Апеляційний суд Кіровоградської
№ 22-ц/781/1503/14 Головуючий у суді І-ї
інстанції Панфілова А. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

04.06.2014 р. колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Єгорової С.М., Фомічова С.Є.,

при секретарі - Лазаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 31
березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування
моральної шкоди,-

Встановила:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди у сумі
50000 гривень.

В обґрунтування позову зазначає, що
рішенням Кіровоградської міської ради
від 22.07.2004 року № 1148 їй була відведена
земельна ділянка по вул. Лісопарковій у
м. Кіровограді і передана у власність
для індивідуального будівництва без
зміни цільового призначення
лісопаркової зони. 18.05.2006 року одержала
державний акт на право власності на
земельну ділянку та на право
постійного користування землею.
Ділянка мала вигляд сміттєзвалища,
дерев не було, були городи мешканців
вулиці Лісопаркової. Вказала, що з
моменту отримання ділянки відповідач
не дає спокою їй та її сім'ї. Спочатку
він писав скарги в усі контролюючі
органи про те, що міськвиконком надав
ділянку в рекреаційній зоні, що нею
зрубано 100 сосен і 200 інших дерев, що
тепер йому та громаді немає де
відпочивати. За вказівкою пожарної
інспекції дійсно спиляли одну сосну, за
що сплатили 170 грн. ОСОБА_4 звертаючись у
контролюючі інстанції вказував, що
вона нищить рекреаційну зону.

Позивачка стверджує, що самостійно
привела в належний вигляд надану їй
ділянку, але розпочати будівництво не
мала можливості, оскільки відповідач
скаржився в різні контролюючі органи,
які перевірками дозвіл на будівництво
затягнули на два роки.

Також зазначає, що отримала валютний
кредит на суму, яка збільшилась майже
вдвічі. Через затримку повернення
кредиту мала неприємності з банком. За
два роки зросли ціни на будматеріали і
тому вимушена була позичати гроші.

Все це негативно вплинуло на її психіку
і вимагало додаткових зусиль для
організації свого життя. Моральна
шкода, полягає в тому, що протягом
восьми років на її адресу зі сторони
ОСОБА_4 надходили неправдиві відомості,
перевірки та публікацій. Своїми
неправомірними та протизаконними
діями відповідач завдав їй моральної
шкоди, яку оцінює в 50000 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 31.03.2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 10000 грн.
моральної шкоди та 100 грн. судового
збору. В іншій частині позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить рішення скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову. Посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права при ухваленні
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
статті 303 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції послався на те, що
моральна шкода, яку завдано позивачці
полягає в тому, що протягом восьми
років ОСОБА_2 розповсюджував
неправдиві відомості, внаслідок чого
проводилися перевірки різними
наглядовими інстанціями щодо
дотримання ОСОБА_3 чинного
законодавства щодо будівництва
індивідуального будинку, а тому у
зв'язку з неправомірними зверненнями
відповідача, вона не мала можливості
вчасно розпочати будівництво.

Проте, колегія суддів з таким висновком
суду погодитися не може.

У відповідності до ст. 40 Конституції
України, ст. 1 Закону України «Про
звернення громадян», громадяни України
мають право звернутися до органів
державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Згідно ст. 19 Закону України «Про
звернення громадян» органи державної
влади і місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації
незалежно від форм власності,
об'єднання громадян, засоби масової
інформації, їх керівники та інші
посадові особи в межах своїх
повноважень зобов'язані об'єктивно,
всебічно і вчасно перевіряти заяви чи
скарги; на прохання громадянина
запрошувати його на засідання
відповідного органу, що розглядає його
заяву чи скаргу.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваним прав.

За правилами ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода відшкодовується за
наявності вини особи, яка її завдала,
крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 1167
ЦК.

Згідно статті 23 ЦК України та пункту 3
постанови Пленуму ВС України № 4 від
31.03.1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
шкоди» визначено, що під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ. заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

З огляду на зазначені вище норми
чинного законодавства України та
відповідні роз'яснення Пленуму ВС
України, вбачається, що звернення
громадянина до органів державної влади
не може бути підставою для
застосування цивільної
відповідальності, оскільки таке
звернення не може вважатися поширенням
відомостей, які порочать честь,
гідність чи ділову репутацію або
завдають шкоди законним інтересам
іншого громадянина, а також не містить
ознак неправомірних діянь.

Колегія суддів вважає, що
скориставшись своїм правом на
звернення до органів державної влади,
суду та прокуратури ОСОБА_2 ніяким
чином не порушив прав, свобод і
законних інтересів ОСОБА_3, а відтак,
підстав для відшкодування останній
моральної шкоди не існує.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для його скасування та
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 31 березня 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: