Єдиний унікальний номер 255/8549/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2335/2014
Єдиний унікальний номер 255/8549/13-ц
Номер апеляційного провадження
22ц/775/2335/2014 Головуючий 1
інстанції Орєхов О.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого судді
Новосядлої В.М.

суддів
Алексєєва А.В., Кішкіної І.В.,

при секретарі
Козаку І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Ворошиловського районного суду
м.Донецька від 02 грудня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

Рішенням Ворошиловського районного
суду м.Донецька від 02 грудня 2013 року
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання
шлюбу задоволено.

Шлюб, зареєстрований 21 вересня 2012 року
Донецьким міським відділом реєстрації
актів цивільного стану головного
управління юстиції у Донецькій
області, актовий запис № 940, між ОСОБА_2
та ОСОБА_1 розірвано.

З вказаним рішенням не погодилась
відповідачка ОСОБА_1 та оскаржила його
в апеляційному порядку, в апеляційній
скарзі просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що між позивачем та
відповідачем укладено шлюб 21 вересня
2012 року та підписано шлюбну угоду,
оригінал якої позивач забрав з собою до
США для оформлення візових документів
на відповідачку. У зв'язку з візовим
законодавством США одразу після
реєстрації шлюбу в Україні
відповідачка не може виїхати до
чоловіка, так як необхідно оформити
легалізацію шлюбу. Протягом шлюбу між
подружжям склалися теплі стосунки у
любові та взаєморозумінні, про що
свідчать листи, які позивач надсилав
відповідачці. Родина мала намір
об'єднатися у квітні 2013 року. Позивач
надав у посольство США документи для
оформлення візи на відповідачку, яку
вона повинна була отримати у квітні 2013
року. Про спільне життя та ведення
спільного господарства свідчить також
купівля спільного будинку у Лас-Вегасі.
На думку відповідачки причиною та
організатором конфлікту була невістка
позивача ОСОБА_3, яка намагається
використовувати розірвання шлюбу на
свою користь, бо позивач захворів та
опинився на лікарняному з діагнозом
фіброміоз легенів. Маючи на меті
отримати на свою користь спадщину,
ОСОБА_3 надсилає від його імені на
адресу відповідачки листи від 18 квітня
2013 року та 31 травня 2013 року та
ініціювала судовий позов. Відомостей
щодо стану здоров'я чоловіка у неї
немає, тому відповідачка звернулася до
органів поліції з проханням розшукати
чоловіка та твердим наміром бути з ним
у тяжкі хвилини. Особисто позивач не
приймав участі у судовому засіданні,
пояснення не надав, невідома його думка
стосовно примирення. Проте як
пояснення представника позивача
носили суперечливий характер, на
питання суду представник позивача не
могла надати пояснення, з наданих
пояснень вбачається, що текст позовної
заяви стосується не вимоги розірвання
шлюбу, а саме визнання шлюбу недійсним.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_5 в судове засідання апеляційного
суду не з'явилися, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, про що свідчить розписка
(а.с.114,112).

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання
апеляційної інстанції не з`явилася, про
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_6, яка дії
на підставі довіреності, у судовому
засіданні апеляційного суду просила
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в апеляційній скарзі доводи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
обставини цивільних справ
встановлюються судом за принципом
змагальності. Суд же, зберігаючи
об'єктивність і неупередженість, лише
створює необхідні умови для
всебічного і повного дослідження
обставин справи. При дослідженні і
оцінці доказів, встановленні обставин
справи і ухваленні рішення суд
незалежний від висновків органів
влади, експертиз або окремих осіб.
Згідно із ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів. Крім того, згідно із
ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на основу своїх вимог
або заперечень.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про одруження від 21 вересня 2012 року
(а.с.9) 21 вересня 2012 року ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, народжений Сполучені
Штати Америки,Кентуккі, зареєстрував
шлюб з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, народжена
Україна, Донецька область, місто
Донецьк, у Донецькому міському відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану Головного управління юстиції у
Донецькій області, після реєстрації
шлюбу дружині присвоєно прізвище
ОСОБА_1.

Від шлюбу дітей не мають.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що спільне життя у подружжя не
склалось, шлюбні відносини між
подружжям припинені, подружжя не
пов'язано спільним побутом,
господарство сумісне не ведеться,
однією сім'єю подружжя не проживає,
строк для примирення, який був наданий
судом сторонам не дав результату,
сторонам не вдалося знайти порозуміння
та спільне проживання в подальшому
залишається неможливим, родина
фактично розпалась та її поновлення
неможливе, тому суд дійшов висновку, що
позов заявлено обґрунтовано, вимоги
позивача підлягають задоволенню.

З такими висновками погоджується суд
апеляційної інстанції.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції повно, всебічно і об'єктивно
перевірив доводи і заперечення сторін,
встановленим фактам і доказам дав
вірну правову оцінку та дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Статтею 51 Конституції України
визначено, що шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен
із подружжя має права і обов'язки у
шлюбі та сім'ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка. Примушування жінки
та чоловіка до шлюбу не допускається
(ст. 24 СК України).

Згідно із ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен
з подружжя має право припинити шлюбні
відносини. Примушування до припинення
шлюбних відносин, примушування до їх
збереження є порушення права дружини,
чоловіка на свободу та особисту
недоторканість і може мати наслідки,
встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України
позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя. Суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність
малолітньої дитини, дитини-інваліда та
інші обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», передбачене
ч.1 ст.111 СК вжиття судом заходів щодо
примирення подружжя застосовується у
випадку відсутності згоди одного з них
на розірвання шлюбу за ініціативою
однієї зі сторін або суду у формі
відкладення розгляду справи слуханням
та надання сторонам строку на
примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід
використовувати надану законом
можливість відкласти розгляд справи
для примирення подружжя, особливо за
наявності неповнолітніх дітей. При
визначенні строку на примирення суд
заслуховує думку сторін та враховує
конкретні обставини справи. Якщо після
закінчення призначеного судом строку
примирення подружжя не відбулося і
хоча б один з них наполягає на
припиненні шлюбу, суд вирішує справу по
суті.

Доводи апеляційної скарги стосовно
невжиття судом заходів для примирення
є необґрунтованими, оскільки судом
першої інстанції надавався сторонам
строк для примирення, якого вони не
досягли.

Позивач не бажає перебувати у шлюбі з
відповідачкою. Сім'я сторін фактично
розпалася, вони не підтримують шлюбні
відносини, не ведуть спільне
господарство.

Виходячи з викладеного, суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов
висновку, що сумісне проживання однією
сім'єю у сторін не склалося, родина
фактично розпалась та її поновлення
неможливе, то збереження шлюбу
суперечить його інтересам, за таких
обставин, шлюб між сторонами слід
розірвати.

Апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
правовідносини, які склалися між
сторонами, надав їм належну оцінку, в
рішенні суду повно відображені
обставини справи, що мають суттєве
значення для справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Згідно із ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують і не належать до
тих підстав, із якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
прийняття рішення щодо скасування або
зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 02 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Головуючий

Судді