інстанції - Мальована-Когер В. В.Номер
провадження 22-ц/788/878/14 Суддя-доповідач -
Левченко Т. А. Категорія - 37
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г., Собини О. І.,

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 27 березня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
третя особа: Перша Сумська державна
нотаріальна контора про продовження
строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о
в и л а :

ОСОБА_3 звернулася із вищезазначеним
позовом, який обґрунтовує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_6, а
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько ОСОБА_7 За
життя її батьки набули право власності
на домоволодіння розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, земельну ділянку за
цією адресою та легковий автомобіль
«Жигулі», д.н. НОМЕР_1. Після смерті
кожного з її батьків відкрилась
спадщина на належну їм частку у майні.
Зокрема після смерті її матері
відкрилась спадщина за законом на ?
частку домоволодіння, земельної
ділянки та легковий автомобіль.
Спадкоємцями першої черги, на той час,
були вона та відповідач ОСОБА_5 - як діти
спадкодавця та чоловік померлої ОСОБА_7
Після смерті матері вона до
нотаріальної контори у шестимісячний
строк із заявою про прийняття спадщини
не звернулася з поважних причин, так як
проживає за межами України та протягом
6-ти місячного строку знаходилась на
стаціонарному та амбулаторному
лікуванні, а тому не мала можливості
приїхати в Україну та подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини. Крім
того, оскільки все майно було
зареєстроване на ім'я батька, то вона
вважала, що отримає спадщину після його
смерті. Проте за життя батько склав
заповіт на користь відповідача.
Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 26 вересня 2013 року їй
відмовлено в задоволенні позову про
встановлення факту прийняття спадщини
після смерті матері та про визнання
права власності на 1/6 частину
спадкового майна після її смерті. З
часу набрання законної сили цим
рішенням суду, вона зрозуміла, що її
права щодо спадкування майна після
смерті матері порушені, тому вирішила
звернутися до суду з цим позовом.
Просить визнати вказані нею причини
пропуску строку поважними та
продовжити строк для прийняття нею
спадщини, яка відкрилась після смерті
матері ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк
один місяць з дня набрання законної
сили рішення суду.

Рішенням суду від 27 березня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовлено
за необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове про
задоволення позову в повному обсязі. В
доводах апеляційної скарги
посилається на те, що судом при
ухваленні рішення було порушено норми
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи. Вважає, що наведені
позивачкою причини є поважними для
продовження строку прийняття спадщини
та суд безпідставно відмовив в
задоволенні її позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,
ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 (дівоче прізвище) ОСОБА_5 є
донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а. с. 4,5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла (а. с. 7) та
після її смерті відкрилась спадщина на
належну їй ? частину майна, яке вона
набула в шлюбі з ОСОБА_7: домоволодіння
розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
земельну ділянку площею 0,0525,
розташовану за цією ж адресою, а також
автомобіль Жигулі державний номер
НОМЕР_1. Спадкоємцями першої черги
після смерті ОСОБА_6 є її чоловік
ОСОБА_7, та діти ОСОБА_3 та ОСОБА_5

ОСОБА_7 та ОСОБА_5 фактично прийняли
спадщину після смерті ОСОБА_6, так як
постійно проживали зі спадкодавцем на
час відкриття спадщини. ОСОБА_3 з
померлою не проживала та в
шестимісячний строк до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини не звернулась.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 (а.с.8) За життя
ОСОБА_7 склав два заповіти. Один з них
від 16.07.1999 року, яким заповідав все своє
майно ОСОБА_3, та наступний (який
скасував попередній) від 19.09.2006 року на
ім'я ОСОБА_5 (а.с.54,56-57, 60).

Після смерті батька ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом в якому просила
встановити факт прийняття спадщини
після смерті матері ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2, визнати за нею право
власності на 1/6 частину житлового
будинку та надвірних будівель, 1/6
частину земельної ділянки, розташовані
за адресою: АДРЕСА_1, 1/6 частину
легкового автомобіля Жигули, д. н.
НОМЕР_1 в порядку спадкування за
законом після смерті матері ОСОБА_6; а
також визнати за нею право власності на
1/6 частину вказаного майна в порядку
спадкування за законом (обов'язкова
доля) після смерті батька ОСОБА_7

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 26 вересня 2013 року, яке набрало
законної сили, позов ОСОБА_3 задоволено
частково. Визнано за ОСОБА_3 право
власності на 3/16 частин житлового
будинку та надвірних будівель, 3/16
частину земельної ділянки, розташовані
за адресою: АДРЕСА_1, 3/16 частину
легкового автомобіля Жигули, д. н.
НОМЕР_1 в порядку спадкування за
законом, обов'язкову частку, після
смерті батька ОСОБА_7 В задоволені
позову ОСОБА_3 про встановлення факту
прийняття спадщини після смерті матері
ОСОБА_6 та визнанні за нею права
власності на 1/6 частину спадкового
майна після смерті матері ОСОБА_6, -
відмовлено (а. с. 13-15; 105).

ОСОБА_3 є громадянкою Російської
Федерації та проживає в АДРЕСА_2, що
підтверджується копією її паспорту ( а.
с. 6).

Згідно виписки з медичної карти ОСОБА_3,
вона має хронічні хвороби в зв'язку з
чим знаходиться на диспансерному
обліку з січня 1997 року. В період з
21.-29.11.1997 року та 24.02.-20.03.1998 року вона
знаходилась на стаціонарному
лікуванні. З грудня 1997 року по травень
1998 року неодноразово лікувалась
амбулаторно (а. с. 9-10).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачкою не надано доказів на
підтвердження існування протягом
всього строку для прийняття спадщини
об'єктивних, непереборних, істотних
труднощів для подачі нею заяви про
прийняття спадщини після смерті
матері.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для задоволення
позову, так як суд дійшов його
правильно встановивши фактичні
обставини справи, з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР
від 18.07.1963 № 1540-VI (який діяв на момент
відкриття спадщини та до закінчення
шестимісячного строку) визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном;

2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Статтею 550 ЦК УРСР (1963 р.)
передбачено, що строк для прийняття
спадщини встановлений статтею 549
цього Кодексу, може бути продовжений
судом, якщо він визнає причини
пропуску строку поважними. Спадщина
може бути прийнята після закінчення
зазначеного строку і без звернення до
суду при наявності згоди на це всіх
інших спадкоємців, які прийняли
спадщину.

У цих випадках, якщо спадкове майно
було прийняте іншими спадкоємцями або
перейшло до держави, спадкоємцеві, що
пропустив зазначений строк,
передається лише те з належного йому
майна, яке збереглося в натурі, а також
кошти, виручені від реалізації решти
належного йому майна.

Як пояснила ОСОБА_3 в судовому
засіданні апеляційного суду вона
приїздила на похорони матері та на
протязі тижня після похорон перебувала
в м. Суми. З виписки з її медичної карти
вбачається, що після повернення до
місця свого проживання в Російську
Федерацію, вона захворіла 21 листопада
1997 року в зв'язку з чим по 29 листопада 1997
року знаходилась на стаціонарному
лікуванні. Крім того вона лікувалась на
стаціонарі з 24 лютого по 20 березня 1997
року. В інші періоди шестимісячного
строку для прийняття спадщини після
смерті матері позивачка лікувалась
амбулаторно.

Таким чином позивачка мала можливість
подати заяву про прийняття спадщини, як
безпосередньо до нотаріальної контори,
під час її знаходження в м. Суми після
похорон матері, так і надіслати поштою
в той період, коли вона не хворіла або
знаходилась на амбулаторному
лікуванні.

Крім того в позовній заяві ОСОБА_3
зазначає, що оскільки все майно було
зареєстроване на ім'я батька, то вона
вважала, що отримає спадщину після його
смерті. Однак вказана обставина не є
поважною причиною пропуску строку для
прийняття спадщини та свідчить про те,
що позивачка не мала наміру подати
заяву про прийняття спадщини в
установлений строк. Про даний факт
також свідчить та обставина, що ОСОБА_3
звернулась з позовом про встановлення
факту прийняття спадщини після смерті
матері та визнання за нею права
власності на спадкове майно, належне
померлій матері тільки після смерті
батька (в 2012 році), коли дізналася, що
батько склав заповіт, яким заповідав
все своє майно, в тому числі і те, яке
він успадкував після смерті своєї
дружини, своєму сину - відповідачу
ОСОБА_5

Підлягає врахуванню, на думку колегії
суддів і та обставина, що рішенням
Зарічного районного суду м. Суми від 26
вересня 2013 року вже вирішено питання
про визнання за позивачкою права на
належну їй частину спадкового майна
після смерті батьків та визнано за нею
право власності на конкретну частку
цього майна.

Таким чином, виходячи з викладеного,
колегія суддів приходить до висновку,
що доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
містять нових даних, які б давали
підстави для скасування
постановленого рішення, яке є законним
і обґрунтованим, відповідає вимогам
матеріального і процесуального права,
а тому апеляційну скаргу необхідно
відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308; 313-315 ЦПК
України, колегія суддів -

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 27 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього часу
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів у касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -