Пр.№2/756/389/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 травня 2014 року
Оболонський районний суд м. Києва
у складі:

головуючого судді -
Шевчука А.В.

при секретарі -
Субіну М.О.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом про стягнення із ОСОБА_2
442 713 грн. безпідставно набутих
грошових коштів. В обґрунтування
позову вказував, що у вересні 2010 року
передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 111
500 грн. та 41 000 доларів США на
підтвердження чого остання
власноручно написала розписки від
28.09.2010 року та 30.09.2010 року. Судовими
рішеннями у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у
позові відмовлено і вказано про те, що
ОСОБА_2 не є ні боржником, ні продавцем,
оскільки зміст вказаних розписок по
своїй формі і змісту не відповідають ні
договору завдатку, ні договору позики,
ні будь-якому іншому договору. Таким
чином, зазначаючи, що грошові кошти
позивач відповідачу фактично передав,
але будь-яких договорів між сторонами
укладено не було, ці кошти є такими, що
набуті ОСОБА_2 без достатньої правової
підстави, тобто є безпідставно набутим
майном, що підлягає поверненню в
порядку ст.ст. 1212, 1213 ЦК України.

В процесі розгляду справи позивач
неодноразово подавав заяви про
збільшення розміру позовних вимог
вказуючи про зміну курсу валют з часу
звернення до суду та зростання курсу
долара США по відношенню до гривні.
Таким чином, згідно останньої заяви
ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 578 900
грн.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позов з підстав
викладених у позовній заяві, при цьому
зазначив, що наявні усі умови для
виникнення у ОСОБА_2 зобов»язання з
повернення безпідставно набутого
майна.

Представник відповідача заперечила
проти позову при цьому зазначила, що
ОСОБА_2 не отримувала від ОСОБА_1
грошові кошти за розписками та
безпідставно не збагачувалася за його
рахунок, а тому вимоги про повернення
грошових коштів за ст. 1212 ЦК України є
безпідставними.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін та покази
свідків, дослідивши матеріали справи,
давши оцінку доказам в їх сукупності,
встановив наступне.

28.09.2010 року ОСОБА_2 власноручно оформила
розписку про те, що вона отримала від
ОСОБА_1 завдаткову суму для оформлення
квартири за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі
111 500 грн., які зобов»язувалась
повернути в разі невиконання
вищевказаних зобов»язань в повному
обсязі.

30.09.2010 року ОСОБА_2 склала ще одну
розписку про те, що отримала від ОСОБА_1
завдаткову суму для оформлення купівлі
квартири за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі
41 000 доларів США, які зобов»язувалась
повернути у повному обсязі у разі
невиконання зобов»язань.

Факт власноручного виготовлення
ОСОБА_2 розписок вищевказаного змісту
та передачу їх ОСОБА_1 підтверджено та
не заперечується учасниками процесу в
судовому засіданні.

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23.05.2012 року та
ухвалою апеляційного суду м. Києва від
25.10.2010 року у справі №22-11764 за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів встановлено, що згідно
розписок від 28.09.2010 року та 30.09.2010 року
ОСОБА_2 не є ні боржником, ні продавцем,
оскільки зміст вказаних розписок по
своїй формі і змісту не відповідає ні
договору завдатку, ні договору позики,
ні будь-якому іншому договору, який би
міг бути укладений між сторонами.

Загальні підстави для виникнення
зобов'язання у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави визначені нормами
глави 83 ЦК України.

У відповідності до ст. 1212 ЦК України,
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов»язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов»язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовується
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Таким чином, вказана стаття ЦК України
визначає поняття безпідставного
набуття, збереження майна
(безпідставного збагачення) і
встановлює умови його виникнення.

З аналізу глави 83 ЦК України
вбачається, що зобов'язання з
безпідставного набуття, збереження
майна виникають за наявності трьох
умов: а) має мати місце набуття або
збереження майна, б) щоб набуття або
зберігання було здійснено за рахунок
іншої особи, в) щоб були вiдсутнi
правової підстави для набуття або
збереження майна (відсутність положень
закону, адмiнiстративного акта,
правочинну або інших підстав,
передбачених статтею 11 ЦК України).

За змістом ч.1 ст. 1212 ЦК України
безпідставно набутим майном є майно,
набуте особою або збережене нею у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави.

Згідно із ч.1 ст. 177 ЦК України об'єктами
цивільних прав є, зокрема, речі, у тому
числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави
розуміється такий перехід майна від
однієї особи до іншої, який або не
ґрунтується на прямій вказiвцi закону,
або суперечить меті правовiдношення i
його юридичному змісту. Тобто
вiдсутнiсть правової підстави означає,
що набувач збагатився за рахунок
потерпілого поза підставою,
передбаченою законом, іншими правовими
актами чи правочином.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ОСОБА_2 набула майно (гроші) ОСОБА_1 без
достатньої правової підстави.

Зі змісту розписок від 28.09.2010 року та
30.09.2010 року, факт власноручного
написання яких ОСОБА_2 підтверджено
представником останньої в судовому
засіданні вбачається, що саме
відповідач отримала грошові кошти у
розмірі 111 500 грн. та 41 000 доларів США,
кошти, які належать ОСОБА_1

Належість ОСОБА_1 грошових коштів у
розмірі 111 500 грн. та 41 000 доларів США,
які фігурують у розписках від 28.09.2010
року та 30.09.2010 року, що передавались за
для оформлення пільгового житла і
згодом зникли не спростовано жодними
доказами у справі.

Відсутність же правової підстави для
набуття або збереження майна
(відсутність положень закону,
адмiнiстративного акта, правочинну або
інших підстав, передбачених статтею 11
ЦК України) встановлена рішеннями
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23.05.2012 року та апеляційного
суду м. Києва від 25.10.2010 року у справі
№22-11764 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів за якими
ОСОБА_2 згідно вказаних розписок не є ні
боржником, ні продавцем, оскільки
вказані розписки по своїй формі і
змісту не відповідають ні договору
завдатку, ні договору позики, ні
будь-якому іншому договору, який би міг
бути укладений між сторонами.

Оскільки між сторонами відсутні
правовідносини, що виникають з
правочинів, для яких законом
установлено письмову форму, як
наслідок, суд вважає можливим та
допустимим приймати покази свідків як
доказ у цій справі.

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_3 підтвердив свою присутність при
передачі ОСОБА_1 30.09.2010 року 41 000
доларів США особисто в руки ОСОБА_2 та
написання останньою розписки про
отримання грошових коштів, крім того
зазначив, що будь-які інші особи при
передачі коштів були відсутні.

Допитаний в судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_4 вказував, що
ОСОБА_2 грошових коштів від ОСОБА_1 не
отримувала. Свідок є директором
агентства нерухомості «Альянс Брок», а
ОСОБА_2 працювала в даному агентстві.
Позивач хотів придбати квартиру по
програмі пільгового житла, відповідач
була його хорошою знайомою, і так, як їх
агентство не працювало по програмі
пільгового придбання житла, працівник
агентства ОСОБА_5 порекомендувала
звернутись до спорідненої компанії
агентства нерухомості «Стар Сіті», яке
працювало по даній програмі,
безпосередньо до ОСОБА_6, яка
співпрацювала з ОСОБА_7 Наприкінці
вересня 2010 року біля офісу ОСОБА_7 в
автомобілі позивач та його друг
зустрілися з відповідачкою та ним
(ОСОБА_4). ОСОБА_1 пішов в офіс до ОСОБА_7
для підписання попереднього договору.
Згодом, з офісу свідку зателефонувала
ОСОБА_6 та попросила передати грошові
кошти. Після телефонного дзвінка
товариш ОСОБА_1 передав грошові кошти в
сумі близько 40 000 доларів США ОСОБА_2,
яка написала розписку і передала всі
грошові кошти ОСОБА_4, а він в свою чергу
передав вказану суму ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
зазначила, що працювала із ОСОБА_2 в
одній агенції нерухомості. За
проханням ОСОБА_2 для можливості
придбання ОСОБА_1 квартири по програмі
пільгового житла отримала необхідну
інформацію і відповідні папери у
працівника спорідненої компанії
агентства нерухомості «Стар Сіті» -
ОСОБА_6, яка співпрацювала з ОСОБА_7
Згодом, як стверджувала свідок, ОСОБА_1
погодився із запропонованими умовами
придбання житла, віддав особисто їй 111
500 грн. для передачі ОСОБА_7 Вказані
кошти передавалися в присутності
ОСОБА_4 та ОСОБА_2, остання написала
розписку про отримання коштів.

Таким чином, свідченнями свідків
підтверджено факт належності ОСОБА_1
грошових коштів у розмірі 111 500 грн. та
41 000 доларів США, які були передані
останнім за розписками від 28.09.2010 року
та 30.09.2010 року.

При цьому, суд критично ставиться до
свідчень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 які
спростовують отримання ОСОБА_2 коштів
від ОСОБА_1 з огляду на те, що останні не
змогли пояснити в судовому засіданні
своєї ролі та інтересів у вказаних
подіях. Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
зазначаючи про свою безпосередню
причетність до отримання коштів
категорично заперечили свою
відповідальність по їх поверненню.
Більше того, як ОСОБА_4 так і ОСОБА_5 не
змогли пояснити суду доцільність та
логічність свідомого оформлення
письмових розписок ОСОБА_2 про особисте
отримання від ОСОБА_1 грошових коштів, у
разі їх отримання іншими особами.

На думку суду, правовідносини які,
можливо, виникли в подальшому у ОСОБА_2
із іншими особами щодо розпорядження
отриманими грошовими коштами не
впливають на правовідносини, які
виникли у ОСОБА_2 із ОСОБА_1 та
зобов»язання щодо повернення
безпідставно отриманих коштів.

Згідно довідки про офіційний курс
валют Національного Банку України
станом на 05.05.2014 року, курс гривні щодо
долара США складає 11.400 грн. за 1 долар
США. У зв»язку із цим вартість
отриманих відповідачем від позивача
грошових коштів в сумі 41 000 доларів США
станом на 05.05.2014 року в українських
гривнях збільшилося порівняно з їх
вартістю на день складання позовної
заяви.

З огляду на зазначене, суд вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 з врахуванням
заяв про збільшення позовних вимог -
законними та обґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд
вважає необхідним стягнути з
відповідача на користь позивача 3 441
грн. судового збору, що підтверджується
відповідними квитанціями.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 11, 177, 1212, 1213 ЦК України, ст.ст. 10, 60,
61, 88, 130, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 224 - 226 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків: НОМЕР_1 на користь
ОСОБА_1 578 900 (п»ятьсот сімдесят вісім
тисяч дев»ятьсот) грн. в рахунок
повернення безпідставно набутих
коштів.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків: НОМЕР_1 на користь
ОСОБА_1 3 441 (три тисячі чотириста сорок
одну) грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду міста Києва через Оболонський
районний суд міста Києва шляхом
подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
А.В. Шевчук