РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/мотивувальна
частина/

28 травня 2014 року Артемівський
районний суд м. Луганська у складі:

головуючого судді: Зоріка М.В.,

при секретарі: Рябчинській
В.В.,

розглянувши у відритому судовому
засіданні у залі суду в місті Луганську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особи: ОСОБА_4,
приватний нотаріус ОСОБА_5, про
визнання договору дарування удаваним
та таким, що приховує інший договір;
скасування договору дарування,

В С Т А Н О В И В:

До Артемівського районного суду м.
Луганська надійшла позовна заява
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особи:
ОСОБА_4, приватний нотаріус ОСОБА_5, про
визнання договору дарування удаваним
та таким, що приховує інший договір;
скасування договору дарування, в
обґрунтування якої позивачка
зазначила, що на підставі свідоцтва про
право на спадщину від 23.09.08р. їй
належить 1/3 частка житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1. Інші частки у
вказаному будинку по 1/3 частки належать
донькам спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_4

19.09.2013р. позивачці стало відомо про те,
що ОСОБА_2 подарувала на користь ОСОБА_3
належну їй 1/3 частку вказаного будинку,
відповідно до умов договору дарування
від 22.10.2012р.

Позивачка вважає, що вищевказаний
договір дарування є удаваним та має
бути скасований в судовому порядку,
оскільки приховує договір
купівлі-продажу, який в дійсності був
укладений між відповідачками, з метою
порушення її переважного права викупу
частки у спільному майні, що
передбачене ч. 1 ст. 362 ЦК України.

Такої думки позивачка дійшла з огляду
на те, що ОСОБА_2 раніше пропонувала
придбати у неї її частку будинку та не
мала наміру будь-кому її дарувати.

Окремо позивачка звернула увагу на те,
що ОСОБА_2 приховала під час укладення
спірного договору дарування те, що її
частка будинку перебуває у спорі по
цивільній справі № 2/434/1190/13.

В судовому засіданні представник
позивачки заявлений позов підтримав та
просив суд задовольнити його у повному
обсязі з вищенаведених підстав.

Відповідачка ОСОБА_3 проти позову
ОСОБА_1 заперечувала посилаючись на
його необґрунтованість та вказала про
відсутність передбачених законом
підстав для визнання спірного договору
дарування удаваним правочином та
скасування цього правочину.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому
засіданні заявлений ОСОБА_1 позов
підтримала та вказала, що дійсно ОСОБА_2
пропонувала позивачці та третій особі
придбати належну їй частку будинку,
однак вони не домовились щодо ціни цієї
частки.

Від відповідачки ОСОБА_2 на адресу суду
надійшла заява про розгляд справи без
її участі, в якій вона зазначила, що
проти позову заперечує.

Третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_5
про час та місце судового розгляду була
повідомлена належним чином, однак у
судове засідання не з'явилась та в
порушення вимог ст. 77 ЦПК України про
причини своєї неявки суду не
повідомила.

За вказаних обставин та з врахуванням
приписів ст. 169 ЦПК України, суд визнав
за можливе розглянути справу за
відсутності осіб, що не з'явились на
підставі наявних в матеріалах справи
доказів.

Вислухавши пояснення сторін, свідка та
дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, суд дійшов висновку про те,
що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання договору дарування
удаваним та таким, що приховує інший
договір; скасування договору дарування
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право на спадщину від
23.09.08р. позивачці ОСОБА_1 належить 1/3
частка житлового будинку за адресою:
АДРЕСА_1. Інші частки у вказаному
будинку по 1/3 частки належать донькам
спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Відповідно до умов договору дарування
частини житлового будинку від 22.10.2012р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Луганського міського нотаріального
округу за реєстровим № 1464,
відповідачка ОСОБА_2 подарувала на
користь ОСОБА_3 1/3 частину житлового
будинку, з належними господарськими та
побутовими будівлями й спорудами за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5-6).

Вирішуючи питання щодо
обґрунтованості заявлених вимог, суд
виходить з наступного.

Згідно до ст. 235 ЦК України, удаваним є
правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили. Якщо буде
встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Згідно до ст. 60 ЦПК України, сторони
спору зобов'язані надати докази тих
обставин, на які вони посилаються в
обґрунтування своїх вимог або
заперечень.

Виходячи з вищевказаного, позивачка
мала надати суду належні, допустимі та
достатні докази того, що укладаючи
спірний договір дарування
відповідачки приховали договір
купівлі-продажу, який був укладений
ними в дійсності.

Однак, свого вищевказаного
процесуального обов'язку позивачка не
виконала та обмежилась лише
викладенням своїх міркувань та
припущень з приводу того, що
відповідачка ОСОБА_2 не могла відчужити
належну їй частку на безоплатній
основі.

Разом з цим позивачка не надала суду
доказів сплати відповідачкою ОСОБА_3 на
користь відповідачки ОСОБА_2 грошових
коштів у якості оплати вартості частки
будинку та взагалі, наявності між ними
домовленості щодо купівлі-продажу
вказаної частки будинку.

Пропонування позивачці та третій особі
відповідачкою ОСОБА_2 придбати її
частку будинку не можуть беззаперечно
свідчити про те, що ОСОБА_2 не могла в
подальшому змінити свої наміри
стосовно способу відчуження належного
їй майна та подарувати це майно на
користь ОСОБА_3

За вказаних обставин суд дійшов
висновку про те, що заявлені позовні
вимоги ґрунтуються виключно на
припущеннях та не підтверджені
відповідними доказами, а тому є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Наявність спору між сторонами з
приводу домоволодіння, виділу часток
та порядку користування цим
домоволодінням не позбавляло
відповідачку ОСОБА_2 можливості
укладати спірний договір та згідно до
змісту ст. 235 ЦК України не є обставиною,
яка може свідчити про удаваність
правочину.

Окремо суд звертає увагу на те, що
позивачкою обрано неналежний спосіб
захисту своїх цивільних прав та
інтересів, оскільки чинним цивільним
законодавством не передбачено такого
способу захисту, як скасування
правочину.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 11, 14, 58-60, 212, 214-215, 218 ЦПК України,
суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору
дарування удаваним та таким, що
приховує інший договір; скасування
договору дарування, - відмовити у
повному обсязі за необґрунтованістю.

Судові витрати віднести за рахунок
позивачки.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Луганської області
через Артемівський районний суд м.
Луганська протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення викладено 02
червня 2014 року

СУДДЯ
М.В. Зорік