22-ц/775/826/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Доценко С.І.
Суддя-доповідач Ткаченко
У х в а л а

Іменем України

04 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів -
Песоцької Л.І., Мальцевої Є.Є.,

при секретарі -
Макаровій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Володарського районного
суду Донецької області від 24 квітня 2014
року,

В с т а н о в и л а:

В лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини в розмірі ?? частини всіх видів
заробітку щомісяця, посилаючись на те,
що у період з 23 червня 1989 року по 30
травня 2013 року вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі із відповідачем,
під час якого народилось два сини:
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який досяг
повноліття, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Рішенням Володарського суду Донецької
області від 23 січня 2014 року позивачці
відмовлено у стягненні аліментів на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5.
Між сторонами існувала усна
домовленість про сплату щомісяця
грошових коштів на утримання дитини,
однак з 01 грудня 2013 року відповідач,
який має постійну роботу та дохід, свої
зобов'язання не виконує.

Рішенням Володарського районного суду
Донецької області від 24 квітня 2014 року
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ?
частини всіх його заробітків з 26 лютого
2014 року до його повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з цим рішенням і
посилаючись в апеляційній скарзі на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясувань
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, відповідач
ОСОБА_3 просить апеляційний суд
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовити.

Зокрема зазначає, що суд прийшов до
невірного висновку, що наявна між
сторонами усна домовленість з приводу
грошового забезпечення неповнолітньої
дитини не породжує для них ніяких прав
та обов'язків. Проте, як встановлено в
рішенні Володарського районного суду
Донецької області від 23 січня 2014 року,
сторони дійшли згоди про спосіб
утримання спільної неповнолітньої
дитини, також визнається сторонами
отримання позивачкою аліментів у
період з 31 березня по 15 листопада 2013
року у сумі 5000 грн. щомісячно.

Судом не враховано, що з листопада 2013
року по березень 2014 року позивачка
навмисно, через неприязні стосунки з
ним, в порушення усної домовленості,
відмовилась одержувати аліменти на
утримання неповнолітньої дитини.

Також судом не прийнято до уваги те, що
ним сплачено заборгованість по
аліментам в сумі 12500 грн., що
підтверджується квитанцією, яка
знаходиться в матеріалах справи.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення відповідача ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_7, які підтримали
доводи апеляційної скарги та просили
її задовольнити, заперечення позивачки
ОСОБА_2, яка просила апеляційну скаргу
відхилити, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню, а
рішення суду залишенню без змін з таких
підстав.

У відповідності з вимогами ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Дійшовши висновку про задоволення
позову, суд виходив з того, що
відносини між сторонами щодо утримання
неповнолітнього ОСОБА_5 не
врегульовані в добровільному порядку.
Позивачка не згодна з розміром виплати
аліментів, запропонованим
відповідачем. Між сторонами відсутній
оформлений у письмовій формі договір
про утримання неповнолітньої дитини, з
визначенням розміру та порядку виплати
аліментів, не додержана нотаріальна
форма посвідчення договору, що є
обов'язковим для правочину такого виду.

Судом не прийнято доводи відповідача
про наявність такого договору в усній
формі, оскільки згідно ст.220 ЦК України
у разі недодержання сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору, такий договір є нікчемним і
не породжує ніяких прав та обов'язків
сторін та виключає можливість впливу
на батька у разі неналежного виконання
ним своїх обов'язків по утриманню
дитини в порядку, передбаченому ч.2 ст.189
СК України щодо примусового стягнення
аліментів на підставі виконавчого
напису нотаріуса.

Суд також виходив з того, що відповідач
у період з листопада 2013 року по
березень 2014 року не надавав позивачці
кошти на утримання неповнолітньої
дитини, на квітень заборгованість
становила 12500 грн., прийшов до висновку,
що стягнення аліментів на користь
позивачки для утримання
неповнолітньої дитини в ? частки від
доходу відповідача за рішенням суду є
доцільним і таким, що відповідає
інтересам дитини, тому що матеріальне
утримання неповнолітньої дитини не
може залежати від настрою та відносин
батьків між собою і буде сприяти
належному виконанню відповідачем
своїх обов'язків.

Колегія суддів не може не погодитися з
висновком суду щодо розміру аліментів
на утримання дитини та строку, з якого
підлягають стягненню аліменти,
виходячи з наступного.

Згідно ст.180 СК України батьки
зобов'язанні утримувати своїх дітей до
досягнення ними повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України встановлено,
що за рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини та платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають значення для
справи. Мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст.189 СК України
батьки мають право укласти договір про
сплату аліментів на дитину, у якому
визначити розмір та строки виплати.

Відповідно ст. 191 СК України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Як встановлено судом першої інстанції
і це підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1, виданим 02
грудня 1996 року виконкомом Зорянської
сільради Володарського району
Донецької області ОСОБА_5 народився
ІНФОРМАЦІЯ_2 року та його батьками є:
мати ОСОБА_2, батько ОСОБА_3, актовий
запис № 16 (а.с.6).

Рішенням Володарського районного суду
Донецької області від 30 травня 2013 року,
яке набрало законної сили 10 червня 2013
року, шлюб між сторонами,
зареєстрований 23 червня 1989 року
Артемівським відділом реєстрації
актів цивільного стану
м.Ворошиловграда за актовим записом №
302, розірвано (а.с.7).

Відповідно до рішення Володарського
районного суду Донецької області від 23
січня 2014 року у задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини відмовлено. Рішення набуло
законної сили 04 лютого 2014 року (а.с.24-26).

Позивачка ОСОБА_2 проживає разом з
синами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою:
АДРЕСА_1 що підтверджується довідкою №
164 від 17 лютого 2014 року Зорянської
сільської ради Володарського району
Донецької області (а.с.3).

Матеріалами справи підтверджується, що
відповідачем на користь позивачки
13.02.2014 року сплачено 2500 грн., 03.03.2014 року -
2500 грн., 29.03.2014 року - 5000 грн. (а.с.21), 22.04.2014
року - 12500 грн., 16.04.2014 року - 5000 грн. (а.с.45);
22.03.2014 року здійснено повернення
грошових коштів в сумі 2500 грн. (а.с.23),
10.04.2014 року - 2500 грн. (а.с.44).

Як пояснила позивачка в апеляційному
суді, вона повернула грошові кошти,
оскільки не погоджується з розміром
аліментів в сумі 5000 грн., який визначив
відповідач. Вважає, що розмір аліментів
повинен бути більше, оскільки доходи
відповідача значно вище, ніж той
розмір, про який він заявляє.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
між сторонами виникає спір з приводу
розміру аліментів.

В силу положень сімейного
законодавства позивакою реалізовано
право на стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини на
підставі рішення суду, оскільки вона не
згодна з розміром аліментів, який
визначено відповідачем.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суд правильно виходив із того, що
відповідач належним чином не виконує
свій батьківський обов'язок щодо
матеріального забезпечення своєї
неповнолітньої дитини, що є підставою,
для стягнення із нього аліментів на її
утримання.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом правильно
встановлено та належно перевірено
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судове
рішення ухвалено із додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для його зміни немає.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Володарського районного суду
Донецької області від 24 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
Т.Б.Ткаченко

Судді
Л.І.Песоцька

Є.Є.Мальцева