АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5234/14 Справа №
інстанції - Руденко В. В.
Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

27 травня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь
В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі -
Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Дніпрогаз» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про примусове виконання
обв'язку в натурі та зобов'язання
вчинити певні дії

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Дніпрогаз»

на рішення Амур - Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
09 квітня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

04 лютого 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідачів про
примусове виконання обов'язку в натурі
та зобов'язання вчинити певні дії,
зазначивши, що правовідносини між
сторонами оформлювалися шляхом видачі
розрахункової книжки ПАТ «Дніпрогаз»
та відкриттям особового рахунку
НОМЕР_1. Згідно положень Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» та
Постанови Кабінету Міністрів України
від 09.12.1999 року № 2246 «Про затвердження
правил надання населенню послуг з
газопостачання», позивач надає
фізичній особі - споживачу
житлово-комунальні послуги, що
полягають у постачанні природного газу
за його місцем проживання. Пунктом 4
Правил передбачено, що послуги з
газопостачання надаються споживачеві
на підставі договору, що укладається,
ними відповідно до типового договору,
затвердженого у встановленому порядку,
а саме «Типовий договір про надання
населенню послуг з газопостачання»
затвердженні постановою Кабінету
Міністрів України від 05.07.2006р. № 938.
Згідно п. п. 11, 17 «Правил надання
населенню послуг з газопостачання»,
плата за послуги з газопостачання
розраховується відповідно до
встановлених законодавством норм
споживання та цін на газ, і повинна
вноситись споживачами не пізніше 10
числа місяця, наступного за
розрахунковим. Споживач зобов'язаний
своєчасно вносити плату за надані
послуги з газопостачання. Однак в
порушення зазначених вимог,
зобов'язання відповідача виконуються
неналежним чином - оплата отриманих
послуг здійснювалася несвоєчасно та не
в повному обсязі, про що свідчить
наявність заборгованості у розмірі 1971
грн. 37 коп. станом на 31.12.2013 року. Також
відповідачами було порушено
нормативно правові акти, оскільки вони
не звернулись до позивача із заявою про
укладення договору, проведення
інструктажу, та переоформлення
особового рахунку на своє ім'я, що є
порушенням п. 4, 29 Правил. 29.05.2012 року
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м Дніпропетровська винесено
судовий наказ № 2н/401/1337/12 про стягнення
заборгованості за спожитий природний
газ з відповідачів в розмірі 1214,72 грн.,
та судові витрати понесені ПАТ
«Дніпрогаз» при подачі позовної заяви
до суду, в розмір 107,30 грн. Судовий наказ
було направлено до відділу державної
виконавчої служби
Амур-Нижньодніпровського району м.
Дніпропетровськ для стягнення
заборгованості.
Амур-Нижньодніпровським ВДВС відкрито
виконавче провадження. 28.06.2013 року ВДВС
Амур-Нижньодніпровського району,
винесено постанову про повернення
виконавчого документу стягувачеві, у
зв'язку з тим що майно, на яке може бути
звернене стягнення, у боржника
відсутнє. Відповідачі перешкоджають
позивачу скористатись своїм правом,
яке виникає у зв'язку з наявністю
заборгованості, припинення
газопостачання відповідачам. У зв'язку
з цим позивач просись суд зобов'язати
відповідачів виконати умови договору
про надання населенню послуг з
газопостачання ПАТ «Дніпрогаз», а
також зобов'язати відповідачів надати
доступ представникам ПАТ «Дніпрогаз»
до своїх житлових та підсобних
приміщень, де розташовані газові
прилади, пристрої, лічильники газу,
стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Амур - Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
09 квітня 2014 року у задоволені позовних
вимог ПАТ «Дніпрогаз» про примусове
виконання обв'язку в натурі та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовлено в повному обсязі (а.с. 30-32).

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просить
скасувати рішення й ухвалити нове,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі (а.с.33-36).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачі проживають АДРЕСА_1.
Позивач по справі надає відповідачу
житлово-комунальні послуги, що
полягають у постачанні природного газу
за їх місцем проживання. Для здійснення
оплати таких послуг позивачем відкрито
особовий рахунок НОМЕР_1. Однак
відповідачі не виконують свої
обов'язки щодо оплати наданих послуг
належним чином. Судовий наказ щодо
стягнення з них заборгованості також
не виконують, стягнуту з них
заборгованість не сплачують. Так, 29.05.2012
року Амур-Нижньодніпровським районним
судом м Дніпропетровська видано
судовий наказ про стягнення
заборгованості за спожитий природний
газ з відповідачів в розмірі в розмір
107,30 грн., однак 28.06.2013 року ВДВС
Амур-Нижньодніпровського району,
винесено постанову про повернення
виконавчого документу стягувачеві, у
зв'язку з тим що майно, на яке може бути
звернене стягнення, у боржника
відсутнє.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не надано належних
та допустимих доказів укладення
договору про надання населенню послуг
з газопостачання між сторонами, а тому
вимоги щодо зобов'язання відповідачів
виконати його умови є безпідставними.
Відповідно до акту від 13.01.2014 року,
складеного представниками позивача,
останніх не було допущено для
проведення відключення від
газопостачання відповідачами за
місцем їх проживання, але такий
обов'язок споживача не передбачений
діючими нормативними актами та
Правилами. Крім того, позивачем не
надано доказів щодо неможливості
відключення відповідачів від
газопостачання без проникнення до
житлового приміщення.

При цьому суд 1 інстанції правильно
керувався норми матеріального та
процесуального права. Так, відповідно
до ст. 626 ЦК України, передбачено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Згідно до
п. 4 Правил надання населенню послуг з
газопостачання, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 2246 від 09.12.1999 року послуги з
газопостачання надаються споживачеві
на підставі договору, що укладається
між ним та газопостачальним
підприємством відповідно до типового
договору, затвердженого у
встановленому порядку. Пунктами 29 та 32
зазначених Правил передбачений як
обов'язок споживача, так і
газопостачального підприємства
укласти договір в письмовій формі, та
обов'язок останньому видавати
споживачеві безоплатно бланки
договорів, розрахункові книжки з
бланками квитанцій та платіжні
документи встановленого зразка.
Статтею 638 ЦК України, передбачено, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Згідно ст. 640 ЦК
України договір є укладеним з моменту
одержання особою, яка направила
пропозицію укласти договір, відповіді
про прийняття цієї пропозиції. Пунктом
8 ст. 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено, що виконавець має право
доступу в приміщення, будинки та
споруди для ліквідації аварії,
усунення неполадок
санітарно-технічного та інженерного
обладнання, його встановлення і заміни,
проведення технічних та
профілактичних оглядів і перевірки
показань засобів обліку в порядку,
визначеному законом і договором. У ст. 19
Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»
від 08.07.2010 року № 2467-VI зазначено, що
споживач зобов'язаний забезпечувати
доступ працівників
підприємства/організації, що
обслуговує систему газопроводів, до
якої під'єднаний споживач, до вузлів
обліку газу (у тому числі для
встановлення вузлів обліку газу), які
розташовуються на території споживача.
П. 29 вищенаведених Правил передбачений
обов'язок споживача безперешкодно
допускати у свої житлові та підсобні
приміщення, де розташовані газові
прилади і пристрої, лічильники газу,
представників газопостачального
(газорозподільного) підприємства після
пред'явлення ними відповідних
службових посвідчень для: - локалізації
та ліквідації аварійних ситуацій; -
відключення та заміни газових приладів
і пристроїв, усунення порушень і
несправностей в їх роботі, проведення
технічного обслуговування
внутрішньобудинкових систем
газопостачання і дворових
газопроводів, перевірки показань
лічильників газу, наявності та цілості
пломб на них; - демонтажу або монтажу
лічильників газу, пов'язаного з
проведенням їх планової повірки; -
звіряння показників фактично
використаних у попередньому році та
першому півріччі поточного року
обсягів природного газу; - установлення
лічильника газу, що здійснюється з
ініціативи та за кошти
газопостачальних (газорозподільних)
підприємств або за рахунок інших
джерел.

Вказані висновки зроблені судом без
порушення норм матеріального та
процесуального права, а оскаржуване
рішення, є законним та обґрунтованим й
відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги щодо незгоди
з висновками суду відносно того, що між
сторонами не укладався договір,
колегія суддів до уваги не приймає,
оскільки договір з узгодженими між
сторонами умова, в матеріалах справи
відсутній, а фактичне надання послуг
відповідачам є підставою для вимоги
оплати наданих послуг, а не підтверджує
укладання саме договору, умови якого
просить позивач зобов'язати виконати
відповідачів, оскільки через
відсутність підписаного тексту
договору не можливо перевірити які
умови не виконують відповідачі.

Відносно доводів апелянта про незгоду
з висновками суду щодо не надання
доказів про неможливість відключення
від газопостачання без проникнення до
житлового приміщення, колегія суддів
також до уваги не приймає. Так,
відповідно до п. 6 Правил, на які
посилається позивач, газопостачання
припиняється у разі порушення
споживачем строків сплати за надані
послуги з газопостачання, а згідно п. 7
Правил, припинення постачання газу
споживачеві в житлових будинках
залежно від обставин здійснюється
шляхом перекриття запірних пристроїв
та встановлення пломб та/або інвертної
заглушки перед газовим приладом
(пристроєм) або на ввідному
газопроводі. Тобто, згідно зазначених
Правил, існує декілька видів та
способів припинення постачання газу, а
з позовної заяви вбачається, що
позивачем не зазначено який саме
спосіб ним обрано для припинення
газопостачання і що для цього
необхідно мати доступ до житлових та
підсобних приміщень відповідачів.

Отже, доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються та зводиться до
трактування змісту Правил та
переоцінки доказів по справі і незгоди
з висновками суду по їх оцінці, тоді як,
згідно ст. 212 ЦПК України, оцінка
доказів є виключним правом суду. Судом 1
інстанції у досить повному обсязі
з'ясовані права та обов'язки сторін,
обставини справи, доводи сторін
перевірені і їм дана належна оцінка,
порушень норм матеріального та
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
чи зміни рішення - не встановлено,
справа розглянута в межах позовних
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів, тому апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
є законним і обґрунтованим, і його слід
залишити без змін.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дніпрогаз» -
відхилити.

Рішення Амур - Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
09 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: