АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/1878/14
Головуючий 1 інст. –
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 травня 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного

суду Харківської області
в складі:

головуючого – судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

при секретарі Маковецькій О.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Московського районного суду
м. Харкова від 21 січня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, третя особа: приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 про надання додаткового
строку для прийняття спадщини,
встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИЛА:

20 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з вищевказаним позовом.
Посилався на те, що квартира АДРЕСА_1 є
спільною сумісною власністю ОСОБА_8,
ОСОБА_9 ( його батьків) та сестри ОСОБА_5
і її дочки ОСОБА_6 на підставі
свідоцтва про право власності на житло.

ОСОБА_8 помер 06 січня 2013 року. Після
його смерті відкрилася спадщина у
вигляді частки в спільній сумісній
власності нерухомого майна –
вищезазначеній квартирі.

Позивач зазначав, що ще за життя
батька він та відповідачі домовилися,
що спадщину після смерті батька
приймуть по ? частині спадкового майна
сестра ОСОБА_5 та мати ОСОБА_4, а остання
складе на його ім’я заповіт.

Однак після смерті батька матері в
нотаріальній конторі було відмовлено у
прийнятті заяви про прийняття
спадщини, оскільки шлюб між ними був
розірваний 07.12.1973р.

Після його звернення 13.12.2013р. до
нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини після смерті батька, нотаріус
листом від цієї ж дати повідомив його
про пропуск такого строку та роз’яснив
можливість звернення до суду з цим
позовом.

Крім того, посилався на те, що
різниця в написанні його прізвища та
прізвища померлого батька також
заважало йому своєчасно звернутися до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини.

Зазначені обставини позивач
вважав поважними для визнання причин
пропуску строку для прийняття спадщини
і надання додаткового строку для
цього.

Також просив встановити факт
родинних відносин між ним та батьком
ОСОБА_10, померлим 06 січня 2013 року.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги
визнала за заявленими підставами.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6
позовні вимоги не визнали за їх
надуманістю, зазначали, що у зв’язку з
суперечками між позивачем та його
батьками ОСОБА_3 не спілкувався з ними
тривалий час і поновив відносини з
матір’ю тільки після смерті батька.

Рішенням Московського районного
суду м. Харкова від 21 січня 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково:
Встановлено, що ОСОБА_8, який помер
06.01.2013 року, є батьком ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований в
ІНФОРМАЦІЯ_2.

В задоволенні іншої частині
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
недоведеність тих обставин, які суд
вважав встановленими, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати це рішення суду в
частині відмови у задоволенні його
позову та ухвалити нове рішення про
задоволення його позовних вимог щодо
надання додаткового строку для подачі
заяви про прийняття спадщини. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
не оскаржує.

Зазначає, що районним судом не
враховано, що він після смерті
спадкодавця в установлений законом
строк неодноразово звертався до
приватного нотаріуса Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
з вимогою про прийняття заяви про
прийняття спадщини, але через
утримання відповідачем ОСОБА_5
правовстановлюючих документів на
спадкове майно та через різницю в
прізвищах померлого спадкодавця
нотаріус не приймала від нього таку
заяву, але письмову відповідь на його
звернення надала лише листом від 13.12.2013
р.

Вважає безпідставними висновки суду,
що він, ОСОБА_3, не мав бажання та не
звертався до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини після
смерті батька, оскільки мав
домовленість з матір’ю після
прийняття нею спадщини після смерті
чоловіка подалі заповісти йому це
майно, а звернення його до
нотаріальної контори після спливу
строку на подання заяви про прийняття
спадщини є наслідком того, що матір не є
спадкоємцем після смерті колишнього
чоловіка.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, що з’явилися до суду
апеляційної інстанції, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги в порядку вимог ст.. 303 ЦПК
України, судова колегія вважає, що
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи співвласниками
квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_5, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_6 ( нині у шлюбі –
Давидова) на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 21.04.2000 року
реєстраційний № 5-00-208311, виданого
Центром приватизації державного
житлового фонду Управління
комунального майна та приватизації
Головного управління економіки та
комунального майна виконавчого
комітету Харківської міської ради.

ОСОБА_8 (батько позивача ОСОБА_3 та
відповідачки ОСОБА_5А.), який постійно
проживав та був зареєстрований за
адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, помер 06 січня 2013
року.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася
спадщина у вигляді частки в спільній
сумісній власності нерухомого майна –
вищезазначеній квартирі.

Як вбачається з копії спадкової справи
№ 82013 до майна померлого ОСОБА_8 29.05.2013
р. заяву про прийняття спадщини як
спадкоємець за законом першої черги
подала тільки ОСОБА_5, а ОСОБА_4 подана в
цей же день заява –повідомлення про
те, що договором між співвласниками за
життя спадкодавця частки у праві
спільної власності не визначалися, і
заявниця не заперечує проти
визначення частки спадкодавця в
квартирі АДРЕСА_3 в розмірі 14 частини з
метою подальшого оформлення
спадкоємцем своїх спадкових прав (а.с.
21-22).

Згідно з ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК
України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини. Для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України
якщо спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. За письмовою згодою
спадкоємців, які прийняли спадщину,
спадкоємець, який пропустив строк для
прийняття спадщини, може подати заяву
про прийняття спадщини нотаріусу за
місцем відкриття спадщини. За позовом
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини,
суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви
про прийняття спадщини.

Матеріали справи не містять даних
про те, що ОСОБА_3, який на час відкриття
спадщини не проживав постійно з
спадкодавцем, подав нотаріусу заяву
про прийняття спадщини після смерті
батька.

Доводи апелянта ОСОБА_3 на те, що він
пропустив строк для прийняття спадщини
після смерті батька з поважних причин,
зокрема, з відсутністю у нього
документів для звернення до нотаріуса
з заявою про прийняття спадщини та
через різницю в прізвищах померлого
батька та написання його прізвища, у
зв’язку з чим нотаріус не приймала від
нього таку заяву, але письмову
відповідь на його звернення надала
лише листом від 13.12.2013 р., судова колегія
вважає безпідставними.

Як вбачається з відповіді
приватного нотаріуса Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
від 13.12. 2013 р. за вих. № 360/01-16 на ім’я
ОСОБА_3, останньому було роз’яснено з
посиланням на ст.ст. 1270, 1272 ЦК України,
що заявник пропустив строк для
прийняття спадщини та роз’яснено
право звернення до суду з позовом в
порядку вимог ч.3 ст. 1272 цього Кодексу.
Крім того нотаріус звернув увагу на
розбіжності у написанні прізвища
заявника та померлого спадкодавця.

Будь - яких доказів, які відповідно
до ст.ст. 10,58-60 ЦПК України свідчили б
про звернення ОСОБА_3 до нотаріуса з
такою заявою до 13.12.2013 року, матеріали
справи не містять.

Як в суді першої так і апеляційної
інстанції ОСОБА_3 зазначав, що до грудня
2013 року він також не вирішував питання
в установленому законом порядку про
встановлення юридичного факту
родинних відносин для своєчасного
звернення з відповідною заявою до
нотаріуса про прийняття спадщини.

У зв’язку з наведеним суд першої
інстанції, перевіривши доводи позову
та надані сторонами докази відповідно
до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_3, оскільки
вказані ним причини пропуску строку
для прийняття спадщини, не створили
для нього істотні труднощі для
вчинення дій, пов’язаних із прийняттям
спадщини.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
рішення якого в оскаржуваній частині
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відмови в задоволенні апеляційної
скарги.

В іншій частині рішення районного
суду не переглядалося.

Керуючись ст.ст. 303.304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.
308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова
колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Московського районного
суду м. Харкова від 21 січня 2014 року в
оскаржуваній частині залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: