Справа № 349/2399/13-ц
Провадження № 2/349/54/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 травня 2014 року
м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано -
Франківської області

в складі головуючого судді Лошак О.О.

з участю секретаря Сірко І.В.

позивачки ОСОБА_2

представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Рогатині цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Букачівської селищної ради
про визнання неправомірною
бездіяльності Букачівської селищної
ради і зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до Рогатинського
районного суду із позовом до
Букачівської селищної ради та просить
визнати неправомірною бездіяльність
Букачівської селищної ради щодо
розгляду її заяви щодо проведення
обмірів та встановлення фактичного
розміру земельної ділянки з метою
подальшої приватизації земельної
ділянки, вирішення питання щодо
надання дозволу на інвентаризацію
земельної ділянки в смт.Букачівці
Рогатинського району
Івано-Франківської області для
обслуговування будівлі.

У позовній заяві зазначено, що
позивачка постійно проживає у АДРЕСА_1.
Має намір приватизувати земельну
ділянку під належним їй домоволодінням
в АДРЕСА_1. З цією метою вона 17 травня 2013
року звернулася із письмовою заявою до
Букачівської селищної ради з проханням
провести обміри та встановити фактичні
розміри земельної ділянки, яка
тривалий час знаходиться у її
користуванні. Проте жодних заходів
Букачівською селищною радою щодо
проведення обмірів земельної ділянки
не було вжито. З аналогічними заявами
вона повторно зверталася до
Букачівської сільської ради 28.05.2013 року
і 02.09.2013 року. Однак на її звернення
відповідач не відреагував. Просила
позовні вимоги задовольнити повністю.
Визнати бездіяльність Букачівської
селищної ради щодо не проведення
обмірів земельної ділянки, яка
перебуває у її користуванні
незаконною. Зобов'язати Букачівську
селищну раду вжити передбачених
законом заходів щодо проведення
обмірів та встановлення фактичних
розмірів земельної ділянки, що
перебуває у користуванні ОСОБА_2

У судовому засіданні позивачка,
представник позивачки ОСОБА_1, який діє
на підставі договору №7/14 від 24.01.2014
року про надання правової допомоги у
цивільній справі, позов підтримали
повністю із підстав, наведених у
позовній заяві. Крім того, пояснили, що
між суміжними господарствами
позивачки і ОСОБА_3 існує спір щодо
встановлення межі. На даний час
позивачка має намір приватизувати
земельну ділянку, яка знаходиться у її
користуванні, однак через відсутність
фактичних розмірів земельної ділянки,
межових знаків між суміжними
господарствами, позбавлена такого
права, оскільки обміри землевпорядною
організацією проводяться після
відновлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та закріплення
їх довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка.

Просили позов задовольнити повністю,
визнати бездіяльність Букачівської
селищної ради щодо не проведення
обмірів земельної ділянки, яка
перебуває у її користуванні
незаконною. Зобов'язати Букачівську
селищну раду вжити передбачених
законом заходів щодо проведення
обмірів та встановлення фактичних
розмірів земельної ділянки, що
перебуває у користуванні ОСОБА_2

Представники Букачівської селищної
ради - сільський голова Сенів О. позову
не визнав зовсім, пояснив, що між
позивачкою та суміжним
землекористувачем існує спір щодо
встановлення межі між господарствами.
Він особисто в складі комісії виходив
для проведення обмірів, однак через
непорозуміння між сусідами, суміжними
землекористувачами, які перешкоджали
проведенню обмірів, встановити площу
ділянки не вдалося. Крім того, у штаті
Букачівської селищної ради немає
посади землевпорядника, який міг би
належним чином провести обміри
земельної ділянки та встановити
фактичну площу земельної ділянки, яка
знаходиться у користуванні ОСОБА_2
Просив в задоволенні позову відмовити
повністю. У судові засідання,
призначені на 21.01.2014 року, 07.02.2014 року,
13.03.2013 року, 31.03.2014 року,25.04.2014 року не
прибув, направив на адресу суду
клопотання про слухання справи у
відсутності представника Букачівської
селищної ради.

Суд, вислухавши пояснення позивачки,
представників сторін, дослідивши та
перевіривши всі докази в їх сукупності,
встановив такі факти та відповідні їм
правовідносини.

ОСОБА_2 є власником домоволодіння
АДРЕСА_2. Даний факт підтверджується
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно, видане 18.02.2005 року на
підставі рішення виконавчого комітету
Букачівської селищної ради від 23.11.2004
року.

Рішенням Букачівської селищної ради
№19 від 08.04.2005 року ОСОБА_2 надано дозвіл
на проведення інвентаризації
земельної ділянки з метою передачі
безплатно у приватну власність для
індивідуального житлового будівництва
та ведення особистого селянського
господарства без зазначення площі
земельної ділянки.

Статтею 13 Конституції України
встановлено, що земля є об'єктом права
власності українського народу. Від
його імені права власника здійснюють
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування в межах,
визначених Конституцією.

У відповідності до ст.80
Земельного кодексу України,
територіальні громади є суб'єктами
прав власності на землі комунальної
власності. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність, або
надання їх в користування (ч.2 ст.116
Земельного кодексу України). На
підставі наведено саме Бабухівська
сільська рада є органом місцевого
самоврядування, який наділений
повноваженнями щодо розпорядження
землями відповідної територіальної
громади.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

08 квітня 2005 року Букачівською
селищною радою було розглянуто заяву
ОСОБА_2 про надання дозволу на
проведення інвентаризації земельної
ділянки. Прийнято рішення надати
дозвіл ОСОБА_2 на проведення
інвентаризації земельної ділянки з
метою передачі безоплатно у приватну
власність для індивідуального
житлового будівництва та ведення
особистого селянського господарства.

Відповідно до вимог ст.123
Земельного кодексу України надання
земельних ділянок державної або
комунальної власності у користування
здійснюється на підставі рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування. Особа,
зацікавлена в одержанні у користування
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідної сільської, селищної,
міської, районної, обласної ради,
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевої державної адміністрації. У
клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування в межах їх повноважень
у місячний строк розглядає клопотання
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

За частиною 1 статті 10 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" сільські, селищні, міські ради
є органами місцевого самоврядування,
які представляють відповідні
територіальні громади і здійснюють від
їх імені та у їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Пунктом 34 частини 1 статті 26
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" визначено, що
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються питання щодо регулювання
земельних відносин.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить:

а) розпорядження землями
територіальних громад;

б) передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та

юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу;

в) надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності

відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок
із земель комунальної власності
відповідно до цього Кодексу.

Статтею 118 ЗК України визначено
порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадян. Так, за
змістом ч.1,2,6-10 цієї статті громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідної районної, сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.
рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається на підставі техічних
матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки. Проект відведення земельної
ділянки розробляється за замовленням
громадян організаціями, які мають
відповідні дозволи (ліцензії) на
виконання цих видів робіт, у строки, що
обумовлюються угодою сторін.

За ч.1 ст.125 Земельного кодексу
України право власності та право
постійного користування земельною
ділянкою виникає після одержання її
власником або користувачем документа,
що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою та його державної реєстрації.
Право власності на земельну ділянку і
право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується
Державними актами. Тобто, це єдиний
документ, який посвідчує вищезазначене
право. Власник не може бути позбавлений
права власності на земельну ділянку.
Право приватної власності є
непорушним.

Порядок видачі Державних Актів про
право власності на земельну ділянку
регулюється Інструкцією про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності не земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженою наказом Державного
Комітету України по земельних ресурсах
4 травня 1999 року N 43.

Пунктом 1.13 Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі, затвердженої
наказом Державного комітету України із
земельних ресурсів від 4 травня 1999 року
N43, складання державного акта на право
власності на земельну ділянку та на
право постійного користування
земельною ділянкою при передачі
земельної ділянки, що була раніше
надана громадянам у постійне
користування або при переоформленні
правовстановлюючих документів на ці
земельні ділянки, проводиться після
відновлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та закріплення
їх довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка за затвердженою в
установленому порядку відповідною
технічною документацією.

Пунктом 2.1 Інструкції передбачено, що
роботи зі складання державного акта на
право власності на земельну ділянку
або на право постійного користування
земельною ділянкою виконуються в такій
послідовності: підготовчі роботи;
встановлення (відновлення) в натурі (на
місцевості) меж земельної ділянки та
меж обмежень на використання земельної
ділянки; складання кадастрового плану
земельної ділянки; заповнення бланка
державного акта.

Таким чином для виготовлення
Державного акта на право приватної
власності на земельну ділянку позивачу
необхідно зазначити орієнтовні
розміри земельної ділянки, що підлягає
приватизації. Позивачкою такі розміри
у заяві не зазначені, не зазначено і
розмір земельної ділянки у рішенні
сесії Букачівської селищної ради №19
від 08.04.2005 року про надання дозволу на
проведення інвентаризації земельної
ділянки. Тому позовні вимоги в частині
зобов'язання Букачівської селищної
ради встановити розмір земельної
ділянки, яка знаходиться у фактичному
користуванні ОСОБА_2 підлягає до
задоволення.

Власник земельної ділянки
відповідно до вимог ст.106 ЗК України має
право вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними. Види межових знаків
і порядок відновлення меж визначаються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері земельних відносин.
Витрати на встановлення суміжних меж
несуть власники земельних ділянок у
рівних частинах, якщо інше не
встановлено угодою між ними.

На виконання вказаної статті наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18 травня 2010 року
N 376, зареєстрованим у Міністерстві
юстиції України 16 червня 2010 року за N
391/17686, затверджено Інструкцію про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, якою визначено механізм
відновлення меж земельних ділянок на
місцевості, який здійснюють:
виконавець - юридична або фізична
особа, що володіє необхідним технічним
і технологічним забезпеченням та у
складі якої працює не менше двох
сертифікованих
інженерів-землевпорядників або
фізична особа-підприємець, яка володіє
необхідним технічним і технологічним
забезпеченням та є сертифікованим
інженером-землевпорядником, замовник -
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, власник (користувач)
земельної ділянки, який замовляє
роботи із встановлення (відновлення)
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

За змістом п. 4.1 Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої наказом
Державного комітету України по
земельних ресурсах 18 травня 2010 року за N
376, відновлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) здійснюється на
підставі раніше розробленої та
затвердженої відповідно до статті 186
Земельного кодексу України
документації із землеустрою. У разі
відсутності такої документації
розробляється технічна документація
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

Згідно із п. 2.1 вищевказаної
Інструкції межі земельних ділянок, що
передаються або надаються у власність
чи у користування, відновлюються або
переносяться в натуру (на місцевість)
за наявними планово-картографічними
матеріалами. Крайні поворотні точки
кожної межі закріплюються
довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка, крім випадків
збігу вказаних поворотних точок меж з
твердими точками на місцевості.

Статтею 107 Земельного Кодексу
України встановлено, що основою для
відновлення меж є дані
земельно-кадастрової документації. У
разі неможливості виявлення дійсних
меж їх встановлення здійснюється за
фактичним використанням земельної
ділянки. Якщо фактичне використання
ділянки неможливо встановити, то
кожному виділяється однакова за
розміром частина спірної ділянки. У
випадках, коли в такий спосіб
визначення меж не узгоджується з
виявленими обставинами, зокрема з
встановленими розмірами земельних
ділянок, то межі визначаються з
урахуванням цих обставин.

Згідно з ч. ч. 2, 3, 5 ст. 158 ЗК України
виключно судом вирішуються: земельні
спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб, а
також спори щодо розмежування
територій сіл, селищ, міст, районів та
областей. Органи місцевого
самоврядування вирішують земельні
спори у межах населених пунктів щодо
меж земельних ділянок, що перебувають у
власності і користуванні громадян, та
додержання громадянами правил
добросусідства, а також спори щодо
розмежування меж районів у містах. У
разі незгоди власників землі або
землекористувачів з рішенням органів
місцевого самоврядування, органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів спір вирішується судом.

Як роз'яснено у п. 4 постанови
Пленуму Верховного Суду України N 7 від
16 квітня 2004 року "Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ", згідно зі статтею 158 ЗК суди
розглядають справи за спорами про межі
земельних ділянок, що перебувають у
власності чи користуванні
громадян-заявників, які не
погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів. Зазначені спори підлягають
розгляду місцевими судами незалежно
від того, розглядалися вони попередньо
органом місцевого самоврядування або
органом виконавчої влади з питань
земельних ресурсів чи ні.

Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного
кодексу власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю.

Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

У судовому засіданні позивачкою
не доведено факту бездіяльності
Букачівської сільської ради щодо
непроведення обмірів земельної
ділянки.

За наведених вище обставин і
доказів, суд приходить до висновку, що
позовна заява підлягає до часткового
задоволення в частині зобов'язання
Букачівської селищної ради провести
обміри та встановити розміри
земельної ділянки, що перебуває у
фактичному користуванні ОСОБА_2 У
задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_2 до Букачівської селищної ради
слід відмовити за недоведеністю
позовних вимог.

Керуючись ст.16, 377 України,
ст.ст.106,107,116,123,125 Земельного кодексу
України ст.ст.10.11,60,212,214 ЦПК України суд,-

вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до
Букачівської селищної ради
задовольнити частково.

Зобов'язати Букачівську селищну
раду провести обміри та встановити
розміри земельної ділянки, що
перебуває у фактичному користуванні
ОСОБА_2.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовити за недоведеністю
позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Івано - Франківської області через
Рогатинський районний суд Івано -
Франківської області шляхом подачі
апеляційної скарги в 10 - денний строк з
дня проголошення рішення, особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні під час оголошення рішення - в
цей же термін з часу отримання копії
цього рішення.

Головуючий:

Лошак О.О.