Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА
Р.Ю.

суддів ЛЕСКА В.В.,
ЧУЖІ Ю.Г.

при секретарі САВАРИНІЙ Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгороді цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про відшкодування майнової та
моральної шкоди, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на рішення
Тячівського районного суду від 5 грудня
2013 р., -

в с т а н о в и л а :

29.06.2011 ОСОБА_1 і ОСОБА_2, які є подружжям,
звернулися до суду із зазначеним
позовом до ОСОБА_3 У подальшому
уточнили та доповнили заяву і
остаточно мотивували наступним.
Навесні 2011 р. позивачі на належній
ОСОБА_1 земельній ділянці за адресою
АДРЕСА_1 установленим порядком
розпочали добудову кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2».
Позивачі вправі самостійно
господарювати на земельній ділянці,
споруджувати будівлі, вимагати
відшкодування завданих збитків. Їх
права були порушені відповідачем
ОСОБА_3

29.03.2011 відповідач умисно загорнув на
земельній ділянці позивачів готові
траншеї довжиною 24 м, шириною 0,4 м і
глибиною 1 м для фундаменту добудови,
чим спричинив майнову шкоду на суму
7200,00 грн.

У ніч із 7-го на 8-ме квітня 2011 р.
відповідач умисно зруйнував готову
стінову кладку з пінобетонних блоків
на цементному розчині об'ємом 26,88 куб. м,
чим спричинив майнову шкоду на суму
24447,00 грн.

Вранці 06.05.2011 ОСОБА_3 заїхавши вантажним
автомобілем на земельну ділянку
позивачів зачепив тросом свіжозалиту
монолітну залізобетонну колону об'ємом
1,12 куб. м і фундаментну плиту та
зруйнував їх, чим спричинив майнову
шкоду на суму 3360,00 грн. Усього цими
діями було завдано майнової шкоди на
загальну суму 35000,00 грн.

Приблизно о 1 год. 30 хв. ночі з 5-го на 6-те
вересня 2011 р. позивачі, а також ОСОБА_4,
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 повертаючись з
похорону додому побачили на даху
добудови ОСОБА_3 із бензопилою в руках,
який тікав з даху у двері на третьому
поверсі ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_3»,
розташованого на земельній ділянці
поруч на відстані менше 1 м. На другому
поверсі добудови очевидці одразу
виявили, що дерев'яні конструкції даху
були порізані, окрім цього, була
повалена кладка, що була основою для
даху. Цими діями завдано шкоди на суму
64378,00 грн.

Таким чином, загальний розмір майнової
шкоди, завданої відповідачем,
становить 99378,00 грн.

Відповідач окрім знищення майна, що
само по собі завдало моральної шкоди
позивачам, вдавався і до
психологічного насильства щодо них,
погрожував вбивством, розправою,
супроводжував це лайкою, образами, чим
викликав негативні переживання у
позивачів, втрату сну і спокою, це
сприяло загостренню захворювання
позивача ОСОБА_2, яка через різке
підвищення вмісту цукру в крові була
госпіталізована і пройшла лікування в
обласній лікарні. Своїми діями
відповідач спричинив моральну шкоду
позивачам, компенсацію якої вони
оцінюють у 1600,00 грн.

Ці факти підтверджуються дефектними
актами, фотоматеріалами, матеріалами
органів внутрішніх справ, показаннями
свідків, іншими доказами.

Посилаючись на ці обставини та на
положення ЦК України щодо
відшкодування шкоди, позивачі
остаточно просили стягнути на їх
користь із відповідача у відшкодування
майнової шкоди 100978,00 грн, у
відшкодування моральної шкоди 1600,00 грн
і покласти на нього судові витрати.

Рішенням Тячівського районного суду
від 05.12.2013 у позові відмовлено.

Позивачі рішення суду оскаржили,
вказують на його незаконність.
Зазначають, зокрема, що суд дійшов
необґрунтованого висновку про
відсутність доказів щодо вини
відповідача у заподіянні шкоди, дав
невірну оцінку доказам, не звернув
уваги на недоведеність заперечень щодо
позову і в той же час не дав жодної
оцінки доказам позивачів, що свідчать
про заподіяння шкоди відповідачем.
Просять рішення скасувати, позов
задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
позивача ОСОБА_1 та його представника
адвоката ОСОБА_8, які апеляцію
підтримали, показання допитаного в
порядку ст. 184 ЦПК України позивача
ОСОБА_2, яка апеляцію підтримала,
показання допитаного в порядку ст. 184
ЦПК України відповідача ОСОБА_3 та
пояснення його представника адвоката
ОСОБА_9, які апеляцію не визнали,
допитавши свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, оглянувши відмовні
матеріали №№ 822, 847, 923, 1242 і 2509 за 2011 рік,
обговоривши доводи сторін, дослідивши
матеріали справи, оцінивши докази в
сукупності, суд приходить до такого.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив з його
необґрунтованості та недоведеності.
Однак, погодитись із таким рішенням не
можна, оскільки внаслідок
неправильного застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права суд дійшов хибних
висновків.

У справі встановлені наступні факти і
обставини.

На підставі Державного акту серії ЯЕ №
430429 на право власності на земельну
ділянку, виданого 18.03.2009, ОСОБА_1
належить земельна ділянка площею 0,0469
га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1
(а.с. 6). Позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є
подружжям. На земельній ділянці на
замовлення ОСОБА_1 установленим
порядком здійснюється добудова кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_2» (а.с. 7-13). На сусідній
земельній ділянці, що розташована по
АДРЕСА_2 і належить ОСОБА_14, знаходиться
будівля кафе-магазину «ІНФОРМАЦІЯ_3».
Обидві будівлі, включно з
недобудованою частиною кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_2», розташовані впритул
одна до одної, відстань між будівлями
становить менше 1 м. ОСОБА_3 є сином
ОСОБА_14 Внаслідок взаємних претензій
через будівництво указаних об'єктів
між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 тривалий час
виникають суперечки, конфлікти, судові
спори, стосунки між ними неприязні. Ці
обставини не заперечуються сторонами.

З відмовного матеріалу № 822 за 2011 рік
вбачається, що 29.03.2011 ОСОБА_1 будучи
попередженим про кримінальну
відповідальність, передбачену ст. 383 КК
України за завідомо неправдиве
повідомлення про вчинення злочину,
подав до Тячівського РВ УМВС України в
Закарпатській області заяву про
скоєння злочину, в якій повідомив, що в
ніч з 28 на 29.03.2011 невідомі особи
засипали траншеї під будівництво
кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_2», чим завдали
матеріальної шкоди на суму 500,00 грн. У
поясненні від 29.03.2011 ОСОБА_1 зазначив, що
вранці 29.03.2011 виявив засипану траншею,
не знає, хто міг її засипати, але думає,
що це зробив ОСОБА_3, який 28.03.2011 близько
16-00 погрожував йому фізичною розправою,
виливав на робітників, які роблять
добудову, воду, погрожував, що буде
кидати цеглою і говорив, що засипле
траншеї.

Будівельники ОСОБА_15 та ОСОБА_12, які
працювали у ОСОБА_1, дали 29.03.2011
аналогічні пояснення. ОСОБА_3 пояснив
01.04.2011, що до цієї події стосунку не має,
хто міг засипати траншеї - не знає.

Постановою від 01.04.2011, затвердженою
начальником Тячівського РВ УМВС
України в Закарпатській області, в
порушенні кримінальної справи щодо
невідомих осіб відмовлено з підстав,
передбачених ст. 6 ч. 1 п. 2 КПК України, за
відсутністю в їх діях складу злочину,
передбаченого ст. 194 КК України (а.с. 96).

Як випливає з відмовного матеріалу № 847
за 2011 рік, ОСОБА_3 29.03.2011 подав прокурору
Тячівського району заяву про
незаконне, на його думку будівництво
ОСОБА_1 кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_2», у якій
зазначав, що ОСОБА_1 почав викопувати
фундамент, відмовляється припиняти
роботи, вказує на «гострі» стосунки між
ними, на погрози фізичною розправою з
боку ОСОБА_1 04.04.2011 ОСОБА_3 дав
аналогічне пояснення працівнику
міліції. Рапортом ст. лейтенанта
міліції І.І. Куцина від 05.04.2011 р.
зафіксовано, що ОСОБА_1 від дачі
пояснень відмовився.

Постановою органу дізнання від 05.04.2011 в
порушенні кримінальної справи щодо
ОСОБА_1 відмовлено з підстав,
передбачених ст. 6 ч. 1 п. 2 КПК України, за
відсутністю в його діях складу злочину,
передбаченого ст. 129 ч. 1 КК України.

08.04.2011 ОСОБА_1 будучи попередженим про
кримінальну відповідальність,
передбачену ст. 383 КК України, подав до
Тячівського РВ УМВС України заяву про
скоєння злочину і просив вжити заходи
до ОСОБА_3, який в ніч з 7-го на 8-ме квітня
2011 р. пошкодив мурування з блоків на
добудові кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_2», чим
завдав матеріальної шкоди на суму 30000,00
грн (відмовний матеріал № 923 за 2011 рік).
У поясненні від 08.04.2011 ОСОБА_1 зазначив,
що ОСОБА_3 через добудову, що її
здійснює заявник, постійно погрожує
йому та родині, погрожує постійно
розбивати те, що заявник побудує. 08.04.2011
заявник виявив, що кладка на добудові
розбита і одразу повідомив міліцію,
вважає, що тільки ОСОБА_3 має до цього
відношення.

ОСОБА_2, ОСОБА_4 (донька ОСОБА_1 і ОСОБА_2)
08.04.2011 дали аналогічні пояснення щодо
погроз ОСОБА_3 руйнувати збудоване,
ОСОБА_4 переконана, що кладку зруйнував
ОСОБА_3

Пояснення щодо погроз ОСОБА_3 руйнувати
побудоване, погроз робітникам, щодо
виявленого руйнування кладки дали
08.04.2011 також ОСОБА_17, ОСОБА_12, ОСОБА_18,
ОСОБА_15, які працювали на будівництві у
ОСОБА_1, а робітник ОСОБА_19 пояснив, що
близько 3-00 ночі з 7-го на 8-ме квітня 2011 р.
чув гуркіт в районі будівництва
кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_2», вийшов на
вулицю, але нічого не побачив, а вранці
стало ясно, що вночі стіни на добудові
хтось розбив. ОСОБА_3 дати письмове
пояснення працівнику міліції
відмовився, телефоном пояснив, що не
має відношення до пошкодження
добудови.

Постановою органу дізнання від 11.04.2011 в
порушенні кримінальної справи щодо
ОСОБА_3 відмовлено з підстав,
передбачених ст. 6 ч. 1 п. 2 КПК України, за
відсутністю в його діях складу злочину,
передбаченого ст. 194 КК України (а.с. 97).

Як видно з відмовного матеріалу № 1242 за
2011 рік, вранці 07.05.2011 ОСОБА_1 телефоном 102
повідомив Тячівський РВ УМВС України
про те, що 06.05.2011 близько 18-00 його сусід
ОСОБА_3 пошкодив бетонний стовпчик на
огорожі біля кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_2».
ОСОБА_1 письмового пояснення не давав,
однак усно працівнику міліції заявив,
що до пошкодження має відношення
автомобіль ГАЗ-53, д/н НОМЕР_1, гр-на
ОСОБА_20.

ОСОБА_12, який працював на будівництві у
ОСОБА_1, пояснив 11.05.2011, що ОСОБА_3
неодноразово погрожував усім
будівельникам, які працюють у ОСОБА_1, і
самому ОСОБА_1, його дружині ОСОБА_2 для
того, щоб вони припинили будівельні
роботи, а також погрожував, що зробить
все можливе, щоб припинити ці роботи,
думає, що стовпчик зруйнував саме
ОСОБА_3 Аналогічне пояснення дав 13.05.2011
працівник ОСОБА_21.

ОСОБА_20 11.05.2011 пояснив, що 06.05.2011 залишив
свій автомобіль ГАЗ-53, д/н НОМЕР_1, у
дворі у ОСОБА_3 і наскільки йому відомо,
автомобіль нікуди не виїжджав.

ОСОБА_3 у поясненні від 11.05.2011 заявив, що
до пошкодження стовпчика стосунку не
має, а ОСОБА_1, із яким неприязні
відносини через будівництво із
порушеннями кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_2»,
постійно вигадує на нього різні вчинки,
яких він не робив.

Постановою органу дізнання від 13.05.2011 в
порушенні кримінальної справи щодо
ОСОБА_3 відмовлено з підстав,
передбачених ст. 6 ч. 1 п. 2 КПК України, за
відсутністю в його діях складу злочину,
передбаченого ст. 194 КК України (а.с. 98).

У відмовному матеріалі № 2509 за 2011 рік
зафіксовані такі обставини. 06.09.2011
ОСОБА_1 будучи попередженим про
кримінальну відповідальність,
передбачену ст. 383 КК України, подав до
Тячівського РВ УМВС України заяву про
скоєння злочину і просив вжити заходи
до ОСОБА_3 та його сина ОСОБА_13, які
06.09.2011 близько 2-ї години ночі пошкодили
новобудову і завдали шкоди на суму
близько 15000,00 грн. У поясненні від 06.09.2011
ОСОБА_1 вказав, що ОСОБА_3 постійно
пошкоджує його добудову до кафе, 06.09.2011
близько 2-00 ночі ОСОБА_1 повертався від
свого тестя і проїжджаючи повз своє
кафе побачив на другому поверсі
новобудови «ОСОБА_3 та його сина
ОСОБА_13, який в руках тримав бензопилу»,
а коли він крикнув на них, вони з
новобудови перейшли в приміщення свого
кафе «ІНФОРМАЦІЯ_3», що розташоване
приблизно на відстані 40 см. Піднявшись
на другий поверх новобудови, він
виявив, що відповідач із сином за
допомогою бензопили пошкодили фронтон,
перерізали 12 дерев'яних балок,
пошкодили 24 погонних метра опор з
бруса, повалили побудований з блоків
фронтон з перемичками довжиною 12 м і
висотою 4 м. Відповідача із сином бачив
також зять ОСОБА_6

ОСОБА_6 06.09.2011 пояснив, що у вказаний
ОСОБА_1 час особисто бачив двох осіб на
будівлі, які бензопилою «рубали»
дерев'яні бруси перекриття, валили
дерев'яні опори. Це були ОСОБА_3 із сином
ОСОБА_13, коли вони побачили, що їх
помітили, то забігли в приміщення
кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_3». Коли
піднялися наверх, то побачили, що ці
особи перерізали кілька дерев'яних
брусів та пошкодили і повалили опору
даху, зруйнували фронтон з правого боку
будівлі та лівий передній кут будівлі.
Це бачили також його дружина та теща.

ОСОБА_11 пояснила 09.09.2011, що 06.09.2011 вона
разом із батьками поверталася додому і
бачила, як ОСОБА_3 разом із своїм сином
ОСОБА_13 бензопилою «рубали» балки на
даху кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_2», а коли
батько почав на них кричати, вони
втекли в свій ресторан.

Рапортом ст. лейтенанта міліції І.І.
Куцина від 10.09.2011 р. зафіксовано, що
ОСОБА_3 від дачі пояснень відмовився.

Протоколом огляду місця події від
06.09.2011 зафіксовано, що огляд почався о
05-40 і закінчився о 06-40 ранку, при огляді
виявлено, що на другому поверсі
новобудови по АДРЕСА_1 дев'ять з
дерев'яних балок зрізані пилою, на
вказаних балках знаходиться
пошкоджена конструкція опори даху
(«столець»), яка спиляна з основи та
повалена донизу. З лівого боку будівлі
у верхньому ближньому куті пошкоджена
стіна, уламки стіни знаходяться на
землі біля будівлі. З правого боку
будівлі на землі знаходяться піноблоки
та бетонна перемичка, повалені з
фронтону правої стіни.

Постановою органу дізнання від 10.09.2011 у
порушенні кримінальної справи щодо
ОСОБА_3 і ОСОБА_13 відмовлено з підстав,
передбачених ст. 6 ч. 1 п. 2 КПК України, за
відсутністю в їх діях складу злочину,
передбаченого ст. 194 КК України (а.с. 99).

Обставини щодо засипки траншей,
руйнації мурованої кладки, повалення
бетонного стовпа (колони), руйнування
дерев'яних конструкцій даху, стін, що
були виявлені при перевірці заяв
ОСОБА_1, зафіксовані у фототаблицях,
інших документах, що містяться у
відмовних матеріалах, у
фотоматеріалах, що знаходяться на а.с.
48-51, 71-72, 74-78, 80, 82-85.

У суді першої інстанції свідки
показали наступне.

ОСОБА_5 (донька позивачів) повідомила,
що близько першої години ночі з 5-го на
6-те вересня 2011 р. вона разом з батьками,
чоловіком та сестрою поверталася з
похорону і під'їхавши до кафе-бару
«ІНФОРМАЦІЯ_2» побачила на будівлі
ОСОБА_3, який мав у руках бензопилу, і
хоча не бачила особисто, як ОСОБА_3
пиляв, але бачила, як падали балки, а
також бачила, як ОСОБА_3 перелізав
(тікав) з їхньої будівлі у будівлю свого
кафе «ІНФОРМАЦІЯ_3». Він був одягнений у
спортивний костюм темного кольору,
вона його впізнала достеменно. Крім
того, вона багато разів чула, як ОСОБА_3
погрожував її батькові і вимагав, щоб
той не будувався.

ОСОБА_4 (донька позивачів) дала
аналогічні із ОСОБА_5 свідчення, а також
показала, що бачила, як ОСОБА_3
бензопилою пиляв брус (стропила, балку),
як він потім почав тікати у свою
будівлю, показала на фотографії, де
саме пиляв. Відповідач був одягнений у
темний спортивний костюм. Чула
неодноразово, як ОСОБА_3 погрожував
батькам щоб не будувалися, що знищить
збудоване. Крім того, бачила в інший
час, як ОСОБА_3 кидав у робочих відро з
водою, каміння, кинув пляшку з пивом у
бригадира.

ОСОБА_23 (працівниця розташованого
поруч магазину, не родичка сторін)
повідомила суду, що у 2011 р. у теплу пору
року (точніше не пам'ятає) чула, як
ОСОБА_3 часто погрожував ОСОБА_1, що
розіб'є все збудоване, бачила, як ОСОБА_3
кидав з балкончика своєї будівлі
кам'яними плитками, скляними пляшками з
пивом, пустими пляшками у робітників,
які працювали у ОСОБА_1, кидав великі
каміння на стіни, опалубку, пошкодив її
(коли були засипані траншеї), поливав зі
свого вікна через шланг водою стіну,
ОСОБА_1 Бачила також повалену бетонну
колону.

ОСОБА_24 (працівниця розташованого
поруч магазину, не родичка сторін)
показала, що приблизно в кінці березня
2011 р. почалися погрози ОСОБА_3 на адресу
ОСОБА_1 у зв'язку з будівництвом. Свідок
чув, як ОСОБА_3 кричав робочим ОСОБА_1,
щоб не копали, погрожував, що засипле
траншеї і хоча свідок особисто не бачив
щоб ОСОБА_3 засипав траншеї, на другий
день після погроз вони були засипані.
ОСОБА_3 казав, що зробить усе, щоб
будівництва не було. Свідок бачив, як
ОСОБА_3 кидав у робочих ОСОБА_1 камінням,
повними скляними пляшками із пивом,
одного разу при цьому був і ОСОБА_1
Свідок бачив ОСОБА_3 чітко.

ОСОБА_13 (син ОСОБА_3.) показав, що 05.09.2011
вони з батьком на автомашині поїхали до
Ужгорода, ніч з 5-го на 6-те вересня
ночували в Мукачеві в готелі
«Латорична корчма», вранці 06.09.2011 здали
автомобіль на сервісну станцію, ніч з
6-го на 7-ме вересня ночували в тому ж
готелі і 07.09.2011 після обіду повернулися
до Дубового, таким чином, в ніч з 5-го на
6-те вересня 2011 р. їх з батьком у
Дубовому не було.

Допитані апеляційним судом свідки дали
такі показання.

Позивач ОСОБА_2 засвідчила, що ОСОБА_3
постійно погрожував позивачам щоб вони
не будували кафе, бо він буде все
ламати, часто кидав у неї з чоловіком
каміння, кидав у їхніх робітників
каміння, пляшки з-під пива, поливав їх
водою зі шлангу. У свідка помер батько,
тому ОСОБА_3 думав, що в ніч з 5-го на 6-те
вересня 2011 р. позивачів не буде, але
коли вони вночі повернулися, побачили
ОСОБА_3 з бензопилою в руках, а також
його сина на даху кафе, бачили, як вони
потім тікали у свою будівлю. У сина
відповідача в руках нічого не бачила.
Коли вони піднялися на дах, то всі
стропила були вже порізані, вони
побачили свіжі ошурки. Свідок
підтвердив відповідність фотографій,
на яких зафіксовані порізані дерев'яні
конструкції, тому, що він дійсно бачив.
Будівництво освітлюється
прожекторами, ОСОБА_3 був у темному
спортивному костюмі з білими
лампасами, позивач його чітко впізнав.
ОСОБА_2 переконана, що шкоду завдає
тільки ОСОБА_3, ніхто інший не міг цього
робити, хоча по інших епізодах
заподіяння шкоди вона відповідача
особисто не бачила.

ОСОБА_10 (не родичка сторін) показала, що
у травні 2011 р. заходила в кафе-бар
«ІНФОРМАЦІЯ_2» і коли проходила, то
бачила, як ОСОБА_3 зі своєї будівлі
кидав дві скляні пляшки з пивом у
будівельників, які працювали у ОСОБА_1,
чула, як він їм погрожував щоб не
будували, бо він все розіб'є. Троє
будівельників мурували стіну, були на
риштуванні, пляшки впали між
будівельниками та нею і розбилися за
метр-півтора від її ніг, людей не
зачепили.

ОСОБА_11 (сусідка сторін, не їх родичка)
повідомила, що одного разу у вересні 2011
р. вона пізно ввечері дивилася
телевізор, на вулиці було тихо, у хаті
були відкриті вікна, коли вона дуже
добре почула звук бензопили, що працює.
Це було близько 1-ї - 2-ї год. ночі, вона
вийшла на балкон, звук йшов з
будівництва ОСОБА_1, розташованого
по-сусідству через город на відстані
приблизно 20-25 м, чути було також гуркіт,
щось падало зрубане, вона побачила на
даху будівництва і добре впізнала
ОСОБА_3, який тримав у руках бензопилу і
якого було добре видно, бо будівництво
освітлювалося прожекторами. ОСОБА_3 там
«рубав», свідок бачив, як він пиляв
дерев'яні конструкції (стропила,
«кузи»), чула звук дерева, що падає. Вона
розгубилася і доки повернулася до хати
і потім знову вийшла на балкон щоб
зателефонувати ОСОБА_1, ОСОБА_3 вже не
було. На одязі ОСОБА_3 бачила білі
лампаси. Вранці побачила, що тієї форми
даху на будівництві, яка була
напередодні, вже немає.

ОСОБА_12 (працював на будівництві у
ОСОБА_1, не родич сторін) дав свідчення,
якими повністю підтвердив зміст своїх
пояснень, що містяться у відмовних
матеріалах, що досліджувалися
апеляційним судом. Крім того, показав,
що у березні 2011 р. траншею на
будівництві у ОСОБА_1, яку вони звечора
викопали, наступного ранку знайшли
засипаною. Коли вимурували кладку на
першому поверсі, прийшли зранку - все
розвалене, і так було три рази, зокрема,
приблизно в березні 2011 р. Коли почали
ставити опалубку для залиття
«армопоясу» на першому поверсі
(приблизно в квітні 2011 р.), ОСОБА_3 з
другого поверху своєї будівлі кинув до
нього пляшку пива, яка перед ним
розбилася об опалубку, скло подряпало
йому руку, а потім через кілька хвилин
кинув позаду нього велику кам'яну плиту
і сказав, що якщо вони будуть далі
працювати, то другу плиту кине в нього,
після чого вони вимушені були
припинити роботу. Камінь так вдарив об
опалубку, що вона розірвалася. Бетонний
стовп був повалений перед проводами на
полонину, вони потім його розбивали.

Син відповідача ОСОБА_13 дав показання,
якими підтвердив ті, що дав у суді
першої інстанції. Крім того, показав, що
він є інвалідом з дитинства, ліва рука в
нього не працює; він дві ночі ночував з
батьком в одному номері готелю; батько
вночі сам готелю не залишав. Чеки в
готелі оформлювала дівчина, висока,
білявка, приблизно 27-28 років. Його слова
та слова батька підтверджуються
квитанціями, а свідки все вигадують.

Відповідач ОСОБА_3 показав, що у ОСОБА_1
немає всіх необхідних документів на
будівництво, тому він почав одразу
реагувати, як тільки ОСОБА_1 почав
копати траншеї, відповідач просив не
робити цього, але траншеї не засипав,
його там не бачили, а зранку наступного
дня він був у прокуратурі і писав
скаргу. ОСОБА_1 зробив це сам, бо
пообіцяв своїм будівельникам, що
«виб'є» з ОСОБА_3 гроші і заплатить їм
подвійну оплату. Вантажного автомобіля
він не має, а автомобіль ГАЗ-53 він брав
щоб вивезти на стадіон палатки, торгове
обладнання, бочки з пивом, бо був «День
бика» (проводи на полонину). Бетонна
колона сама впала тої же ночі, бо
робітники її неправильно поставили
(«розперли»). Кладку він теж не
руйнував, крім того, засипати траншеї
та зруйнувати кладку не могла одна
людина, а позивачі самі завалили
муровану кладку, щоб «звалити» все на
нього, бо ОСОБА_1 йому мститься за те, що
в нього кращий ресторан. Що стосується
порізаних балок, то коли прийшли
працівники міліції, йому ніхто не
телефонував, не брав пояснень, про
рапорт міліціонера він нічого не знає,
а все те бачити тільки рідні ОСОБА_1,
ніхто інший не бачив. Син ОСОБА_13
інвалід з дитинства, у нього не працює
ліва рука. До Ужгорода вони з сином
виїхали 5-го вересня 2011 р. після обіду,
6-го вересня був на автосервісі,
повернулися до Дубового 7-го вересня 2011
р., ночували в готелі в Мукачеві дві
ночі, він заплатив за проживання
готівкою 800,00 грн. Ніколи ОСОБА_1 не
погрожував, навпаки, ОСОБА_2
погрожувала йому вбивством.

ОСОБА_1 не допитувався апеляційним
судом в якості свідка і дав пояснення,
відповідно до яких за епізодом щодо
пошкодження дерев'яних конструкцій
даху бачив ОСОБА_3 на своєму даху, він,
коли побачив сім'ю позивачів, із
бензопилою в руках тікав до своєї
будівлі, а потім, щоб «зробити собі
алібі» поїхав до Мукачева, де зумів
одержати документи про начебто
перебування в готелі. Насправді, з
Дубового до Мукачева можна спокійно
доїхати за 1,5 - 2 години, за період часу з
1 год. - 1-30 год. ночі до ранку можна
з'їздити двічі. Як побачили порізані
балки, то міліцію викликами одразу, але
з Тячева працівники міліції приїхали
лише близько 4-ї години ранку. Стосовно
своїх пояснень у відмовному матеріалі
про те, що бачив сина відповідача з
бензопилою, ОСОБА_1 уточнив, що саме
ОСОБА_3 він бачив з бензопилою в руках,
саме ОСОБА_3 тікав з бензопилою в руках,
а сина відповідача позивач бачив тоді,
коли він уже закривав двері, просто
його пояснення не зовсім коректно
записане. Будівництво добре
освітлюється двома ліхтарями,
відповідач був одягнений у спортивний
костюм з білими лампасами. Позивач
зазначив також, що вони з ОСОБА_3
конкуренти, а відповідач вимагав, щоб
він не будував кафе-бар.

Свідки в апеляційному суді
допитувалися у присутності та за
участю відповідача ОСОБА_3 і його
представника адвоката ОСОБА_9,
відповідач заперечив правдивість
пояснень ОСОБА_1, показань свідків.
Свідки ОСОБА_2, ОСОБА_11 у присутності
свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_13 підтвердили
свої показання, наполягали на них,
останні вважають показання свідків
нісенітницею і наполягають на їх
неправдивості.

На підтвердження факту перебування
ОСОБА_3 і ОСОБА_13 у період з 05.09. по 07.09.2011
в Мукачеві в готелі «Латорична корчма»
відповідач подав копії двох товарних
чеків «за проживання в приватному
готелі з 05.09.2011 по 07.09.2011» з відбитками
печатки ТОВ «Натурпродукт», м.
Мукачево, що містять підписи
«продавця» без зазначення даних про
особу останнього (а.с. 100). Однин чек
виписаний на ім'я ОСОБА_3, інший - на ім'я
ОСОБА_13, кожен чек виписаний на суму 400,00
грн і датований «5-7 вересня 2011 р.»,
конкретна дата видачі чеків, а також
облікові номери чеків на них не
проставлені, чеки не містять
інформації про номер готелю (місце в
номері), що надається для проживання,
про особу, яка їх оформила, на чеках
відсутні відмітки (штампи) про
прийняття оплати. Оригінали чеків
приєднані до справи апеляційним судом
(а.с. 203, 204). Фіскальних чеків касового
апарата щодо сплати зазначених у
товарних чеках коштів немає.

На запит адвоката ОСОБА_8 ТОВ
«Натурпродукт» видало довідку від
27.07.2012 № 43 про те, що у приватному готелі
ТОВ «Натурпродукт» в м. Мукачеві ОСОБА_3
та ОСОБА_13 за період з 05.09. по 07.09.2011 не
проживали (а.с. 121). На запит адвоката
ОСОБА_9 ТОВ «Натурпродукт» листом від
10.04.2013 № 33 повідомило, що у власності
Товариства перебуває
ресторанно-готельний комплекс
«Латорична корчма», товарні чеки за 5-7
вересня 2011 р. на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_13
видані адміністратором готелю і
відтиск круглої печатки належить ТОВ
«Натурпродукт», раніше надана адвокату
ОСОБА_8 відповідь пояснюється тим, що
чек касового апарата був відсутній і це
є підставою в адміністрації Товариства
видати довідку що такі громадяни в
готелі не проживали (а.с. 132, оригінал
листа на а.с. 205).

На запит апеляційного суду у зв'язку з
необхідністю перевірки доводів сторін,
встановлення особи адміністратора
готелю та його явки до суду, ТОВ
«Натурпродукт» надіслало довідку без
дати, що надійшла 29.04.2014 (а.с. 223), якою
повідомило, що: адміністратор, який
працював у період з 05.09. по 07.09.2011 і яким
підписувалися товарні чеки, не працює в
Товаристві з 25.01.2012 і місце перебування
цієї особи на даний час невідоме; гр-ни
ОСОБА_3 та ОСОБА_13 дійсно проживали в
готелі «Латорична корчма» у період з
05.09. по 07.09.2011; указані товарні чеки
видавалися адміністратором готелю,
відтиск круглої печатки належить ТОВ
«Натурпродукт»; достовірність чеків
Товариство підтверджує; довідка від
27.07.2012 № 87 адвокату ОСОБА_8 була видана
помилково, оскільки інформація,
викладена в довідці, не перевірялася.
Дані про особу адміністратора не були
повідомлені.

На повторну вимогу апеляційного суду
щодо особи адміністратора готелю, ТОВ
«Натурподукт» листом від 19.05.2014 № 13
повідомило, що у період з 05.09. по 07.09.2011
адміністратором працювала ОСОБА_25, яка
проставила підпис на товарних чеках, на
даний момент ОСОБА_25 у Товаристві не
працює, так як звільнилася у зв'язку з
одруженням і зараз проживає на
території Молдавії, її адресу надати
немає змоги. Таким чином, з'ясувати при
апеляційному розгляді справи
відповідні обставини безпосередньо в
особи, яка підписувала товарні чеки, не
видалося можливим.

На підтвердження факту проведення
ремонту автомобіля ОСОБА_3 надав Акт
виконаних робіт № На-К-0005391 від 06.09.2011,
складений ПП ОСОБА_26, у якому
зафіксовано, що в с. Клячанові
(Мукачівський район) 06.09.2011 у період з 9-26
год. до 12-29 год на замовлення ОСОБА_3
виконувалися ремонтні роботи по
автомобілю «Фольксваген-Каравелла»,
д/н НОМЕР_2 (а.с. 101).

Обсяг і характер завданих майну
позивачів пошкоджень, обсяг і види
робіт, що їх необхідно виконати для
усунення пошкоджень, вартість робіт і
матеріалів, необхідних для відновлення
майна, загалом розмір і характер
заподіяної шкоди та відповідні
кошторисні розрахунки зафіксовані:

у дефектному акті від 30.03.2011 із
додатком, складеному на суму 7200,00 грн у
зв'язку із засипкою траншей (а.с. 70-72);

у дефектному акті від 08.04.2011 із
додатком, складеному на суму 24447,00 грн у
зв'язку з руйнуванням мурованої кладки
(а.с. 73-78);

у дефектному акті від 06.05.2011 із
додатком, складеному на суму 3360,00 грн у
зв'язку з руйнуванням бетонної колони
(а.с. 79-80);

у акті обстеження загальних збитків на
суму 35007,00 грн за першими трьома
епізодами (а.с. 16) та у дефектному акті
від 10.05.2011 на будівельно-монтажні
роботи після І та ІІ пошкодження
добудови до кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_2»
(а.с. 14-15);

у дефектному акті від 06.09.2011 із
додатком, складеному у зв'язку зі
знищенням дерев'яних конструкцій та
руйнуванням кладки (а.с. 39, 81-85) та у
локальних кошторисах № 01-01-01 і № 01-01-02 у
цінах станом на 09.09.2011 на вартість
будівельно-монтажних робіт добудови до
кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2», які були
зруйновані 06.09.2011, і на вартість
відновлювальних будівельно-монтажних
робіт із відомостями ресурсів до
кошторисів на загальну суму 64578,00 грн і
додатком (а.с. 40-51).

Дефектний акт від 10.05.2011 та локальні
кошториси із відомостями ресурсів від
09.09.2011 складені будівельними
організаціями, відповідно Малим
приватним підприємством «Гея» і Малим
архітектурним проектно-будівельним
підприємством «Т-АРХ». Інші дефектні
акти складені комісіями за участю
заступника Дубівського селищного
голови, депутатів, інших посадових осіб
селищної ради та фахівця будівельної
справи.

Спірні правовідносини регулюються
нормами ЦК України щодо відшкодування
шкоди у редакції, чинній на час їх
виникнення. Цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін, особа на власний розсуд
здійснює своє право на захист і
розпоряджається своїми цивільними та
процесуальними правами (ст. 12 ч. 1, ст. 20
ч. 1 ЦК України, ст. 10 ч. 1, ст. 11 ч. 2 ЦПК
України), кожна сторона зобов'язана
належно довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях;
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування;
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст. 10 ч.ч. 2, 3, ст. 11 ч. 1, ст.ст.
57-60 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 11-16, 22, 23,
1166, 1167 ЦК України, цивільні права
здійснюються особою, а цивільні
обов'язки - виконуються у межах,
встановлених договором або актами
цивільного законодавства; особа
повинна діяти добросовісно, розумно,
передбачаючи наслідки, не допускаються
дії особи, що вчиняються з наміром
завдати шкоди іншій особі, а також
зловживання правом в інших формах, у
разі недодержання особою при
здійсненні своїх прав вимог, які
встановлені частинами другою - п'ятою
ст. 13 цього Кодексу, суд може
зобов'язати її припинити зловживання
своїми правами, а також застосувати
інші наслідки, встановлені законом;
виконання цивільних обов'язків
забезпечується відповідальністю, яка
встановлена договором або актом
цивільного законодавства; із факту
заподіяння шкоди виникають цивільні
права та обов'язки; особа вправі
вимагати повного відшкодування
майнової шкоди (втрат, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрат, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права) та
моральної шкоди (яка полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї, у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна, у зв'язку з
приниженням честі та гідності фізичної
особи), завданої їй винною,
протиправною поведінкою іншої особи,
при цьому, розмір завданої шкоди
доводиться позивачем, а обов'язок
доказування відсутності вини у шкоді
лежить на заподіювачеві.

За змістом ст.ст. 545, 1087 ЦК України, ст. 1
п.п. 1.3., 1.24., 1.35., ст.ст. 16, 17, 20, 22, 24, 30
Закону України «Про платіжні системи
та переказ коштів в Україні», ст. 1 абз. 3,
5, 11, ст.ст. 3, 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», ст. 2 абз. 4, 15, ст. 3.
ч. 1 п.п. 1, 2, 5, ст. 8 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (Закон № 265/95-ВР), п.п. 1.2., 2.1., 2.2.,
2.4., 2.5., 2.7., 2.18. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну України від 24.05.1995 № 88
(реєстрація в Мінюсті України від 05.06.1995
за № 168/704), абз. 12 Розділу 1, п.п. 2.1., 2.6.,
Розділу 5 Положення про форму та зміст
розрахункових документів (Положення),
абз. 7, 8, п.п. 2.2., 3.1., 3.2., Розділу 9 Порядку
реєстрації та ведення книг обліку
розрахункових операцій і
розрахункових книжок (Порядок),
затверджених наказом ДПА України від
01.12.2000 № 614 (реєстрація в Мінюсті
України від 05.02.2001 за № 105/5296), п. 3.6.
Правил користування готелями й
аналогічними засобами розміщення та
надання готельних послуг, затверджених
наказом Держтурадміністрації України
від 16.03.2004 № 19 (реєстрація в Мінюсті
України від 02.04.2004 за № 413/9012):

господарська операція із надання
готельних послуг фіксується шляхом
складення у момент проведення
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення, але не рідше, ніж один раз
на день, відповідних первинних
документів, якими підтверджується
здійснення операції;

сплата готівкових коштів здійснюється
із обов'язковим складенням
розрахункових документів встановленої
форми та змісту;

первинні документи складаються на
бланках типових і спеціалізованих
форм, затверджених відповідним органом
державної влади, документування
господарських операцій може
здійснюватись із використанням
виготовлених самостійно бланків, які
повинні містити обов'язкові реквізити
чи реквізити типових або
спеціалізованих форм;

обов'язковими реквізитами первинних
документів є, зокрема, дата і місце
складання, посади і прізвища осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення, особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції;

документ має бути підписаний особисто,
а підпис може бути скріплений печаткою;

згідно із Законом № 265/95-ВР, Положенням
і Порядком, у випадку, якщо готівкові
розрахунки здійснюються без
застосовування реєстратора
розрахункових операцій, то вони
здійснюються із застосуванням книги
обліку розрахункових операцій та
розрахункової книжки із видачою
розрахункової квитанції
(розрахункового документа)
установленої форми, що складається з
двох частин (корінця та відривної
частини), містить як обов'язкові
реквізити, зокрема, напис
«Розрахункова квитанція», серію
(чотири літери) та номер (шість цифр),
нанесені при виготовленні бланка
квитанції, послідовно пронумеровані
квитанції брошуруються у розрахункову
книжку;

у разі відсутності хоча б одного з
обов'язкових реквізитів, установлених
Положенням, а також недотримання сфери
призначення, документ не є
розрахунковим;

договір про надання готельних послуг
споживачу вважається укладеним після
оформлення документів на проживання
(заповнення анкети, реєстрації) та
засвідчується розрахунковою
квитанцією або іншим розрахунковим
документом, що підтверджує укладення
договору і містить у собі, серед іншого,
інформацію про номер (місце в номері),
що надається, ціну номера (місця в
номері).

Виходячи в вищенаведеного, колегія
суддів приходить до таких висновків.

Підстави, з яких був пред'явлений позов,
та факти і обставини, якими він
обґрунтовувався, знайшли своє
підтвердження при апеляційному
розгляді справи. Факт заподіяння
позивачам шкоди винними протиправними
діями відповідача апеляційний суд
вважає встановленим і доведеним
сукупністю належних і допустимих
доказів у взаємозв'язку з іншими
матеріалами справи. Так, час, місце і
обставини, за яких була завдана шкода,
підтверджуються відмовними
матеріалами, показаннями свідків та
іншими матеріалами справи. Позивач
ОСОБА_1 повідомляв про вчинення
злочинів та наводив відповідні
обставини несучи кримінальну
відповідальність за правдивість своїх
слів. Показання свідків ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_23, ОСОБА_27, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12 узгоджуються як з
відповідними відмовними матеріалами,
підтверджують зафіксовані ними
обставини, так узгоджуються і із
доводами позову, поясненнями ОСОБА_1
Колегія суддів констатує, що пояснення
і показання членів сім'ї ОСОБА_1
підтверджуються показаннями сторонніх
осіб, жодних даних про зацікавленість
яких у результаті справи немає.
Наведені пояснення і показання
узгоджуються між собою щодо істотних
обставин, які вказують на час, місце,
обставини заподіяння шкоди, характер
дій і поведінку ОСОБА_3, певним чином -
на причини таких дій, достатньо
ідентифікують особу відповідача.
Узгоджуються вони і із документами,
якими встановлені час, обсяг і наслідки
завданої шкоди.

Розпоряджаючись належними йому
правами на власний розсуд, ОСОБА_3
заперечував обґрунтованість і
доведеність позову з тих підстав, що
він не вчиняв дій, поставлених йому у
вину. Обсяг, характер завданої позивачу
шкоди, розмір позову, інші обставини, що
характеризують вимоги про
відшкодування у матеріальному виразі
завданої позивачам майнової і
моральної шкоди, відповідач не
заперечував по суті, відповідних
доводів і доказів позивачів - не
оспорював. Утім, для визнання
заперечень відповідача проти позову
доведеними підстав у колегії суддів
немає. Правова позиція відповідача у
справі ґрунтується на його власних
поясненнях і свідченнях, на свідченнях
свого сина ОСОБА_13 та на документах, що
мали вказувати на його перебування в
Мукачеві 05.-07.09.2011. Колегія констатує, що
відповідач і його син зацікавлені у
результаті справи. Жоден інший свідок
не підтвердив свідчень цих осіб щодо
заперечення фактичних обставин справи.
Збіг має місце лише в тій частині, коли
свідок ОСОБА_3 в апеляційному суді сам
визнав, що не хотів, щоб ОСОБА_1 будував
кафе, просив не робити цього, тому почав
одразу реагувати, як тільки позивач
почав копати траншеї. На думку ОСОБА_3,
ОСОБА_1 йому мститься за те, що в нього
кращий ресторан. Отже, виходячи з
власної оцінки та розуміння дій
позивача, відповідач по-суті сам
визнав, що мав мотив для того, щоб не
допустити можливість будівництва
позивачем кафе-бару, що фактично
відповідає і поясненню ОСОБА_1,
свідченням інших осіб про те, що
сторони є конкурентами, а відповідач
вимагав, щоб він не будував кафе-бар,
висловлював погрози з цього приводу.
Відповідає це і змісту відмовного
матеріалу № 847 за 2011 рік. Даних про
наявність у будь-кого іншого, окрім
ОСОБА_3, мотивів для вчинення дій, що
потягли пред'явлення даного позову, у
справі немає.

В силу встановленого при апеляційному
розгляді справи, відсутні докази на
підтвердження факту буцімто
перебування відповідача (рівно, як і
його сина) в ніч з 5-го на 6-е вересня 2011 р.
в Мукачеві. Товарні чеки, які надав
відповідач, не є належними і
допустимими доказами, оскільки не є
розрахунковими документами
встановленої форми та відповідного
цільового призначення (такими могли
бути розрахункові квитанції), чеки не
містять даних про готельний номер
(місце в номері), щодо якого укладався
договір про надання готельних послуг.
Крім того, товарні чеки фактично не
містять дати їх складення, оскільки
датою зазначено «5-7 вересня 2011 р.», і як
такі вони не є документами, чеки
підписані особою, яка в них не
ідентифікована. Тобто, передбачених
законодавством документів, що свідчили
б про укладення і оплату договору щодо
надання готельних послуг, у справі
немає. З огляду на ці обставини, факти
здійснення господарських операцій за
участю відповідача та його сина не
підтверджені у визначений законом
спосіб, листування з власником готелю
не усуває необхідності належного
оформлення документів, не замінює їх і
не встановлює у законний спосіб
відповідних фактів. Акт виконаних
робіт на станції техобслуговування,
складений у першій половині дня 06.09.2011,
не має значення в справі, оскільки
внаслідок наявного розриву в часі між
подіями та відстані між смт. Дубове і м.
Мукачевом приблизно у 130 км не може бути
доказом відсутності ОСОБА_3 близько 1-ї -
2-ї год. ночі з 5-го на 6-те вересня 2011 р. на
будівлі кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_2» в смт.
Дубове.

Внаслідок протиправних дій
відповідача, подружжя позивачів
тривалий час зазнавало істотних
незручностей, принижень, образ з боку
відповідача, було неодноразово
пошкоджено цінне майно позивачів і
вони вимушені були зі спільного
сімейного бюджету нести значні витрати
на його відновлення. Звичний ритм життя
був порушений, позивачі втратили
спокій, вимушені були неодноразово
докладати значних зусиль для захисту
своїх прав, звертатися до
правоохоронних органів, кількість
таких звернень, з огляду на наявне на
а.с. 18-25 листування, не вичерпується
лише дослідженими відмовними
матеріалами, позивачі зазнали значних
негативних наслідків і переживань,
переживали кожен за себе і одне за
одного. Поряд із цим, належних і
достатніх доказів пов'язаності
перебування позивача ОСОБА_2 на
лікуванні в ендокринологічному
відділенні обласної лікарні з 24.05. по
04.06.2011 із діями відповідача у справі
немає.

Оцінюючи відповідно до вимог ст.ст. 212-215
ЦПК України наявні докази і матеріали
справи в сукупності, суд віддає
перевагу доказам, якими
підтверджуються доводи позову і
спростовуються доводи відповідача,
пояснення і показання, що він та його
син дали в судах першої та апеляційної
інстанцій, апеляційний суд не бере до
уваги докази, подані відповідачем на
підтвердження заперечень проти позову.
Показання відповідача є суперечливими,
надуманими та не враховують реальної
поведінки і дій сторін. Отже, позивачі
довели факт заподіяння їм відповідачем
майнової і моральної шкоди, а
відповідач не виконав покладеного на
нього законом обов'язку і не спростував
доводи позову по суті та не довів
відсутності своєї вини у заподіянні
шкоди, його заперечення ґрунтуються на
припущеннях.

Уточнивши позовні вимоги, позивачі
просили стягнути на їх користь із
відповідача у відшкодування майнової
шкоди 100978,00 грн, у відшкодування
моральної шкоди 1600,00 грн. Між тим,
документально підтверджений розмір
майнової шкоди становить 99585,00 грн, а
фактично позивачі обґрунтовували
розмір майнової шкоди у 99378,00 грн, проте,
у прохальній частині заяви помилково
вказали до стягнення суму майнової
шкоди у 100978,00 грн внаслідок додавання
до 99378,00 грн ще 1600,00 грн, що становило
розмір відшкодування моральної шкоди.
Цю помилку позивачі визнали в
апеляційному суді. Тож загальний
розмір відшкодування майнової шкоди
слід визнати доведеним у сумі 99378,00 грн.
Щодо відшкодування моральної шкоди, то
з огляду на характер і тривалість
душевних страждань, що їх зазнали
позивачі, сума відшкодування у 1600,00 грн
на двох осіб не може вважатися такою, що
виходить за межі вимог щодо
справедливості і розумності.

Вирішуючи питання про розмір і спосіб
відшкодування майнової і моральної
шкоди, апеляційний суд виходить із меж
позову (ст. 11 ч. 1, ст. 303 ч. 1 ЦПК України),
встановлених обставин справи, наявних
доказів і того, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 хоча
і є подружжям і разом пред'явили позов
до ОСОБА_3, проте, не заявили саме
солідарну вимогу і відповідно до ст. 32
ч. 1 ЦПК України кожен із них щодо другої
сторони діє в цивільному процесі
самостійно. Відтак, на підставі ст. 309 ч.
1 п.п. 1, 2, 4 ЦПК України апеляцію, доводи
якої заслуговують на увагу, слід
задовольнити частково, рішення суду
першої інстанції скасувати, позов
задовольнити частково, стягнути з
відповідача на користь кожного з
позивачів по 49689,00 грн у відшкодування
майнової шкоди, по 800,00 грн у
відшкодування моральної шкоди, а в
задоволенні вимоги про стягнення 1600,00
грн у відшкодування майнової шкоди
відмовити. Такий спосіб відшкодування
шкоди не суперечить положенням Глави 8
СК України та, як і пред'явлення вимоги
про відшкодування майнової шкоди в
меншому, ніж підтверджується
документально, розмірі, прав
відповідача не порушує.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п.п. 1, 2,
4, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2
задовольнити частково, рішення
Тячівського районного суду від 5 грудня
2013 р. скасувати, позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про відшкодування майнової
та моральної шкоди задовольнити
частково, стягнути з ОСОБА_3, мешканця
АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
мешканців АДРЕСА_4, у відшкодування:

майнової шкоди по 49689,00 грн на користь
кожного з позивачів, разом - 99378,00 грн
(дев'яносто дев'ять тисяч триста
сімдесят вісім гривень 00 коп.);

моральної шкоди по 800,00 грн на користь
кожного з позивачів, разом - 1600,00 грн
(одну тисячу шістсот гривень 00 коп.);

у задоволенні вимоги про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 і ОСОБА_2 1600,00
грн (однієї тисячі шестисот гривень 00
коп.) у відшкодування майнової шкоди
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 у відшкодування сплачених:
судового збору по 811,22 грн (разом - 1622,44
грн), витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи по 59,05 грн
(разом 118,10 грн); повернути ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 по 49,96 грн зайво сплаченого з
апеляційної скарги судового збору
(разом 99,92 грн).

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів може бути оскар жене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді