АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 2208/6391/2012
Провадження № 22-ц/792/767/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Ярмолюка О.І.,

суддів: Власенка О.В., Юзюка О.М.,

при секретарі: Шевчук Ю.Г.

з участю: сторін та
їх представників

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 22-ц/792/767/14
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Кам'янець - Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 14 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача -
Кам'янець - Подільський районний сектор
УДМС України в Хмельницькій області,
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,
та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
вселення.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

В серпні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача -
Кам'янець - Подільський районний сектор
УДМС України в Хмельницькій області,
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог
вказала, що вона на підставі договору
дарування від 23.09.2008 року є власником
житлового будинку з надвірними
господарськими спорудами по АДРЕСА_1.
Попереднім власником вказаного
будинку була бабуся позивача ОСОБА_3,
членом сім'ї якої був її син - ОСОБА_2
Відповідач в усній формі домовився з
ОСОБА_1 про збереження протягом року за
ним реєстрації у будинку та
використання однієї

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції -
Стельмах Д.В. Справа №
22-ц/792/767/14

Доповідач -Власенко О.В.
Категорія
№ 41,44

кімнати для зберігання речей, однак,
надалі відмовився від виконання
будь-яких домовленостей. Наразі сім'я
позивача збільшилася, виникла потреба
в додатковій житловій площі, в свою
чергу відповідач відмовляється
добровільно звільнити зайняту ним
кімнату, а тому ОСОБА_1 просила виселити
ОСОБА_2 з будинку по АДРЕСА_1. Надалі
позивач уточнила позовні вимоги та
просила визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування житловим
будинком.

Заочним рішенням Кам'янець -
Подільського міськрайонного суду
Хмельницької області від 18 грудня 2012
року позов ОСОБА_1 задоволено. Виселено
ОСОБА_2 з будинку за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою суду від 21 жовтня 2013 року
заочне рішення Кам'янець - Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 18 грудня 2012 року скасовано.

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про вселення.
Вказав, що у будинку по АДРЕСА_1 він
проживав з дитинства, а з 15.09.2009 року -
був зареєстрований у ньому. Ще за
домовленістю із матір'ю він займав дві
кімнати, кухня та ванна перебували у
спільному користуванні. Надалі, коли
власником будинку стала ОСОБА_1, ОСОБА_2
продовжував користуватися кімнатами,
проживав там разом з сином ОСОБА_5 та
співмешканкою ОСОБА_6. Оскільки ОСОБА_1
чинить перешкоди у користуванні
будинком, позивач просив вселити його в
кімнати площею 13,3 та 13, 2 кв.м. спірного
будинку.

Ухвалою суду від 26 листопада 2013 року
позовні заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1
об'єднані в одне провадження.

Рішенням Кам'янець - Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 14 лютого 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору на стороні
відповідача - Кам'янець - Подільський
районний сектор УДМС України в
Хмельницькій області, про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням -
відмовлено.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення
задоволено.

Ухвалено вселити ОСОБА_2 у кімнати
площею 13,3 кв.м. та 13,2 кв.м. будинку за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 114
грн. 70 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 114
грн. 70 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що
рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а тому просить скасувати його і
ухвалити нове рішення про задоволення
позову, яким визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування житловим
будинком по АДРЕСА_1 та відмовити
ОСОБА_2 у вселенні у кімнати будинку.

Колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню, з ухваленням
нового рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої
інстанції зазначеним вимогам закону не

відповідає.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 та задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_2, суд виходив з того, що та
обставина, що ОСОБА_1 є власником жилого
приміщення, а отже має охоронюване
законом право володіти, користуватись
і розпоряджатись належним їй майном,
сама по собі не може бути підставою для
виселення інших осіб, які там
правомірно проживають, оскільки
відповідно до ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може
бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у
користуванні ним інакше як з підстав і
в порядку, встановленому законом. Крім
цього, ОСОБА_2 все життя проживав у
спірному будинку, який належав його
матері, яка визначила дві кімнати для
проживання його сім`ї, встановлений
сервітут не змінився і після того, як
власником будинку стала його
племінниця - позивачка ОСОБА_1, він був
відсутній в будинку з поважних причин -
перебування на сезонних роботах в
Росії та неможливість зайти до будинку
через відсутність ключів.

Колегія суддів з такими висновками
суду погодитися не може виходячи з
наступного.

Встановлено, що відповідно до договору
дарування житлового будинку від 23.09.2008
року ОСОБА_1 є власником житлового
будинку з господарсько - побутовими
будівлями по АДРЕСА_1, що
підтверджується також витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 23.10.2008 року (а.с.4,5).

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 191 цього ж Кодексу передбачено,
що власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР з
урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України, члени сім`ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
угоди власником. Право члена сім`ї
власника будинку (квартири)
користуватися цим житлом існує лише за
наявності у власника права приватної
власності на це майно.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції залишив поза увагою,
що право користування житлом
зберігається лише для членів сім`ї, які
припинили сімейні відносини з
власником будинку, при умові
збереження права власності на будинок
цього ж власника, тобто при незмінності
власника майна.

Встановлено, що власник у спірного
будинку змінився, ОСОБА_2 не є членом
сім`ї ОСОБА_1, він не проживає разом з
нею у будинку, ніяких угод відносно
його проживання у спірному будинку не
існує.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що виникнення права членів
сім`ї власника будинку (квартири) на
користування цим будинком та обсяг цих
прав залежить від виникнення у
власника будинку права власності на
цей будинок, а відтак - припинення права
власності особи на будинок припиняє
право членів її сім`ї на користування
цим будинком, тобто права членів сім`ї
власника будинку на об`єкт власності є
похідними від прав самого власника.

Передбачаючи право власника житлового
будинку (квартири) на відчуження цих
об`єктів, закон не передбачив при цьому
перехід прав і обов`язків попереднього
власника до нового власника в частині
збереження права користування житлом
(житлового сервітуту) членів сім`ї
колишнього власника у випадку зміни
власника будинку (квартири).

Зазначений висновок не суперечить
нормам ст. 47 Конституції, ст. 9 ЖК, ст. 311
ЦК, враховуючи, що право на житло
(користування ним, усунення перешкод у
користуванні ним) підлягає захисту
лише у випадку порушення прав особи.

Оцінюючи викладені обставини в їх
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку, що за таких обставин у суду
першої інстанції не було законних
підстав для відмови в задоволенні
позовної заяви ОСОБА_1 та задоволення
позову ОСОБА_2, в зв`язку з чим рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позову ОСОБА_1 та
відмови у задоволенні позову ОСОБА_2
про вселення.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати, тому з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 підлягає стягненню
судовий збір в сумі 107 грн. 30 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кам`янець - Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 14 лютого 2014 року скасувати
і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим будинком по
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 107
грн. 30 коп. судового збору.

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом : суддя
апеляційного суду О.В.
Власенко