У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька
Б.І., Лесько А.О.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Банк
Петрокоммерц-Україна» до товариства з
обмеженою відповідальністю «Донецьке
шахтобудівельне підприємство», ОСОБА_3,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Гостиний двір» (далі
- ТОВ «Гостиний двір»), товариства з
обмеженою відповідальністю «Галант»
(далі - ТОВ «Галант»), товариства з
обмеженою відповідальністю
«Оскар-Дон» про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором
за касаційними скаргами товариства з
обмеженою відповідальністю «Галант»,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Гостиний двір» на
рішення апеляційного суду Донецької
області від 26 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року публічне акціонерне
товариство «Банк
Петрокоммерц-Україна» (далі - ПАТ «Банк
Петрокоммерц-Україна») звернулося до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 29 серпня 2008 року із товариством з
обмеженою відповідальністю «Донецьке
шахтобудівельне підприємство»
(далі - ТОВ «Донецьке шахтобудівельне
підприємство») укладено кредитний
договір, за яким товариство отримало
кошти у розмірі 825 тис. доларів США зі
сплатою 15 % річних терміном до 27 серпня
2010 року зі змінами згідно з додатковими
угодами, якими встановлено ліміт
фінансування в розмірі 510 тис. доларів
США та строк користування траншем не
більше ніж 331 доба. На
забезпечення виконання позичальником
зобов'язання за даним договором 29
серпня 2008 року та 27 лютого 2009 року
банком із ТОВ «Галант», ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ТОВ «Гостинний двір» та ТОВ «Оскар-Дон»
були укладені окремі договори поруки.
Позичальник, як і поручителі, належним
чином не виконували свої зобов'язання
за кредитним договором, допустили
заборгованість, яка станом на 8 червня
2012 року склала 701 297 доларів
США, що за офіційним курсом
Національного банку України становила
5 605 116 грн 24 коп.

У зв'язку з цим позивач, уточнивши
позовні вимоги, просив суд стягнути
солідарно з позичальника та кожного із
поручителів вказану суму кредитної
заборгованості.

Справа судами розглядалась
неодноразово.

Останнім рішенням Ворошиловського
районного суду м. Донецька від
14 листопада 2013 року позов ПАТ «Банк
Петрокоммерц-Україна» задоволено
частково. Стягнуто з ТОВ «Донецьке
шахтобудівельне підприємство» на
користь ПАТ «Банк
Петрокоммерц-Україна» суму
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 701 297 доларів США, що становить
5 605 116 грн 24 коп. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено. Вирішено
питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 26 грудня 2013 року рішення
районного суду скасовано та ухвалено
нове рішення, яким позов ПАТ «Банк
Петрокоммерц-Україна» задоволено
частково. Стягнуто солідарно з ТОВ
«Донецьке шахтобудівельне
підприємство» та ОСОБА_3, з
ТОВ «Донецьке шахтобудівельне
підприємство» та ТОВ «Гостинний двір»,
з ТОВ «Донецьке шахтобудівельне
підприємство» та ТОВ «Галант» на
користь ПАТ «Банк
Петрокоммерц-Україна» суму
заборгованості за кредитним договором
від 29 серпня 2008 року, яка станом на 8
червня 2012 року складала 701 297 доларів
США, що за офіційним курсом
Національного банку України становила
5 605 116 грн, у тому числі: поточна
заборгованість за кредитом в розмірі 510
тис. доларів США, прострочена
заборгованість по процентам в розмірі
145 314,73 доларів США та пеня в розмірі 45
982,27 доларів США. Вирішено питання
розподілу судових витрат. У
задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк
Петрокоммерц-Україна» до ТОВ
«Оскар-Дон» відмовлено.

У касаційних скаргах ТОВ «Галант» та
ТОВ «Гостиний двір», посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просять
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Інші відповідачі та позивач судові
рішення не оскаржують, тому в силу ч. 1
ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку
в цій частині не переглядаються.

Касаційні скарги підлягають
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи частково позов ПАТ «Банк
Петрокоммерц-Україна», суд першої
інстанції виходив із того, що
позичальник порушив умови кредитного
договору, допустив заборгованість і
має її сплатити; вимоги позивача про
стягнення суми кредитної
заборгованості з поручителів
пред'явлені з пропуском строку,
передбаченим ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому
до них в позові відмовили.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
районного суду та задовольняючи
частково позов, виходив із того, що, за
винятком ТОВ «Оскар-Дон», позивач
пред'явив вимоги до поручителів про
сплату заборгованості за кредитним
договором в межах строку,
передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України. Крім
того, рішенням господарського суду
заявникам відмовлено у позові про
припинення поруки.

Проте погодитись із таким висновком
апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає;
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, не
встановлені.

Судом установлено, що 29 серпня 2008 року
між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та
ТОВ «Донецьке шахтобудівельне
підприємство» було укладено договір
про відкриття відновлювальної
кредитної лінії, за умовами якого ТОВ
«Донецьке шахтобудівельне
підприємство» надано кредит у розмірі
825 тис. доларів США строком до 27 серпня
2010 року зі сплатою 15 % річних.

На забезпечення виконання
позичальником зобов'язання за даним
договором 29 серпня 2008 року між банком
та ТОВ «Галант», а 27 лютого 2009
року між банком та ТОВ «Гостинний двір»
були укладені окремі договори поруки.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено,
що за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

У ч. 4 ст. 559 ЦК України зазначено, що
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони встановили як строк дії
кредитного договору, так і строки
виконання зобов'язань зі щомісячним
погашенням процентів за користування
кредитом, останній з яких підлягав
виконанню в строк до 27 серпня 2010 року.

Таким чином, погашення процентів за
користування кредитом визначено
місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів по погашенню процентів), що
входять до змісту зобов'язання, яке
виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з
ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у
відповідне число останнього місяця
строку.

Як убачається із розрахунку кредитної
заборгованості з 23 вересня 2009
року ТОВ «Донецьке шахтобудівельне
підприємство» не виконує взятих на
себе зобов'язань щодо сплати кредиту та
процентів за користування кредитом,
тому банк мав право звернутися з
вимогою до поручителів протягом шести
місяців, починаючи з дня порушення
позичальником умов кредитного
договору, тобто з 23 вересня 2009 року, а з
позовом до суду звернувся у червні 2012
року, то суд не дав оцінки тому, чи
надані ТОВ «Галант» та
ТОВ «Гостинний двір» поруки за
прострочені місяці не припинилися
відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК
України.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
6 листопада 2013 року № 6-116цс13,
яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для судів.

Крім того, апеляційний суд порушив
вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення є обов'язковими для суду першої
чи апеляційної інстанції при новому
розгляді справи.

Так, при скасуванні попередніх судових
рішень суд касаційної інстанції в
ухвалі від 17 квітня 2013 року звернув
увагу суді на порушення ч. 4 ст. 559 ЦК
України, так як позов до поручителів
пред'явлено з пропущенням
шестимісячного строку від дня настання
строку виконання основного
зобов'язання.

Судом установлено, що договір кредиту
укладено на строк до 27 серпня 2010 року, а
позов до зазначених поручителів
пред'явлено у червні 2012 року.

Зазначаючи, що порука не припинена,
оскільки банк 26 листопада 2010
року, тобто в межах шестимісячного
строку звернувся з письмовою вимогою
до поручителів (а не до суду),
апеляційний суд не дав оцінки тому, чи
не є це штучним продовженням строку,
визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Так у п. 24 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні таких
спорів суд має враховувати, що згідно
зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Отже, якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Отже, обчислення строку має
відбуватися з дня пред'явлення позову
до суду.

У порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК
України апеляційний суд зазначені вище
положення закону не звернув на
викладене уваги не звернув; не
встановив фактичних обставин, що мають
значення для правильного вирішення
справи, дійсних прав і обов'язків, які
випливають з договорів поруки, та
дійшов передчасного висновку про
задоволення позовних вимог ПАТ «Банк
Петрокоммерц-Україна» до ТОВ «Галант»
та ТОВ «Гостинний двір».

За таких обставин рішення апеляційного
суду в частині задоволення позовних
вимог ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна»
до ТОВ «Галант» та ТОВ
«Гостинний двір» не відповідає вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для його
скасування з передачею справи в цій
частині на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги товариства з
обмеженою відповідальністю «Галант»,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Гостиний двір»
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 26 грудня 2013 року в частині
позовних вимог публічного
акціонерного товариства «Банк
Петрокоммерц-Україна» до товариства з
обмеженою відповідальністю «Гостиний
двір», товариства з обмеженою
відповідальністю «Галант» скасувати,
справу в цій частині передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:

Б.І. Гулько

А.О.
Лесько

М.Є.
Червинська

В.А.
Черненко