Справа № 373/1839/13ц Головуючий у І
інстанції Залеська А.О.Провадження №
22-ц/780/2090/14 Доповідач у 2
інстанції Сушко Л.П.Категорія 18
УХВАЛА

Іменем України

28 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді:
Сушко Л.П.,

суддів:
Лащенка В.Д., Кулішенка Ю.М.

при секретарі:
Химинець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Переяслів-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 28 січня 2014 року за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2013 року позивачка звернулася до
суду з позовом до відповідачки про
стягнення боргу за договором позики,
який обґрунтувала тим, що 09.07.2008 року
відповідачка ОСОБА_3 позичила у неї
10000,00 грн., а 15.07.2008 року 12000,00 грн., які
зобов'язувалася повернути протягом
року, виплачуючи кожний місяць по 1000,00
грн. За розпискою від 09.07.2008року
відповідач повернула 05.07.2009року - 300грн.;
15.04.2010 року 300грн.; 25.10.2010 року - 300грн., про
що є відповідні відмітки в одержанні
боргу на розписці, які позивач
здійснила власноруч. По розписці від
15.07.2008 року відповідачка повернула
10.11.2010року - 500грн.; 17.01.2011року - 300 грн. У
зв'язку з тим, що відповідачка не
добросовісно виконує боргові
зобов'язання просила стягнути з неї
кошти в сумі 20300, 00 грн., з яких 9100,00 грн.
за розпискою про позику від 09.07.2008 року
та 11200,00 грн. боргу по розписці від 15.07.2008
року, а також просила стягнути 1471,75 грн.,
що нараховані нею як 3% річних за період
з 17.01.2011-17.06.2013 року та судові витрати.

Рішенням Переяслів-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 28 січня 2014 року позов задоволено
частково, стягнуто з відповідачки
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг по
розписці від 09.07.2008 року в сумі 9005,50 грн.
з урахуванням 3% річних, в задоволені
іншої частини позовних вимог
відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким позовні вимоги її
задовольнити повністю, посилаючись на
його незаконність, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Вважає, що вона не пропустила
строк позовної давності по розписці
від 15.07.2008 року тому, як він перервався
та почався знову від дати останнього
платежу, а саме 17.01.2011 року.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Вирішуючи даний спір в частині
стягнення заборгованості за борговою
розпискою від 09.07.2008 року суд першої
інстанції обґрунтовував свої висновки
тим, що позов в цій частині заявлений
правомірно, оскільки відповідачка не
виконала взяте на себе грошове
зобов'язання, а тому повинна нести
відповідальність відповідно до закону,
позовні вимоги ґрунтуються на чинному
законодавстві, доведені матеріалами
справи і підлягають задоволенню.
Відповідачем дані обставини не
спростовані належними та допустимими
доказами.

Вирішуючи даний спір в частині
стягнення заборгованості за борговою
розпискою від 09 липня 2008 року в розмірі
8300,00грн. та трьох відсотків річних за
період з 17.01.20011р. по 17.06.2013року в розмірі
705,50грн., суд першої інстанції
обґрунтовував свої висновки тим, що
позов в цій частині заявлений
правомірно, оскільки у відповідача
виникло боргове зобов'язання перед
позивачем, яке відповідач виконав
частково, повернувши позивачу 1700,00грн.,
та оскільки відмітки на розписках про
повернення коштів позивач робила на
власний розсуд, зазначені кошти
відносяться до зобов'язання що виникло
раніше та з урахуванням повернення
коштів 17 січня 2011року, що свідчить про
визнання бору вважав строк позовної
давності перерваним та розпочатим
знову. Сторонами дані обставини не
спростовані належними та допустимими
доказами.

Вирішуючи даний спір в частині
стягнення заборгованості за борговою
розпискою від 15.07.2008 року, суд першої
інстанції обґрунтовував свої висновки
тим, що позов в цій частині заявлений
не правомірно, оскільки позивачка
ОСОБА_2 пропустила строк позовної
давності. Позивачем дані обставини не
спростовані належними та допустимими
доказами.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст. 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК
України на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст.527 ЦК України кожна із сторін
у зобов'язанні має право вимагати
доказів того, що обов'язок виконується
належним боржником або виконання
приймається належним кредитором чи
уповноваженою на це особою, і несе
ризик наслідків непред'явлення такої
вимоги.

Згідно ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України
встановлено загальну позовну давність
у три роки.

Відповідно до ч. 5 ст.261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Згідно ст. 264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Після переривання перебіг
позовної давності починається заново.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Судом встановлено, що 09 липня 2008
року ОСОБА_3 взяла в борг у ОСОБА_2 10000,00
грн. та зобов'язалася повернути кошти
протягом року частинами - по 1000,00 грн.
щомісяця, про що написала розписку (а.с.
4).

Встановлено, що 15 липня 2008 року ОСОБА_3
взяла в борг у ОСОБА_2 ще 12000,00 грн. та
зобов'язалася повернути кошти протягом
року частинами - по 1000,00 грн. щомісяця,
про що написала розписку (а.с.3).

Встановлено, що ОСОБА_3 станом на 2011 рік
повернула позивачу 1700,00 грн. частинами:
по 300, 500 грн., про що ОСОБА_2 самостійно
зробила записи на зворотній стороні
розписок, не уточнивши у ОСОБА_3 на
виконання якого саме з двох зобов'язань
вона повертає кошти. Такий спосіб
повернення коштів визнала також і
відповідачка, яка додатково зазначила,
що повертала лише один борг, а іншого не
визнає.

З урахуванням наведеного, суд дійшов
вірного висновку, що позов заявлений
правомірно в частині стягнення
заборгованості за борговою розпискою
від 09 липня 2008 року в розмірі 8300,00грн. та
трьох відсотків річних за період з
17.01.20011р. по 17.06.2013року в розмірі 705,50грн.,
оскільки відповідач всупереч умовам
боргової розписки не сплачує
передбачені платежі, чим ухиляється
від виконання своїх цивільно-правових
обов'язків, позовні вимоги ґрунтуються
на чинному законодавстві, доведені
матеріалами справи.

За таких обставин, суд дійшов вірного
висновку про часткове задоволення
позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач з поважних причин пропустила
строк позовної давності, не
заслуговують на увагу, оскільки
позивачем в суді першої інстанції не
ставилось питання про поновлення
строку позовної давності та не
подавалось відповідної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, рішення
суду ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
не може бути скасовано з підстав,
викладених в апеляційних скаргах.

На підставі викладеного та керуючись
ст.. ст. 209, 218, 303, 307-308, 313-315, 317,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Переяслів-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 28 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: