РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

Справа №668/4179/14-ц

Пров. №2/668/1387/14

30.05.2014 р.

Суворовський районний суд м. Херсона у
складі:

головуючого судді - Гаврилова Д.В.,

при секретарі - Беріл А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю
третьої особи без самостійних вимог
щодо предмету спору - ОСОБА_3, про
визнання права власності на ? частину
спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, в якому просила визнати за нею
право власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Позивач вважає, що оскільки квартира
була придбана під час перебування
сторін у шлюбі, вони та їх син
зареєстровані в квартирі з 1991 року, то
квартира є спільним сумісним майном
подружжя, незважаючи на отримання
свідоцтва про право власності
відповідачем.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилась, надала заяву в якій просила
розглядати справу у її відсутності,
позовні вимоги підтримала повністю та
просила їх задовольнити з підстав
зазначених у позові. Проти заочного
розгляду справи не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа
ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились,
причини неявки суду не відомі, про час
та місце розгляду справи належним
чином повідомлені.

Суд відповідно ст. 224 ЦПК України
вирішив розглядати справу за
відсутності відповідача за наявними
доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
26.10.1979 року між сторонами у справі
зареєстровано шлюб, від якого у них
народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

28.02.2014 року шлюб було розірвано.

У 1991 році сторонами отримано
трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, цього ж
року сторони та їх син були
зареєстровані у вказаній квартирі. На
підставі рішення виконавчого комітету
Херсонської міської ради від 21.10.2008
року за № 543, ОСОБА_2 приватизував
вказану квартиру на своє ім'я.

Згідно вимог ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України визначено дружина
та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними.

Пунктом 2 ст. 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» передбачено, що передача
займаних квартир (будинків)
здійснюється в спільну сумісну або
спільну часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають у
цій квартирі (будинку), серед них
тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 57 СК України особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є житло, набуте нею, ним за час шлюбу
внаслідок його приватизації
відповідно до Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду».

Однак на день приватизації спірної
квартири відповідачем, п. 4 в ч.1 ст. 57 СК
України був відсутній (частину першу
ст. 57 доповнено пунктом 4 згідно із
Законом № 4766-VI (4766-17) від 17.05.2012).

Враховуючи те, що перебуваючи у
зареєстрованому шлюбі, проживаючи
однією сім'єю, маючи спільний побут,
сторони отримали спірну квартиру
шляхом приватизації державного
житлового фонду, суд вважає, що
подружжя у встановленому законом
порядку набуло право спільної сумісної
власності на цю квартиру. Тому вимоги
щодо поділу вказаної квартири, як
об'єкту права спільної сумісної
власності подружжя є об'єктивними та за
кожною стороною слід визнати право
власності на ? її частину.

Крім того, відповідно до положень ст. 88
ЦПК України з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню судові
витрати, які складаються з судового
збору в розмірі 750 грн.

Керуючись ст.ст. 1, 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», ст.ст. 57, 60, 63, 68, 70 СК України,
ст.ст. 88, 123, 209, 213-218, 224-233 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н,
ідентифікаційний номер суду не
відомий, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 судові
витрати за подачу позову, які
складаються з судового збору в розмірі
750 грн.

Заочне рішення суду може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження,
дане рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення суду набирає законної
сили відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України, згідно
якого рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СуддяГаврилов Д. В.