Справа № 2/369/817/13 Головуючий у І
інстанції Нікушин В.В.Провадження №
22-ц/780/2106/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

29 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Микитенко Д.А.,

розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 17
вересня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
договором про іпотечний кредит,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2013 року позивач звернувся із
вказаним позов та просив стягнути
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його
користь заборгованість за договором
про іпотечний кредит у розмірі 1 108 232,97
грн., звернути стягнення на предмет
іпотеки - квартиру, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_2 , шляхом її продажу на
прилюдних торгах та стягнути судовий
збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
27.08.2008 року між позивачем та ОСОБА_2 було
укладено іпотечний договір №77.2
/СЖ-194.08.1, відповідно до якого ОСОБА_2,
отримала кредит у розмірі 537 000,00 грн. зі
сплатою відсотків за користування
коштами у розмірі 15%. В забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором між позивачем та ОСОБА_3 був
укладений Договір поруки від 27.08.2008
року, за умовами якого поручитель
солідарно відповідає перед Банком за
невиконання боржником свої
зобов'язань. У порушення умов договору
про іпотечний кредит відповідачі
зобов'язання за цим договором належним
чином не виконували, внаслідок чого
утворилась заборгованість у розмірі 1
108 232,97 грн.

Також, в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
позивачем та ОСОБА_1 було укладено
договір іпотеки №77.2 /СЖ-194.08.1і,
відповідно до якого останній надав в
заставу належне йому нерухоме майно -
квартиру, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_2. Враховуючи вищевикладене
позивач вважає, що має право
задовольнити вимоги щодо стягнення
боргу за кредитним договором шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Заочним рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 17
вересня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь ПАТ «Родовід Банк»
заборгованість за іпотечним кредитом
№77.2 /СЖ-194.08.1 від 27 серпня 2008 року в
розмірі 1 108 232,97 грн.

В рахунок погашення заборгованості
звернуто стягнення на предмет іпотеки -
1- кімнатну квартиру зі всіма об'єктами
функціонального пов'язаними з цим
нерухомим майном загальною площею
61,3кв.м., житловою площею 17,1 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_2, шляхом
продажу її на прилюдних торгах за
початковою ціною встановленому на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності, незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

Також, стягнуто солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Родовід Банк» судові витрати, в
розмірі 3 219,00грн.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позову, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
рішення місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, вважає за
необхідне її задовольнити частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Згідно з ст. 214 ЦПК під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка
правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що ОСОБА_2
належним чином не виконувала покладені
на неї основні зобов'язання за
договором кредиту, внаслідок чого
утворилася заборгованість, а позивач
як іпотекодержатель, відповідно до
умов договору іпотеки та чинного
законодавства України має право
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу, шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки - нерухоме майно.
Також оскільки ОСОБА_3 є солідарним
поручителем за виконання ОСОБА_2
зобов'язань за договором кредиту, то
суд першої інстанції вважав за
необхідне стягнути з них солідарно
суму боргу.

Колегія суддів частково погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і відповідно до умов
договору.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 07.08.2008 року між ВАТ
«Родовід Банк», правонаступником якого
є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_2 було
укладено іпотечний договір №77.2
/СЖ-194.08.1, відповідно до якого ОСОБА_2
отримала кредит у розмірі 537 000 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 15%.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між позивачем
та ОСОБА_3 був укладений Договір поруки
від 27.08.2008 року, за умовами якого
поручитель солідарно відповідає перед
Банком за невиконання боржником свої
зобов'язань.

Також, 27.08.2008 року між позивачем та
ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки
№77.2 /СЖ-194.08.1і, відповідно до якого
відповідач надав в заставу належне
йому нерухоме майно, а саме:
однокімнатну квартиру зі всіма
об'єктами функціонального пов'язаними
з цим нерухомим майном загальною
площею 61,3кв.м., житловою площею 17,1 кв.м.,
що знаходиться за адресою АДРЕСА_2

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконує,
станом 04 вересня 2013 року виникла
заборгованість у розмірі 1 108 232,97 грн., з
яких: поточна заборгованість у розмірі
530 130,20 грн., прострочена заборгованість
за кредитом у розмірі 6 713,71 грн., поточна
заборгованість за процентами у розмір 1
565,78грн., прострочена заборгованість за
процентами у розмір 378 626,54 грн.,
інфляційні витрати від суми
простроченого кредиту у розмірі
315,11грн., інфляційні витрати від суми
прострочених процентів у розмірі 21
839,66грн., сума пені за несвоєчасне
погашення заборгованості у розмірі 2
207,67грн., сума пені за несвоєчасне
погашення процентів у розмірі 139 760,84
грн., сума трьох відсотків річних від
суми простроченого кредиту у розмірі
423,82 грн., сума трьох процентів річних
від суми прострочених процентів у
розмірі 26 649,65грн.

У березні 2011 року відповідачам -
ОСОБА_2,, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були
направлені претензії про усунення
порушень умов кредитного договору та
зазначено, що у разі непогашення
строкової заборгованості боржниками
Банк змушений буде звернутися до суду
за примусовим задоволенням своїх
вимог, шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки (а.с. 54-56), які залишені
відповідачами без виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконанням ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно до ч.1 ст. 543 ЦК України, у разі
солідарного обов'язку боржників,
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

У ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
поверненої чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому, за договором
або законом.

Таким чином суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку про
стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суми боргу
за договором про іпотечний кредит,
оскільки матеріалами справи
підтверджується невиконання
боржниками своїх зобов'язань, в зв'язку
з чим виникла заборгованість.

Статтею 7 ЗУ «Про іпотеку» передбачено,
що за рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки в рішенні суду
зазначаються спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
публічних торгів або із застосуванням
процедури продажу, встановленою ч. 1 ст.
38 цього Закону, яка передбачає право
Іпотекодержателя на продаж предмета
іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

Враховуючи вищезазначене, суд першої
інстанції правомірно прийшов до
висновку, що позивач має право на
задоволення своїх вимог за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки та
передачу іпотекодержателю права
власності на предмет іпотеки в рахунок
виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 35 Закону у разі
порушення основного зобов'язання
та/або умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. Якщо
протягом встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору.

Положення частини першої цієї статті
не є перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя звернутись у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду у
встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на адресу ОСОБА_1 надсилалася
претензія № 102.4-11-б.б/6310 щодо
необхідності погашення боргу за
кредитним договором та попереджено про
можливість звернення стягнення на
предмет іпотеки, що підтверджується
копією реєстру ПАТ «Родовід Банк» від
29.03.2011 року (а. с. 208), а тому посилання
відповідача на невиконання позивачем
вимог ст. 35 Закону є необґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог щодо солідарного стягнення
заборгованості ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та
звернення стягнення на предмет
іпотеки, з урахуванням зокрема ст.ст. 7,
33, 38 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.
553, 543, 526, 1054 ЦК України, ст.ст. 212-213 ЦПК.

Однак, в порушення ст. 39 Закону України
«Про іпотеку» суд першої інстанції, в
резолютивній частині рішення, не
зазначив загальний розмір вимог та
всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки.

Крім того, колегія суддів не може
погодитися з визначеним судом розміром
пені та розподілом судових витрат,
виходячи з наступного.

Згідно розрахунку пені за несвоєчасне
повернення кредитних коштів та
процентів за кредитним договором
період нарахування пені за несвоєчасне
повернення кредитних коштів та
процентів за кредитним договором з
28.01.2009 року по 28.08.2013 року, тобто більше
одного року, та становить 141 968, 51 грн.
(а.с. 127-132)

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Оскільки судом першої інстанції в
порушення положень ст. 258 ЦК України
зазначену суму пені розраховано за
період, який значно перевищує один рік,
то колегія суддів дійшла висновку про
необхідність зменшення суми пені та у
відповідності до розрахунку
заборгованості наданого позивачем
встановити її розмір за період з 03.09.2012
року по 04.09.2013 року, в сумі 50 432,49 грн.: 845,66
грн. за несвоєчасне погашення
заборгованості та 49 586,83 грн. за
несвоєчасне погашення процентів (а.с.
205-207).

Отже, враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що солідарному
стягненню з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
ПАТ «Родовід Банк» підлягає сума
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 1 016 696,95 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Покладення судом першої інстанції
солідарного обов'язку відповідачів по
сплаті судових витрат не ґрунтується
на вимогах закону та є неправильним.

За таких обставини, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скауванню з
ухваленням нового про часткове
задоволення позовних вимог ПАТ
«Родовід Банк» з підстав, передбачених
ст. 309 ЦПК України у зв'язку з неповним
зясуванням місцевим судом обставин, що
мають значення для справи, порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів Апеляційного суду
Київської області,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Заочне рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 17
вересня 2013 року скасувати та ухвалити
нове рішення про часткове задоволення
позову Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк».

Стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, що проживає в АДРЕСА_3, та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, який зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_4, на користь Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» заборгованість за договором про
іпотечний кредит №77.2 /СЖ-194.08.1 від 27
серпня 2008 року в розмірі 1 016 696,95 грн. (
один мільйон шістнадцять тисяч шістсот
дев'яносто шість гривні 95 копійок).

В рахунок погашення заборгованості за
договором про іпотечний кредит №77.2
/СЖ-194.08.1 від 27 серпня 2008 року в розмірі 1
016 696,95 грн. ( один мільйон шістнадцять
тисяч шістсот дев'яносто шість гривні 95
копійок) звернути стягнення на предмет
іпотеки за іпотечним договором
№77.2/СЖ-194.08.1і від 27 серпня 2008 року -
однокімнатну квартиру № 59, загальною
площею 61,3кв.м., житловою площею 17,1 кв.м.
зі всіма об'єктами функціонально
пов'язаними з цим нерухомим майном, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
Києво-Святошинського району Київської
області, що належить ОСОБА_1 на підставі
договору купівлі-продажу квартири від
12.06.2008 року за реєстровим № 4626, шляхом
продажу предмету іпотеки на прилюдних
торгах у межах процедури виконавчого
провадження за початковою ціною
встановленому на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності, незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» судові
витрати по 1073 грн. (тисячу сімдесят три
гривні) з кожного.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: