Справа № 341/1346/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1176/2014
Головуючий у 1 інстанції Мельник І.І.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Девляшевського В.А.,

суддів:
Меленко О.Є., Фединяка В.Д.,

секретаря Яковин
М.Я.,

з участю:
представника ПАТ "ПриватБанк " -
Рокетської С.В.,

відповідача - ОСОБА_3 та його
представника -

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення
Галицького районного суду від 16 грудня
2013 року -

в с т а н о в и л а :

В червні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
пред'явлено позов до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості. Позовні
вимоги мотивовано тим, що у зв'язку із
неналежним виконанням ОСОБА_3 умов
кредитного договору №IFXRRX05880112 від
21.08.2007 року утворилась заборгованість,
яка станом на 25.04.2013 року дорівнює
75239грн 13 коп і складається із: 8453 грн 19
коп основного боргу, 20175 грн 79 коп
заборгованості по відсоткам, 1023 грн 84
коп комісійних, 41527 грн 30 коп пені, 500 грн
штрафу та 3559 грн 01 коп штрафу (процентна
складова). Посилаючись на те, що в
добровільному порядку ОСОБА_3
повертати вищевказану заборгованість
відмовляється, банк просив стягнути з
відповідача кредитну заборгованість у
зазначеному розмірі та 752 грн 39 коп
сплаченого судового збору.

ОСОБА_3 подав зустрічний позов про
визнання кредитного договору,
укладеного між ним та ПАТ КБ
"ПриватБанк" 21.08.2007 року, нікчемним.
Позивач зазначав, що названий
кредитний договір в дійсності з ним не
укладався, і що в заяві про отримання
кредиту вказана адреса, за якою він
ніколи не був зареєстрований. ОСОБА_3
також вказав, що в силу свого
психічного захворювання він не здатен
був приймати самостійно будь-яких
рішень щодо оформлення кредиту. Крім
того позивач вважає, що кредитний
договір не був укладений належним
чином у письмовій формі.

Рішенням Галицького районного суду від
16 грудня 2013 року в задоволенні ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено, а зустрічний
позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Кредитний договір, укладений 21.08.2007
року між ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_3,
визнано нікчемним.

Не погоджуючись із даним рішенням, ПАТ
КБ «ПриватБанк» подало апеляційну
скаргу, у якій посилається на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, а також на
неповноту встановлення обставин, що
мають значення для справи. На думку
апелянта, суд, відмовляючи в позові про
стягнення кредитної заборгованості,
помилково застосував загальний
трьохрічний строк позовної давності,
не врахував того, що умовами кредитної
угоди позовну давність було збільшено
до п'яти років.

Вважаючи у зв'язку із наведеним
оскаржене рішення незаконним, апелянт
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення у повному
об'ємі позову ПАТ КБ "ПриватБанк" і про
відмову у зустрічному позові ОСОБА_3

У судовому засіданні представник ПАТ
КБ «ПриватБанк» - Рокетська С.В.
апеляційну скаргу підтримала з
мотивів, наведених у ній. Крім того,
представник вказала, що заява
позичальника про отримання споживчого
кредиту для оплати металопластикових
вікон та рам підписана ОСОБА_3 і
службовими особами банку. Позичальника
було ознайомлено з "Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
("Розстрочка") ("Стандарт"), в якому було
збільшено позовну давність до 5 років.
Представник банку зазначила, що після
укладення кредитного договору
позичальнику було відкрито рахунок і
перераховано кошти. Вказала також на
те, що ОСОБА_3 в подальшому у 2007 і 2008 році
де-кілька раз вносив гроші для
погашення основної заборгованості та
заборгованості по відсоткам. Вважаючи
оскаржене рішення незаконним і
необґрунтованим, просила його
скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення позову банку в повному
об'ємі.

ОСОБА_3 та його представник доводи
апеляційної скарги заперечили, просять
рішення в даній справі залишити в силі,
вважаючи його законним і
обгрунтованим. На їх думку, кредитний
договір між ОСОБА_3 та ПАТ КБ
"ПриватБанк" не можна вважати
укладеним. Однак, якщо суд дійде до
протилежного висновку, просять
зменшити розмір кредитної
заборгованості, зокрема штрафних
санкцій, враховуючи інвалідність
позичальника та його матеріальний
стан.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін та відповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з таких
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ
«ПриватБанк», суд першої інстанції
прийшов до висновку, що банком було
пропущено загальний трьохрічний строк
позовної давності. І в той же час суд
вважав кредитний договір між ОСОБА_3 та
ПАТ КБ "ПриватБанк" неукладеним у
зв'язку із недотриманням вимог щодо
письмової форми договору.

Однак, з таким висновком, на думку
колегії суддів, погодитись не можна,
оскільки суд першої інстанції дійшов
його з порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно із ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обгрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1)чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, 3) які правовідносини
випливають із встановлених обставин, 4)
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення в
даній справі не відповідає.

Встановлено і матеріалами справи
підтверджується, що 21.08.2007 року між ПАТ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір
№ IFXRRX05880112 про надання останньому 9480
грн кредитних коштів зі сплатою 12,0%
річних за користування та кінцевим
терміном погашення до 21.08.2009 року.
Посилання відповідача на те, що цей
договір є нікчемним, оскільки його не
було оформлено у письмовій формі, є
безпідставним, оскільки заява
позичальника, яка підписана ОСОБА_3, та
"Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам ("Розстрочка")
(Стандарт), копія якого була вручена
позичальнику, підтверджують укладення
з відповідачем названого кредитного
договору у встановленій законом
письмовій формі. Задовольняючи
зустрічний позов ОСОБА_3 про визнання
нікчемним кредитного договору, суд
першої інстанції зазначені обставини,
які є важливими для правильного
вирішення спору, залишив без уваги.

Також місцевий суд не зауважив, що
помилково додані до позовної заяви ПАТ
КБ "ПриватБанк" "Умови і правила
банківських послуг", в яких зазначено
про трьохрічний строк позовної
давності, не регулює порядок і умови
укладення споживчого кредиту.
Складовою частиною договору про
надання споживчого кредиту, який
укладено із ОСОБА_3, є "Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам
("Розстрочка")(Стандарт), з яким
позичальник був ознайомлений і копія
якого була йому вручена. Про це
зазначено в тексті заяви позичальника,
яка відповідачем підписана (копія
заяви - а.с.4). Факт підписання згаданої
заяви ОСОБА_3 та його представником не
оспорюється.

В названих вище "Умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам"
погоджено, що строк позовної давності
для захисту прав збільшується до п'яти
років (копія "Умов" - а.с.88-90). Збільшення
позовної давності, встановленої
законом, за домовленістю сторін
передбачено частиною 1 статті 259 ЦК
України.

З матеріалів справи вбачається, що
останній платіж в погашення кредитної
заборгованості ОСОБА_3 здійснив у
серпні 2008 року, строк дії кредитного
договору, укладеного з ним, завершився
21 серпня 2009 року. Позов про стягнення
кредитної заборгованості банком
пред'явлено 01 червня 2013 року. З
наведеного випливає, що ПАТ КБ
"ПриватБанк" не пропустив п'ятирічний
строк позовної давності. Отже, у суду не
було правової підстави для відмови у
задоволенні позову банку у зв'язку із
пропуском строку позовної давності.

Встановлено, що ОСОБА_3 згідно умов
договору надано кредитні кошти, які він
частково повернув банку. Однак, він
належно не виконував умови договору
щодо повернення кредитних коштів та
відсотків за користування кредитом, у
зв'язку з чим станом на 14.08.2013 року
утворилась загальна заборгованість на
суму 75239 грн 13 коп, яка підтверджена
документально.

Враховуючи наведене, на думку колегії
суддів, позов ПАТ КБ "ПриватБанк" є
обгрунтованим. Однак, враховуючи:
непрацездатність відповідача, якому
встановлено інвалідність з дитинства,
відсутність у нього достатнього
матеріального забезпечення (він
отримує мінімальну пенсію в сумі 1000
грн), часткове погашення позичальником
основної заборгованості, те, що
невиконання відповідачем не
спричинило банку істотної шкоди,
нарахування позичальнику за порушення
умов кредитного договору відсотків за
користування коштами у істотно
підвищеному розмірі, не співмірність
розміру пені і штрафів з розміром
основної заборгованості, колегія
суддів на підставі ч.3 статті 551 ЦК
України вважає за необхідне
задовольнити заяву відповідача і його
представника - зменшити розмір
стягнення пені, яка розрахована не за
один рік, а за весь час невиконання
кредитних зобов'язань, до 2000 грн, а
штрафів - до 1000 грн. Таким чином, позовні
вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" слід
задовольнити частково, стягнувши з
відповідача кредитну заборгованість в
сумі 32652 грн 82 коп.

Приймаючи до уваги вище викладене,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції в даній справі ухвалив
рішення з порушенням вимог норм
матеріального і процесуального права.
Тому оскаржене рішення не може бути
залишене в силі. В даній справі є
правові підстави для ухвалення нового
рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 218, 307, 309, 313-314, 324, 325 ЦПК України,
колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк»
задовольнити частково. Рішення
Галицького районного суду від 16 грудня
2013 року в даній справі скасувати.

Ухвалити нове рішення. Позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором № IFXRRX05880112,
укладеним 21.08.2007 року, в сумі: 8453 грн 19
коп заборгованості по тілу кредиту, 20175
грн 79 коп заборгованості по сплаті
відсотків за користування кредитом, 1023
грн 84 коп комісійних, 2000 грн пені та 1000
грн штрафу, а всього стягнути кредитної
заборгованості на загальну суму
32652 (тридцять дві тисячі
шістсот п'ятдесят дві) грн 82 коп.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про
визнання неукладеним кредитного
договору від 21 серпня 2007 року
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
В.А. Девляшевський

Судді:
О.Є. Меленко

В.Д. Фединяк