Справа № 139/418/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2014 року
Мурованокуриловецький районний суд
Вінницької області в складі:
головуючої - судді
Тучинської Н.В.

секретаря
Хонькович Л.І.

з участю позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт Муровані
Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

Сторони до 23 травня 2014 року перебували
у зареєстрованому шлюбі, який був
розірваний на підставі рішення
Мурованокуриловецького районного суду
від 12 травня 2014 року. У шлюбі сторони
мають двох синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскільки
відповідач добровільно не приймає
участі в утриманні їх спільних дітей,
позивач заявила до суду вимогу про
стягнення з ОСОБА_2 на її користь на
утримання синів 1/2 частини його
заробітку, але не менше встановленого
законом мінімуму для дитини
відповідного віку на кожну дитину,
починаючи з дня подання позову до суду
до досягнення дітьми повноліття.

Позивач у судовому засіданні позовну
вимогу підтримала та пояснила, що 12
квітня 2014 року шлюб між ними було
розірвано. Із січня 2014 року вони з
відповідачем проживають окремо,
відповідач не надає матеріальної
допомоги на утримання синів. Їй самій
важко знайти будь-яке джерело доходу
для забезпечення себе та синів
продуктами та речами першої
необхідності. Крім того, у молодшого
сина, згідно виписки медичних установ,
наслідки важкої політравми, важкої
відкритої ЧМТ, забою головного мозку
важкого ступеня, скальчатого перелому
кісток склепіння та основи черепа у
вигляді посттравматичної внутрішньої
гідроцефалії, спатичного тетрапарезу,
епісиндрому, координаторних розладів,
афатичних розладів. У дитини
дезінтегративний розлад на тлі
органічного враження ЦНС,
посттравматичне вкорочення лівого
стегна, деформація ступнів, вторинна
кардіопатія, косоокість розбіжна
правого ока. Син постійно лікується та
отримує ліки, оплатити які вона сама не
в змозі. Дитина відстає у
психомоторному розвитку, самостійно не
сидить, не говорить, не слідкує за
предметами. Син постійно отримує два
протисудомних препарата, вартість
яких становить 1900 гривень. В той же час
наші сини потребують, відповідного
харчування, догляду, оздоровлення, що
потребує значних коштів. Також
необхідно купувати одяг, взуття, ліки,
оплачувати різні виховні заходи.
Відповідач дітьми їх життям,
утриманням та вихованням не
цікавиться, у звязку з чим вона
звернулась до суду та просить стягнути
на користь синів ? частку від заробітку
(доходу) відповідача. Такий розмір
аліментів позивач вмотивовує тим, що
законом не передбачений конкретний
розмір, а вона одночасно враховує і
додаткові витрати на дітей відповідно
до ст. 185 СК України.

Відповідач позов визнав та не
заперечив, щоб з нього стягували
аліменти на утримання їх синів у тому
розмірі, про який просить відповідач.
Одночасно, відповідач зауважив, що
позивач неправильно інформує суд про
його участь в утриманні дітей. Так, на
зиму цього року він купив старшому сину
зимову куртку, молодшому - оплатив
останній курс лікування.

Розглянувши справу в судовому
засіданні, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає до задоволення у
заявленому об`ємі.

Із пояснень сторін у судовому
засіданні та рішення
Мурованокуриловецького районного суду
(а.с.10) слідує, що 23 травня 2014 року шлюб
між сторонами припинено. У шлюбі
сторони мають двох синів ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.
4, 5).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дітей до
досягнення ними повноліття.
Поясненнями позивача та частково
поясненнями відповідача в судовому
засіданні стверджується, що діти
проживають з позивачем, а відповідач не
в повній мірі піклується про їх
утримання.

Сам відповідач є працездатною особою,
має постійне місце роботи
Мурованокуриловецька районна рада) і
дохід, інших, крім спільних з позивачем
синів, утриманців не має.

В той же час потреба позивача у
матеріальному забезпеченні
стверджується рішенням обласної
лікувально-консультативної комісії
Вінницької обласної клінічної лікарні
№ 382 (а.с. 6), медичним висновком № 24 від
26 вересня 2013 року (а.с. 7) про дитину
інваліда віком до 16 років щодо ОСОБА_3
та накладною № 62 від 24 квітня 2014 року
аптеко № 1 «Джерело» ФОП ОСОБА_5 на суму
1900 гривень (а.с. 8).

Відповідно до статті третьої Конвенції
про права дитини від 20 листопада 1989
року, яка ратифікована Україною
Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року, в
усіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що
Держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.

З урахуванням викладених вище
обставин, в тому числі визнання позову
відповідачем, суд вважає, що розумним і
таким, що відповідає інтересам обох
сторін та дітей буде визначення
розміру аліментів як 1/2 частини від
його заробітку щомісячно.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК
України, судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про судовий збір" від сплати
державного мита звільняються позивачі
за позовами про стягнення аліментів.
Частиною 3 ст. 88 ЦПК України
передбачено, що якщо позивача, на
користь якого ухвалено рішення,
звільнено від сплати судового збору,
він стягується з відповідача в дохід
держави пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Таким чином судовий збір має бути
стягнений з відповідача у розмірі,
передбаченому підпунктом ч. 1, п. 1.2 ч. 2
ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1 ст. 191 ЦПК України,
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову. Позивач звернулася до суду з
цим позовом 19 травня 2014 року.

Керуючись ст.ст. 180, 182, 183 СК України, ст. 3
Конвенції про права дитини від 20
листопада 1989 року, ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213,
215, 367, ч. 4 ст. 174 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Стягувати із
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ід. НОМЕР_1), жителя
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 на утримання
синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/2
частини його заробітку (доходу), але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку на кожну
дитину, щомісячно, починаючи із 19
травня 2014 року до їх повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 (ід. НОМЕР_1) судовий
збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні
60 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів
у межах платежу за один місяць
допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено сторонами
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через
Мурованокуриловецький районний суд
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення апеляційної скарги.

Суддя:
______________