Справа № 459/5741/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2014 року
Червоноградський міський суд
Львівської області

в складі: головуючого-судді
Кріль М.Д.

при секретарі
Пилипяк Ю.М.

за участю: позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Червонограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про стягнення коштів та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1
про стягнення плати за користування
жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Позивач в листопаді 2013 року
звернувся в суд з даним позовом, в заяві
вказав, що він у 1998 році одружився з
ОСОБА_5 та переїхав на постійне місце
проживання до її матері ОСОБА_4 по
АДРЕСА_1, де вони проживали однією
сім'єю та вели спільне господарство.
Від даного шлюбу у них народилося двоє
дітей. В 2004 році відповідачка
запропонувала йому побудувати біля
будинку гараж та вказала йому де саме
біля будинку. Він за власні кошти
побудував біля будинку гараж з
побутовими кімнатами та виконав свої
договірні зобов'язання. Відповідачка
зобов'язалася повернути йому витрачені
кошти за будівництво гаража, а саме
кошти в сумі 2000 доларів США, на
підтвердження чого написала розписку.
Так як відповідачка добровільно не
бажає повернути йому кошти, збільшивши
позовні вимоги, просить стягнути з неї
на його користь 2000 доларів США, що за
курсом НБУ становить 20 800 грн.

22.01.2014 року відповідачка
звернулася до суду з зустрічною
позовною заявою до ОСОБА_1 про
стягнення плати за користування жилим
приміщенням, в якій просить зобов'язати
останнього сплатити кошти за
користування жилим приміщенням, а саме:
будинком АДРЕСА_2, який належить їй на
праві приватної власності в сумі 33 000
грн. та стягнути з нього судові витрати
на її користь.

Ухвалою суду від 22.01.2014 року дані
позови об'єднані в одне провадження.

В судовому засіданні позивач та
його представник позов підтримали,
зустрічний позов не визнали, позивач
суду пояснив, що в 1998 році він одружився
з ОСОБА_6, дочкою відповідачки, вони
почали проживати в будинку її матері по
АДРЕСА_1. Два роки вони працювали за
кордоном щоб заробити гроші.
Відповідачка йому сказала, щоб він
замість старого гаража побудував
новий. В 2004 році він, за його і дружини
спільні кошти, побудував гараж,
будівництво якого обійшлося в 4000
доларів США. В 2010 році він розірвав шлюб
з дочкою відповідачки, і з того часу у
вищевказаному будинку він не проживав.
З вересня 2011 року вони з дружиною
почали знову разом проживати і він
повернувся жити в будинок по АДРЕСА_1.
Комунальні послуги оплачував і він, і
відповідачка. В липні 2013 року вони з
дружиною знову розійшлися і він
перейшов проживати в інше житло - до
своїх батьків. 01.08.2011 року відповідачка
написала власноручно розписку про те,
що зобов'язується повернути йому кошти
за частку гаража в сумі 2000 доларів США
при умові, що він зніметься з
реєстрації. Гараж був побудований за
його кошти та кошти дружини в сумі 4000
доларів США і з яких половина (2000
доларів США) належали йому,
відповідачка коштів на будівництво не
давала. Він оплачував комунальні
послуги, хоч домовленості про плату за
проживання між ними не було. Вказав, що
він затратив на будівництво гаража 4000
доларів США і з них половину хоче
повернути.

Відповідачка в судове засідання
не з'явилася, представник відповідачки
первісний позов не визнав, зустрічний
позов підтримав в повному обсязі.
Відповідачка подала до суду письмові
пояснення в яких вказала, що на даний
час вона перебуває за кордоном іне може
прибути в судове засідання. Вказала, що
вона являється єдиним власником
будинку по АДРЕСА_1, в даному будинку
проживає її дочка ОСОБА_5 та онуки.
29.10.1998 року в даному будинку був
зареєстрований позивач ОСОБА_1 Вона
матеріально утримує дочку та онуків, за
її кошти весь час робилися ремонти в
будинку. За її кошти та за кошти її
покійного чоловіка був побудований
гараж. За її кошти оплачувалися всі
потреби по господарству. Всі
будівельні матеріали необхідні для
будівництва гаражу були придбані за її
кошти та за кошти її чоловіка, ОСОБА_1
фізично допомагав при будівництві, але
жодних коштів він не надавав. Розписку
вона написала з метою того, щоб ОСОБА_1
знявся з реєстрації в її будинку так як
він добровільно цього не бажав зробити,
навіть після розірвання шлюбу з її
дочкою продовжував проживати в
будинку. Коли вони домовилися про
написання розписки, позивач сказав, що
дані кошти вона йому заплатить за
виконану роботу, а не за вкладені ним
власні кошти. Перед від'їздом за кордон
в вересні 2011 року вона сказала
відповідачу що якщо він бажає і надалі
проживати в її будинку, то повинен
сплачувати за його оренду 1500 грн. в
місяць, на що він погодився, і сказав, що
буде платити скільки вона скаже. Однак
позивач домовленості не виконав і
відмовлявся платити будь-які кошти, а
тому вона вважає, що не повинна платити
позивачу жодних грошових коштів.

Дослідивши докази суд встановив
слідуюче.

Відповідно до реєстраційного
посвідчення виданого МБТІ при
Львівському відділі комунального
хазяйства будинок по АДРЕСА_1 в цілому
належить на праві власності ОСОБА_7, яка
відповідно до свідоцтва про переміну
прізвища, імені, по-батькові серії
НОМЕР_1 від 24.06.2004 року, змінила прізвище
та ім'я на ОСОБА_4.

З технічного паспорту на садибний
(індивідуальний) житловий будинок від
02.09.2010 року вбачається, що по АДРЕСА_1,
самовільно побудовано гараж розмірами
6,18*4,37 м.

01.08.2011 року ОСОБА_4 написала
розписку про те, що вона зобов'язується
компенсувати ОСОБА_1 гроші в сумі 2 000
доларів США за частку гаража, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, при
умові зняття з реєстрації ОСОБА_1 з
житлової площі по АДРЕСА_1.

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона
перебувала в зареєстрованому шлюбі з
позивачем з 12.09.1998 року по 04.06.2010 року,
після чого шлюб було розірвано в
судовому порядку. Від подружнього
життя у них народилося двоє дітей.
Після одруження вони проживали в
будинку її матері по АДРЕСА_1. Після
розірвання шлюбу вони продовжували
проживати як подружжя в вищевказаному
будинку, в цей період у них народилася
дочка. З липня 2013 року відповідач в
даному будинку не проживає, весь час
відповідач офіційно працював водієм в
«Червоноградському
протитуберкульозному диспансері». Їй
не відомо чи була домовленість між
матір'ю та позивачем про оплату житла
після розірвання шлюбу. Чому мама
написала розписку, вона не знає. На
будівництво гаража вона коштів не
давала. ствердила, що дійсно на
фотографії, доданій до матеріалів
справи, гараж який знаходиться по
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. ст. 837,839 ЦК України, за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням іншої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Підрядник
зобов'язаний виконати роботу,
визначену договором підряду, із свого
матеріалу і своїми засобами, якщо інше
не встановлено договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Враховуючи наведене та беручи до уваги
те, що між сторонами в 2011 році був
укладений договір підряду на
будівництво гаражу за місцем
проживання відповідачки, позивач за
спільні з дружиною кошти в сумі - 4000
доларів США та власними силами своє
зобов'язання виконав та побудував
гараж, відповідачка зобов'язалася
сплатити частину вартості будівництва
гаражу в сумі 2000 доларів США при умові
зняття його з реєстрації з належного їй
будинку, що стверджується текстом
розписки, позивач дану вимогу виконав,
тому суд вважає первісний позов
обґрунтованим, а зустрічний позов
таким, що до задоволення не підлягає,
так як відповідачкою не надано належні
та допустимі докази того, що нею та
позивачем була укладена угода про
сплату останнім 1500 грн. щомісячно за
користування належним їй житлом в
період: з вересня 2011 року по червень 2013
року.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1
задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 - 20
800 (двадцять тисяч вісімсот) грн.
основного боргу та 229, 40 грн. сплачених
судових витрат, а всього - 21029 грн. 40 коп.

В зустрічному позові відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Львівської області на протязі 10 днів з
часу його проголошення.

Суддя:
М. Д. Кріль