її донька
ОСОБА_6, але свідоцтво про право на
спадщину на частину домоволодіння не
отримувала.

Як зазначив позивач в 1980 році ним
самовільно було прибудовану ванну
літ.б2-1, сарай літ.К, 1/3 частину сараю
літ.З, у житловому будинку літ.Б-1,
самовільно переобладнано приміщення 4-7
у житлову площею 13,7 кв.м. ОСОБА_5 в 1995
році самовільно прибудував споруд
літ.а1-1, а2-1, 1/3 частину сараю літ.З; а
ОСОБА_7 в 1979 році самовільно
прибудувала споруди а-1, сарай літ.И та
1/3 частину сараю літ.З.

27.06.2007 року фахівцями КП «ДМБТІ»
було складено акт ідеальних часток,
відповідно до яких частки
співвласників змінились та з
урахуванням самовільно збудованих
споруд у фактичному користуванні
ОСОБА_5 знаходиться 27/100 частин
домоволодіння, ОСОБА_7 43/100 частини,
ОСОБА_1 - 30/100 частини.

Посилаючись на те, що вказані
перебудови були здійснені ним з
дозволу інших співвласників, позивач
на підставі ст.ст.16,357,376 ЦК України
просив змінити його частку у
домоволодінні АДРЕСА_1 на 30/100 частин та
визнати право власності на самовільні
прибудови.

Відповідно до ч.3 ст.357 ЦПК України
співвласник має право на відповідне
збільшення своєї частки у праві
спільної часткової власності, якщо
поліпшення спільного майна, які не
можна відокремити, зроблені ним своїм
коштом за згодою всіх співвласників, з
додержанням встановленого порядку
використання спільного майна.

Відповідно до ст.328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема, із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ст.331 ЦК України
право власності на нову річ, яка
виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна).

Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме
майно відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

До завершення будівництва
(створення майна) особа вважається
власником матеріалів, обладнання тощо,
які були використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Відповідно до ч.ч.2,3,5 ст.376 ЦК
України особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

Право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була їй
відведена для цієї мети, за умови
надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб.

Разом з тим, як встановлено під
час розгляду справи та не
заперечувалось позивачем,
переобладнання належної йому частини
домоволодіння та будівництво сараю
було здійснено ним самочинно, без
відповідного дозволу на виконання
будівельних робіт та затвердженого
проекту.

Земельна ділянка по АДРЕСА_1 не
приватизована та перебуває у власності
територіальної громади міста. Дозволу
від власника земельної ділянки на
здійснення будівництва позивачу також
не надавалось.

Самочинне переобладнане та
збудоване нерухоме майно у
передбаченому законом порядку
позивачем в експлуатацію не введено та
державну реєстрацію права власності на
нього не проведено.

З урахуванням зазначених вище
обставин та положень закону, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі
та в задоволенні позову останньому
слід відмовити повністю.

В зв'язку з відмовою в
задоволенні позову, сплачені позивачем
при його подачі судові витрати слід
віднести на користь держави.

На підставі вищенаведеного,
керуючись ст.328,331,357,376 ЦК України,
ст.ст.10,11,27,31,33,58-60,88,169,213-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, виконавчого комітету
Кіровської районної у
м.Дніпропетровську ради, треті особи -
ОСОБА_5, ОСОБА_6, про зміну частки у праві
власності, визнання права власності на
самочинно збудовані споруди -
відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Кіровський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
С.Ю. Казак