АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/4891/2014
Головуючий у 1 інстанції: Скрипка О.І.
Доповідач: Поліщук Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М.,
Болотова Є.В.

при секретарях Заліській Г.Г.,
Задорожному А.Г.

за участю представника
прокуратури Пилипенко Т.А.

відповідача
ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє
в інтересах ОСОБА_4 на підставі
довіреності, на рішення Деснянського
районного суду м.Києва від 23 жовтня 2013
року у справі за позовом Першого
заступника Прокурора Деснянського
району м.Києва в інтересах держави в
особі Київської міської ради до ОСОБА_2,
ОСОБА_4, третя особа - Головне
управління земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, визнання недійсним
договору купівлі-продажу та
витребування земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2012 року Перший
заступник Прокурора Деснянського
району м.Києва в інтересах держави в
особі Київської міської ради звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4,
третя особа - Головне управління
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) про:

- визнання недійсним Державного акту
серії ЯЖ №039142 від 02 жовтня 2009 року на
право власності на земельну ділянку
розташовану на АДРЕСА_1, кадастровий
номер :62:500:0010, площею 0,0993 га,
вартістю 293080,25 грн., виданий ОСОБА_2, що
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №08-7-02988;

- визнання відсутності права власності
ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0993
га, що розташована на АДРЕСА_1,
кадастровий номер :62:500:0010;

- визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,0993 га, що розташована у АДРЕСА_1,
кадастровий номер :62:500:0010,
укладеного 14 квітня 2010 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_4, з моменту укладення;

- зобов»язання ОСОБА_4 повернути
Київській міській раді земельну
ділянку площею 0,0993 га, що розташована у
АДРЕСА_1, кадастровий номер
:62:500:0010.

В ході розгляду справи позивач уточнив
позовні вимоги, подавши заяву про
уточнення позовних вимог і внесення
змін до предмету позову, та просив:

- визнати недійсним Державний акт серії
ЯЖ №039142 від 02 жовтня 2009 року на право
власності на земельну ділянку
розташовану на АДРЕСА_1, кадастровий
номер :62:500:0010, площею 0,0993 га,
вартістю 293080,25 грн., виданий ОСОБА_2, що
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №08-7-02988;

- визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,0993 га, що розташована у АДРЕСА_1,
кадастровий номер :62:500:0010,
укладеного 14 квітня 2010 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_4, з моменту укладення;

- витребувати у ОСОБА_4 земельну ділянки
площею 0,0993 га, нормативна грошова
оцінка якої становить 293080,25 грн. що
розташована АДРЕСА_1, кадастровий
номер :62:500:0010 та повернення
земельну ділянку площею 0,0993 га,
нормативна грошова оцінка якої
становить 293080,25 грн. що розташована
АДРЕСА_1, кадастровий номер :62:500:0010
Київській міській раді.

Позовні вимоги обґрунтовує тим,
що на підставі рішення Київської
міської ради №204/2273 «Про передачу гр.
ОСОБА_2 у приватну власність земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарський будівель і споруд у
АДРЕСА_1» від 17 вересня 2009 року ОСОБА_2
видано Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№039142 від 02 жовтня 2009 року.

14 квітня 2010 року між ОСОБА_2, від
імені якого на підставі довіреності
діяв ОСОБА_5, та ОСОБА_4 укладено Договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
згідно з яким наведена вище земельна
ділянка перейшла у власність
останнього.

Рішенням Київської міської ради
№152/6368 від 22 вересня 2011 року рішення
№204/2273 від 17 вересня 2009 року скасовано.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 у
встановленому порядку право власності
на земельну ділянку не набував,
оскільки ці обставини відбувались
внаслідок шахрайських дій гр. ОСОБА_6
без участі та відома ОСОБА_2, земельна
ділянка передана на підставі
недостовірних (підроблених)
документів, відповідно останній не мав
права її відчужувати.

З урахуванням наведеного
позивач вважає, що Державний акт на
право власності на земельну ділянку
підлягає визнанню недійсним на
підставі ч.3 ст.203, ст.215 ЦК України,
оскільки відсутнє волевиявлення
ОСОБА_2 на отримання земельної ділянки;
Договір купівлі-продажу підлягає
визнанню недійсним на підставі ст.228 ЦК
України, оскільки укладений з особою,
яка не володіла предметом відчуження
та не мала права його відчужувати;
земельна ділянка підлягає
витребуванню, оскільки між сторонами
виникли речово-правові відносини.

Рішенням Деснянського районного
суду м.Києва від 23 жовтня 2013 року
позовні вимоги задоволено, вирішено
визнати недійсним Державний акт серії
ЯЖ №039142 від 02 жовтня 2009 року на право
власності на земельну ділянку
розташовану на АДРЕСА_1, кадастровий
номер :62:500:0010, площею 0,0993 га,
вартістю 293080,25 грн., виданий ОСОБА_2, що
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №08-7-02988;
визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,0993 га, що розташована у АДРЕСА_1,
кадастровий номер :62:500:0010,
укладеного 14 квітня 2010 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_4, з моменту укладення;
витребувати у ОСОБА_4 земельну ділянку
площею 0,0993 га, нормативна грошова
оцінка якої становить 293080,25 грн. що
розташована АДРЕСА_1, кадастровий
номер :62:500:0010 ; витребувати у
ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0993 га,
нормативна грошова оцінка якої
становить 293080,25 грн. що розташована
АДРЕСА_1, кадастровий номер
:62:500:0010, Київській міській раді.
Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з ухваленим
рішенням, ОСОБА_3, який діє в інтересах
ОСОБА_4 на підставі довіреності, подано
апеляційну скаргу, у якій просить
рішення скасувати та ухвалити нове про
відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує
тим, що Державний акт на право
власності на земельну ділянку не є
правочином, тому не може бути визнаний
недійсним. Посилається на помилковість
висновків суду, що Договір
купівлі-продажу є таким, що порушує
публічний порядок, оскільки Київська
міська рада не була учасником такого
правочину. Вказує, що ОСОБА_4 є
добросовісним набувачем та відсутні
підстави для витребування земельної
ділянки, зокрема і з тих підстав, що
позивачем не доведено її вибуття з
власності територіальної громади
незаконним способом, оскільки вирок у
кримінальній справі не виносився.

В судовому засіданні
представник прокуратури та ОСОБА_2
проти задоволення апеляційної скарги
заперечували.

Інші учасники цивільного
процесу в судове засідання
нез»явились, про день, час і місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином, про причини неявки суд
не повідомили.

Колегія суддів ухвалила слухати справу
за відсутності нез»явившихся осіб на
підставі ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
з»явившихся осіб, розглянувши справу в
межах доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого по справі
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що
на підставі рішення Київської міської
ради №204/2273 «Про передачу гр. ОСОБА_2 у
приватну власність земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарський
будівель і споруд у АДРЕСА_1» від 17
вересня 2009 року ОСОБА_2 видано
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ №039142 від 02
жовтня 2009 року, кадастровий номер
:62:500:0010.

14 квітня 2010 року між ОСОБА_2, від
імені якого на підставі довіреності
діяв ОСОБА_5, та ОСОБА_4 укладено Договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
згідно з яким наведена вище земельна
ділянка перейшла у власність
останнього.

Рішенням Київської міської ради
№152/6368 «Про розгляд протесту
заступника прокурора м.Києва від 10
вересня 2011 року №07/4-518-вих на рішення
Київської міської ради від 17 вересня
№№157/2226, 158/2227, 159/2228, 171/2240, 181/2250, 184/2253,
188/2257, 203/2272, 204/2273, 205/2274» від 22 вересня 2011
року рішення №204/2273 від 17 вересня 2009
року скасовано.

03 вересня 2010 року Прокуратурою м.Києва
порушено кримінальну справу №50-5875
відносно ОСОБА_6 за фактом заволодіння
земельними ділянками, які належали
територіальній громаді м.Києва шляхом
обману, за ознаками злочину,
передбаченого ч.4 ст.190 КК України, у
зв»язку із шахрайством при відведенні
земельних ділянок у провулках Садовому
та Сосновому в Деснянському районі
м.Києва. Постановою Шевченківського
районного суду м.Києва від 19 січня 2012
року кримінальну справу відносно
ОСОБА_6 закрито на підставі п.8 ст.6 КПК
України у зв»язку із смертю
обвинуваченого.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
визнання недійсним Державного акту на
право власності на земельну ділянку,
суд першої інстанції виходив з того, що
рішення територіальної громади, на
підставі якого він виданий, скасовано з
підстав порушення законодавства.
Визнаючи недійсним Договір
купівлі-продажу земельної ділянки, суд
першої інстанції виходив з того, що
вказаний правочин є таким, що порушує
публічний порядок (ст.228 ЦК України),
оскільки ОСОБА_2 не мав права на
відчуження земельної ділянки з тих
міркувань, що із заявою на її отримання
не звертався. Задовольняючи позовні
вимоги в частині витребування
земельної ділянки, суд першої
інстанції виходив з того, що земельна
ділянка вибула з власності
територіальної громади внаслідок
порушення вимог чинного законодавства.

Проте, повністю з такими
висновками суду першої інстанції
колегія суддів не може з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.1 ст.126 Земельного
кодексу України, у редакції на час
прийняття КМР рішення про передачу
ОСОБА_2 спірної земельної ділянки,
визначено, що право власності на
земельну ділянку посвідчується
державним актом.

Державний акт на право власності
на земельну ділянку є
правовстановлюючим документом, який
видається на підставі рішення
відповідного органу місцевого
самоврядування, у зв»язку із чим
питання щодо його дійсності залежить
від законності рішення органу, на
підставі якого його видано. Таке
рішення за своєю природою є
одностороннім правочином, що випливає
з абз.3 ч.3 с.203 ЦК України, відповідно до
якого односторонній правочин може
створювати обов»язки для інших осіб
лише у випадках, встановлених законом,
або за домовленістю з цими особами.
Відтак, на правовідносини пов»язані із
видачею державного акта на право
власності на земельну ділянку
поширюються норми закону щодо
дійсності правочинів, оскільки видачі
акта передує рішення органу, вчинене на
підставі відповідного звернення.

Як установлено судом першої
інстанції та убачається з матеріалів
справи рішення органу місцевого
самоврядування, на підставі якого
ОСОБА_2 вирішено передати земельну
ділянку, скасовано за протестом
прокурора з підстав порушення
законодавства, у зв»язку із чим було
порушено кримінальну справу.

Як убачається з ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду
від 11 липня 2013 року у справі за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 26 жовтня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до КМР про визнання
протиправним та скасування рішення КМР
№152/6368 від 22 вересня 2012 року, у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено, а апеляційну скаргу
відхилено (т.1 а.с.214)

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного
Кодексу України громадяни набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цих
кодексом або за результатами аукціону.

Згідно із ст.118 Земельного Кодексу
України, у редакції на час прийняття
КМР рішення про передачу ОСОБА_2
спірної земельної ділянки,громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають заяву про вибір місця
розташування земельної ділянки до
відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки.

Звертаючись до суду з позовом позивач
зазначав, що перевіркою, проведеною
прокуратурою м.Києва, встановлено, що
ОСОБА_2 про відведення земельної
ділянки у АДРЕСА_2 нічого не відомо, з
відповідною заявою до Київської
міської ради він не звертався.

За результатами перевірки
прокуратурою м.Києва 03 вересня 2010 року
порушено кримінальну справу за фактом
заволодіння земельними ділянками у
пров. Садовому у Деснянському районі
м.Києва, які належали територіальній
громаді м.Києва, шляхом обману, за
ознаками складу злочину, передбаченою
ч. 4 ст.190 КК України вчиненого ОСОБА_6
Відповідно до постанови
Шевченківського районного суду м.Києва
від 19 січня 2012 року (т.1 а.с.135)
кримінальну справу закрито на підставі
п.8 ст.6 КПК України у зв»язку із смертю
обвинуваченого, без вирішення питання
про його реабілітацію.

У ході досудового слідства, яке
проводилось Головним управлінням з
розслідування особливо важливих справ
Генеральної прокуратури України,
встановлено, що заява до Київського
міського голови Черновецького Л.М. про
передачу у власність земельної ділянки
та заява до Головного управління
земельних ресурсів КМДА про надання
дозволу на виготовлення державного
акта на право власності на земельну
ділянку від імені громадянина ОСОБА_2
були підроблені.

Вказані обставини підтвердив в
судовому засіданні ОСОБА_2, пояснивши,
що не звертався до будь-яких органів з
приводу отримання у власність
земельної ділянки.

Державний акт на право власності на
земельну ділянку є правовстановлюючим
документом, який видається на підставі
рішення відповідного органу місцевого
самоврядування, тому вимоги про
скасування державного акта на право
приватної власності на земельну
ділянку є похідними й залежать від
доведеності незаконності рішення
органу місцевого самоврядування, на
підставі якого виданий оспорюваний
державний акт.

Статтею 202 ЦК України визначено поняття
правочину, як дії особи, спрямованої на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов»язків.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави.

Виданий на ім»я ОСОБА_2 без додержання
регламентованої законом процедури
державний акт про право власності на
земельну ділянку є його єдиним
правовстановлюючим документом на
нерухоме майно, що фактично належить
територіальній громаді м.Києва.

Відповідно до ст..228 ЦК України правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним.

Частиною 3 ст.228 ЦК України у разі
недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний недійсним.

З огляду на наведене, колегія суддів
відхиляє доводи апеляційної скарги в
тій частині, що державний акт на
земельну ділянку не є правочином,
відтак, ураховуючи, що ОСОБА_2 не вчиняв
дій, спрямованих на набуття у власність
земельної ділянки, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про визнання Державного акту
на право власності на земельну ділянку
недійсним.

Доводи апеляційної скарги щодо
недоведеності вибуття земельної
ділянки з власності територіальної
громади незаконним способом,
відхиляються колегією суддів, оскільки
відповідно до вимог ст.116 ЗК України
громадяни набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень або за результатами
аукціону. При цьому, рішення органу
місцевого самоврядування, на підставі
якого ОСОБА_2 вирішено передати
земельну ділянку, скасовано за
протестом прокурора з підстав
порушення законодавства.

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитися з висновками суду першої
інстанції щодо нікчемності договору
купівлі-продажу, як такого, що
укладений з порушенням норм закону
особою, яка не мала права на відчуження
земельної ділянки, а також укладений з
порушенням волі власника. Так, не
будучи учасником договору, укладеного
щодо земельної ділянки, Київська
міська рада не перебуває з ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 у зобов»язальних відносинах і
такий спосіб захисту, як визнання
договору недійсним - спірних
правовідносин не регулює, а рішення в
цій частині підлягає скасуванню,
оскільки ухвалено з порушенням норм
матеріального права.

Оскільки між позивачем та нинішнім
володільцем земельної ділянки існують
речово-правові відносини щодо права на
спірну ділянку, то й спосіб захисту є
відповідний цим правовідносинам -
речово-правовий, а саме, витребування
майна (ст.ст. 387, 388 ЦК України) і такий
спосіб захисту обраний позивачем
правильно, та саме з таких підстав
позивач просив задовольнити вимоги
щодо витребування майна, про що
зазначено в уточненій позовній заяві.

З урахуванням наведеного,
колегія суддів дійшла висновку про
часткове задоволення апеляційної
скарги, скасування рішення суду в
частині задоволення позовних вимог
щодо визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,0993 га, що розташована у АДРЕСА_1,
кадастровий номер :62:500:0010,
укладеного 14 квітня 2010 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_4, з моменту укладення, з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні таких позовних вимог.

В іншій частині рішення суду
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, не убачається.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в
інтересах ОСОБА_4 на підставі
довіреності, задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду
м.Києва від 23 жовтня 2013 року скасувати в
частині визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,0993 га, що розташована у АДРЕСА_1,
кадастровий номер :62:500:0010,
укладеного 14 квітня 2010 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_4, з моменту укладення, та
ухвалити в цій частині нове рішення про
відмову в задоволенні таких позовних
вимог.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя
Н.В. Поліщук

Судді
І.М. Білич

Є.В.Болотов