АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
22-ц/796/3561/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Богінкевич С.М. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді:
Білич І.М.

Суддів:
Кулікової С.В., Поліщук Н.В.

при секретарі:
Товарницькій А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 31 травня 2011 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про звернення стягнення.

в с т а н о в и л а :

У березні 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в якому просило
стягнути солідарно із відповідачів на
його користь заборгованість за
договором про іпотечний кредит від 06
грудня 2007 року № К2840І в сумі 1 173
690,01 гривень, звернувши стягнення на
предмет іпотеки, а саме: квартиру
АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного
предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з
укладенням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
прав власності, а також наданням ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.
Мотивуючи свої вимоги тим, що між
банком та ОСОБА_4 06 грудня 2007 року було
укладено договір про іпотечний кредит
№ К2840І, відповідно до умов якого
ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 657 000
гривень зі сплатою 15 % річних за
користування кредитом та кінцевим
терміном повернення до 06 грудня 2037
року.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним договором 06
грудня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_4 було укладено іпотечний
договір № К2840І, відповідно до
умов якого передала в іпотеку належну
їй на праві особистої приватної
власності квартиру АДРЕСА_1.

Того ж дня з метою забезпечення
виконання за договором про іпотечний
кредит від 06 грудня 2007 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк», ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 укладено окремі договори
поруки, відповідно до умов яких
поручителі зобов'язались відповідати
перед банком солідарно в повному
обсязі за своєчасне виконання
боржником усіх його зобов'язань за
договором про іпотечний кредит від 06
грудня 2007 року № К284СЗІ та
додатковими угодами до нього.

Звертаючись до суду з позовом позивач
вказував, що позичальник належним
чином не виконувала умови договору про
іпотечний кредит, у зв'язку з чим
утворилась заборгованість, яку просив
стягнути солідарно із відповідачів
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 31 травня 2011 року позов ПАТ
КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 06 грудня 2007
року № К2840І в сумі 1 173 690,01 гривень
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1
шляхом продажу вказаного предмета
іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з
укладенням від імені ОСОБА_4 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру прав
власності, з наданням ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
18 квітня 2013 року апеляційну скаргу
ОСОБА_3 задоволено частково, рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 31 травня 2011 року скасовано та
ухвалено нове рішення про часткове
задоволення позовних вимог позивача.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 січня 2014 року
рішення Апеляційного суду м. Києва від
18 квітня 2013 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Сторони будучи належним чином
повідомленими про розгляд справи,
повторно не з'явилися у судові
засідання. Надіславши на адресу
клопотання щодо відкладення розгляду
справи, доказів поважності причин
своєї неявки суду не надали. Судова
колегія вважає за можливе розглянути
справу у їх відсутність в силу вимог
ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, вивчивши матеріали
цивільної справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про задоволення позовних
вимог, виходив із того, що ОСОБА_4
належним чином не виконувала умови
договору про іпотечний кредит, у
зв'язку з чим утворилась
заборгованість, яка підлягає
солідарному стягненню з усіх
відповідачів шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Проте повністю погодитися з такими
висновками суду не можна виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

У відповідності до ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1
ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином, у
встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства. Порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України
обов'язком позичальника за кредитним
договором є, зокрема, повернення
кредиту та сплата процентів за
користування ним. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами
(ст. ст. 629, 638 ЦК України).

Судом першої інстанції було
встановлено, що ОСОБА_4 належним чином
не виконувала умови кредитного
договору, у зв'язку із чим утворилась
заборгованість в сумі 1 173 690, 01 гривень
яку позивач просив солідарно стягнути
із відповідачів шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

У ході розгляду справи, а також при
розгляді апеляційної скарги не було
надано доказів на підтвердження
відсутності заборгованості за
кредитним договором ОСОБА_4 на суму
1173690, 01 гривни, яка складалася із : суми
заборгованості за кредитом - 597932, 74
гривни; суми простроченого кредиту - 1854,
41 гривни; суми нарахованих відсотків
-19861,93 гривни; суми прострочених
відсотків - 341 834,61 гривни; суми
нарахованої пені -155759, 05 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно положень ч. 3 ст. 33, ст. 36 ч. 1 ст.37
Закону України «Про іпотеку»
іподекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки.

Зазначене вище на думку колегії
свідчить про правомірність висновків
суду в частині задоволення вимог
позивача про звернення стягнення на
предмет іпотеки в рахунок погашення
заборгованості за кредитом заявлених
до ОСОБА_4

Положеннями ст. ст. 553, 554 ЦК України
визначено, що поручитель відповідає
перед кредитором за виконання
боржником його обов'язку, а у випадках
порушення такого обов'язку боржник та
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний
обов'язок або солідарна вимога
виникають у випадках, встановлених
договором або законом, зокрема, у разі
неподільності предмета зобов'язання.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено,
що у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Таким чином, поручителі незалежно від
того, уклали вони спільний договір
поруки чи окремий договір, є
солідарними боржниками з
позичальником, а в силу ч. 1 ст. 543 ЦК
України кредитор має право вимагати
виконання обов'язку частково або в
повному обсязі як від усіх боржників
разом, так і від будь-якого з них окремо.

Однак, колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції при задоволенні
позову в частині покладення
відповідальності на поручителів не
було взято до уваги те, що позовна заява
за своїм текстом не містить у собі
доводів щодо невиконання поручителями
умов договорів поруки, а відтак і
покладення на них відповідальності
щодо неналежного виконання цих умов.

У відповідності до вимог ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

І хоча у відповідності до вимог ч. 4 ст. 10
ЦПК України суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи,
колегія суддів вважає, що суд
самостійно не може визначити
відповідачів ( їх прізвища, імена та по
батькові) за відсутності їх прізвищ
щодо яких заявлені вимоги виходячи з
прохальної частини позовної заяви (
а.с. 7 зазначено 4 відповідачі) а також на
свій розсуд встановити порядок їх
солідарної відповідальності.

Беручи до уваги прохальну частину
позовної заяви, колегія суддів вважає,
що не можна визнати рішення суду
постановлене в частині солідарного
стягнення із відповідачів
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки законним
та обґрунтованим. Так як відповідачі
ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є
поручителями, які уклали з позивачем
окремі договори поруки щодо
зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним
договором. А відтак, вони можуть нести
солідарну відповідальність лише в
межах укладених договорів поруки, які
не передбачають виконання зобов'язань
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки виходячи з того, що вони не є
іпотекодавцями за укладеним договором
іпотеки.

Предмет іпотеки належить на праві
власності відповідачу ОСОБА_4 також із
нею було укладено іпотечний договір,
а відтак за умовами договору та діючих
норм законодавства лише на неї можуть
бути прокладена відповідальність
визначена позивачем при зверненні до
суду з позовом.

З урахуванням вищевикладеного,
заявлених позовних вимог, апеляційної
скарги ОСОБА_3 щодо повного оскарження
рішення суду, а також положень ст. 11 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
постановлене судове рішення підлягає
скасуванню в частині задоволення вимог
щодо солідарного стягнення з ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«Приват Банк» заборгованість у розмірі
1173690, 01 гривень за кредитним договором
від 06.12.2007 року шляхом звернення на
предмет іпотеки.

Та постановленням в цій частині нового
рішення про відмову у задоволенні цих
вимог.

В іншій частині постановлене судове
рішення є законним та обґрунтованим і
підстав для його скасування нема.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 309 , 313, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 31 травня 2011 року скасувати в
частині задоволення вимог ПАТ КБ
«Приват Банк» щодо солідарного
стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
користь ПАТ КБ «Приват Банк»
заборгованості у розмірі 1173690, 01
гривень за кредитним договором від
06.12.2007 року шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки.

та постановити в цій частині нове
рішення, за яким:

Публічному акціонерному товариству
Комерційний банк «Приват Банк»
відмовити у задоволенні вимог
заявлених до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

У іншій частині постановлене судове
рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення. Може бути
оскаржено в касаційному порядку
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: