Єдиний унікальний номер 257/4389/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2419/2014
Головуючий в 1 інстанції:
Доповідач: Шевченко В. Ю.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

«05» березня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді: Шевченко В. Ю.

суддів: Агєєва О.В., Новосьолової Г.Г.,

при секретарі Стрижак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, до
якої приєднався ОСОБА_2 на заочне
рішення Київського районного суду м.
Донецька від 03 червня 2013 року у справі
за позовом Прокурора м. Донецька в
інтересах держави в особі Донецької
міської ради до Управління комунальних
ресурсів Донецької міської ради, треті
особи: Комерційне підприємство
Донецької міської ради «Бюро
приватизації і обміну житлового
фонду», ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання недійсними розпоряджень
Управління комунальних ресурсів
Донецької міської ради та свідоцтв про
право власності на житло,-

В С Т А Н О
В И В :

02 квітня 2013 року прокурор м. Донецька в
інтересах держави в особі Донецької
міської ради звернувся до суду з
позовом до Управління комунальних
ресурсів Донецької міської ради, треті
особи: КП Донецької міської ради «Бюро
приватизації і обміну житлового
фонду», ОСОБА_1,ОСОБА_3 про визнання
недійсним розпорядження Управління
комунальних ресурсів Донецької
міської ради та свідоцтва про право
власності на житло.

05 квітня 2013 року прокурор м. Донецька в
інтересах держави в особі Донецької
міської ради звернувся до суду з
позовом до Управління комунальних
ресурсів Донецької міської ради, треті
особи:КП Донецької міської ради «Бюро
приватизації і обміну житлового
фонду»,ОСОБА_4 про визнання недійсним
розпорядження Управління комунальних
ресурсів Донецької міської ради та
свідоцтва про право власності на житло.

Позови були об'єднані в одно
провадження.

В обгрунтування позовних вимог
посилався на те, що будинок АДРЕСА_1 є
гуртожитком, який за рішенням
виконавчого комітету Київської
районної у м.Донецьку ради від 15 грудня
1993р. визнаний не придатним для
проживання і роботи з його
реконструкції не проводились. Кімнати,
передані у власність, не відповідають
вимогам, які пред»являються до квартир,
що передаються у власність громадян в
порядку приватизації, тому не можуть
бути об»єктом приватизації. Крім того,
розпорядження про передачу кімнат у
приватну власність підписано не
уповноваженою особою та не скріплено
печаткою.

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Донецька від 03 червня 2013 року
позов задоволено. Визнано недійсними
розпорядження Управління комунальних
ресурсів Донецької міської ради від 16
червня 2006 року № 2344 та розпорядження
Управління комунальних ресурсів
Донецької міської ради від 07 грудня 2006
року № 7635. Визнано недійсними
свідоцтво про право власності на житло
№ 2344, видане Управлінням комунальних
ресурсів Донецької міської ради 16
червня 2006р. та свідоцтво про право
власності на житло № 7635, видане
Управлінням комунальних ресурсів
Донецької міської ради 07 грудня 2006
року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
у задоволені позову Прокурора м.
Донецька, діючого в інтересах
Донецької міської ради, відмовити у
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги зводяться до того,
що суд розглянув справу у його
відсутність, не повідомивши належним
чином про дату судових засідань.
Також,судом першої інстанції при
відкритті провадження у справі була
невірно визначена юрисдикція та
порушені правила підсудності, спір мав
бути розглянутий в порядку
адміністративного судочинства. Суд не
звернув уваги на те, що позовні вимоги
заявлені до неналежного відповідача.
Позивач та відповідач у справі
представляють інтереси однієї особи -
Донецької міської ради. Правовий
статус будинку АДРЕСА_1, де знаходяться
приватизовані приміщення, рішенням
Донецького міського голови від 25.06.1998р.
№841 було змінено з гуртожитку на жилий
будинок.

05 липня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із заявою про приєднання до
апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне
рішення Київського районного суду м.
Донецька від 03 червня 2013 року, в який
просив його скасувати, постановити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що у зв'язку з тим, що його не було
залучено до участі у справі, він не мав
можливості на захист своїх законних
прав та інтересів у суді, оскільки він є
власником 17 частини квартири АДРЕСА_1
на підставі договору дарування від 16
січня 2007р., укладеному з ОСОБА_4 У
порушення вимог ст.33 ЦПК України треті
особи у справі не були залучені у
якості відповідачів. Суд розглянув
справу у відсутність інших осіб, які на
теперішній час є власниками спірного
приміщення, чим порушені їх права.
Також посилання суду на положення
Наказу Державного комітету України з
будівництва та архітектури від 28.09.2005
року № 175 «Про надання чинності ДБН
В.2.2.-15-2005 «Житлові будинки. Основні
положення.» є безпідставним, так як
рішення щодо надання гуртожитку
статусу жилого дому могло бути
прийнято лише органами місцевого
самоврядування, однак позивачем цей
факт було приховано. Поза увагою суду
залишилось те, що відповідно до рішення
виконавчого комітету Донецької
міської ради від 16.12.1998 року № 392/2
змінений правовий статус гуртожитків
для малих сімей, в тому числі по
АДРЕСА_1, на жилий будинок.

В засіданні апеляційного суду
прокурор, представники Донецької
міської ради та Управління комунальних
ресурсів Донецької міської ради
підтримали доводи апеляційної скарги,
просили її задовольнити.

Представник Комерційного підприємства
Донецької міської ради «Бюро
приватизації і обміну житлового фонду»
просив вирішити справу на розсуд суду.

ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явились, будучи належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи, доказів на
підтвердження поважних причин неявки
до суду не надали. Відповідно до вимог
ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає
можливим розглянути справу у
відсутність не з»явившихся осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
прокурора, представників сторін,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню за таких підстав.

Судом при розгляді даної справи
встановлено, що згідно свідоцтва про
право власності на житло від 16.06.2006 року
№ 2344 Управління комунальних ресурсів
Донецької міської ради посвідчила, що
квартира, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2, належить на праві приватної
власності ОСОБА_1 Згідно свідоцтва про
право власності на житло від 07.12.2006 року
№ 7635 Управління комунальних ресурсів
Донецької міської ради посвідчило, що
квартира, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 належить на праві приватної
власності ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
Підставами для оформлення та видачі
зазначених свідоцтв стали
розпорядження відповідно від 16.06.2006 №
2344 та від 07.12.2006 року № 7635, підписані
керівником Управління комунальних
ресурсів Донецької міської ради.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
будинок, у якому розташовані спірні
кімнати, є гуртожитком. Вказані кімнати
не мають ознак квартири, які можуть
передаватися у власність, оскільки
відповідно до вимог ч.2ст.2 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», в редакції, яка діяла
на час виникнення спірних
правовідносин, не підлягають
приватизації кімнати у гуртожитках.

Проте погодитись з таким висновком
суду не можна, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Згідно
ч.2ст.303 ЦПК України апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Згідно ч.1 ст. 304 ЦПК України справа
розглядається апеляційним судом за
правилами, встановленими для розгляду
справи судом першої інстанції, з
винятками і доповненнями,
встановленими законом.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч.1ст.158 ЦПК України
розгляд судом цивільної справи
відбувається в судовому засіданні з
обов»язковим повідомленням осіб, які
беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що
справу розглянуто у відсутність
третіх осіб, які не були належним чином
повідомлені про час та місце судового
засідання, у зв»язку з чим, ухвалюючи
рішення, суд першої інстанції був
позбавлений можливості повно та
правильно встановити усі обставини
справи, визначити відповідні їм
правовідносини та норму матеріального
права, яка їх регулює.

Отже, доводи, наведені в апеляційній
скарзі, підлягають перевірці, оскільки
судові процедури повинні бути
справедливими (ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод).

Оскаржуючи рішення в апеляційному
порядку, апелянт надав рішення
виконавчого комітету Донецької
міської ради від 16.12.1998р. №3922, яким було
вирішено змінити правовий статус
гуртожитку по АДРЕСА_1 та вважати його
жилим домом. Колективне підприємству
«Трест Донецькжилбуд №1», на балансі у
якому перебував вказаний будинок,
зобов»язано відкрити особові рахунки
на осіб, які проживають у ньому, із
закріпленням займаних жилих приміщень
у постійне користування ( т.2а.с.72).
Згідно довідки КП «Трест Донецькжилбуд
№1» та акту прийому-передачі від
18.01.1999р. жилий будинок АДРЕСА_1 зі всією
документацією ( у тому числі відкриті
особові рахунки, по квартирні картки,
картки прописки, документи, що
підтверджують право наймача на
зайняття жилої площі) було передано
ЖЄО Київського району м.Донецька ( т.2
а.с.71,73).

Дані докази не були досліджені під час
розгляду справи судом першої
інстанції, оскільки їх неподання до
суду першої інстанції було зумовлено
поважними причинами через
неповідомлення третіх осіб про час та
місце розгляду справи та не залучення
до участі у справі належних осіб, у
зв»язку з чим відповідно до вимог
ч.2ст.303 ЦПК України апеляційний суд
вважає можливим дослідити їх під час
перевірки законності та
обґрунтованості оскаржуваного
рішення.

Таким чином, досліджені в судовому
засіданні апеляційного суду докази,
які не були досліджені судом першої
інстанції через порушення норм
процесуального права, спростовують
висновки суду першої інстанції щодо
наявності правових підстав для
визнання розпоряджень Управління
комунальних ресурсів Донецької
міської ради та свідоцтв про право
власності на жилі приміщення від
07.12.2006р. та від 16.06.2006р. недійсними не
має, оскільки приватизація жилих
приміщень була проведена у
відповідності до вимог Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду»

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, рішенням Апеляційного суду
Донецької області від 10 червня 2013р., яке
залишено без змін ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 серпня 2013р., було
встановлено, що будинок АДРЕСА_1 згідно
рішення виконкому Донецької міської
ради від 16 грудня 1998р. вважається жилим
будинком та приватизація жилих
приміщень у ньому була здійснена
відповідно до вимог Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» ( т.2 а.с.125-127).

Доводи апеляційної скарги відносно
порушення правил підсудності при
розгляді справи, є неспроможними,
оскільки, як вбачається з матеріалів
справи ухвалами Ворошиловського
районного суду м.Донецька від 05 лютого
2013р., які вступили у законну силу, у
відкритті провадження за
адміністративними позовами прокурора
м.Донецька в інтересах Донецької
міської ради до Управління комунальних
ресурсів Донецької міської ради про
визнання недійсними вищезазначених
розпоряджень та свідоцтв про право
власності на житло було відмовлено та
позивачу роз»яснено його право
звернутися до суду із позовом в порядку
цивільного судочинства ( т.1 а.с.36, т.2
а.с.30).

Відповідно до п.4 ч.1ст.309 ЦПК України
рішення Київського районного суду
м.Донецька від 03 червня 2013р. підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог через порушення судом першої
інстанції норм процесуального права та
неправильного застосування норм
матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307,309,316 ЦПК України,
апеляційний суд,

В
И Р І Ш И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, до якої
приєднався ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.
Донецька від 03 червня 2013 року
скасувати.

У задоволенні позову Прокурора м
Донецька в інтересах держави в особі
Донецької міської ради до Управління
комунальних ресурсів Донецької
міської ради, треті особи:Комерційне
підприємство Донецької міської ради
«Бюро приватизації і обміну житлового
фонду», ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання недійсним розпоряджень
Управління комунальних ресурсів
Донецької міської ради та свідоцтв про
право власності на житло відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: Судді: