Справа № 2-448/12
Головуючий у І інстанції Волчко
А.Я.Провадження № 22-ц/780/2818/14
інстанції Мережко М.В.Категорія 40
УХВАЛА

Іменем України

29 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Данілова О.М., Суханової Є.М.

При секретарі: Франюк Т.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 13 лютого 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, треті особи: Хотівська сільська
рада Києво-Святошинського району
Київської області про поділ житлового
будинку в натурі,

за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа: Хотівська сільська
рада Києво-Святошинського району
Київської області про визнання права
власності на будівельні матеріали.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів ,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2011 року позивач ОСОБА_2
звернувся в суд із зазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 28
грудня 2010 року частково задоволено
позови ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Визнано
право власності ОСОБА_2 на 12 частину,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 14 частині за кожною
частину на земельну частку ( пай) площею
0,1322 га.

Визнано право власності за ОСОБА_2 на 12
частину, за ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 14 частині
за кожною на земельну ділянку площею
1,4240 га. Земельні ділянки знаходяться на
території Хотівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області.

В задоволенні позову про визнання
права власності в порядку спадкування
на будинок відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 19 квітня 2011 року рішення в
частині відмови у задоволенні позову
про визнання права власності в порядку
спадкування на будинок скасовано,
ухвалено в цій частині нове рішення.

Встановлено факт належності на праві
власності жилого будинку за адресою:
АДРЕСА_1 ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року.

Визнано право власності в порядку
спадкування після померлого ОСОБА_6 за
ОСОБА_2 на 12 частину будинку, за ОСОБА_3,
ОСОБА_4 по 14 частині за кожною.

Позивач вважає, що спадкове майно -
земельні ділянки розміром 0,1322 га та 1,4240
га, жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1,
підлягає розподілу в натурі між ним та
відповідачами по справі.

ОСОБА_2 зазначає в позовній заяві, що
він постійно проживає в будинку, несе
витрати по його утриманню,
користується земельною ділянкою біля
будинку, іншого житла немає, тому він
просить визнати за ним право власності
на весь будинок і виділити йому будинок
в натурі.

Крім того, позивач зазначає, що він не
втратив права на будівельні матеріали,
які були використані під час
будівництва будинку за адресою:
АДРЕСА_2, і цей будинок входить до
спадкового майна.

В даний час в будинку проживає ОСОБА_5,
дружина брата позивача - ОСОБА_7, та їх
дочка - ОСОБА_4 Всі вони були
зареєстровані в будинку по АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 вважає наказ радгоспу
«Хотівський» № 79 від 07 лютого
1985 року про надання земельної ділянки
ОСОБА_7, недійсним з наступних підстав.

Наказом по радгоспу «Хотівський» № 106
від 03 березня 1973 року земельні ділянка
розміром 0,24 га була виділена ОСОБА_8 На
цій земельній ділянці був розташований
будинок №7. Разом із ОСОБА_8 проживав і
був зареєстрований її син ОСОБА_9

У 1980 році будинок був переобладнаний
батьками позивача в господарську
споруду - сарай, що рахується в
документах під літерою „Г", і в той же
час там був самочинно побудований
будинок № 9.

З урахуванням наведеного ОСОБА_2 вважає
наказ № 79 недійсним, таким, що порушує
його право на спадкове майно.

Позивач просив, визнати за ним право
власності на будинок АДРЕСА_1, виділити
в натурі 12 частину земельної ділянки
площею 1,4240 га (цільове призначення
ведення особистого селянського
господарства), 12 частину земельної
ділянки (паю) площею 0,1322 га (цільове
призначення багаторічні насадження
(сад), що розташовані на території
Хотівської сільської ради, визнати за
ОСОБА_3, ОСОБА_4 і виділити в
натурі по 14 частині кожній із земельних
ділянок розміром 1,4240 га та 0,1322 га.;

визнати недійсним наказ радгоспу
«Хотівський» № 79 від 07 лютого 10985 року;

визнати за ОСОБА_3, та ОСОБА_4, за кожною,
право на 12 частину будівельних
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані під час будівництва
будинку за адресою: АДРЕСА_2;

стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 з кожної по 46
782,75 грн на користь ОСОБА_2 грошової
компенсації за частку нерухомого
майна, яке залишається у них у
користуванні.

У грудні 2011 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулися із зустрічним позовом, в
якому просили виділити їм в натурі по 14
частині кожній (12 частину будинку),
належного їм спадкового майна, а саме
будинку за адресою: с. Хотів, АДРЕСА_1.
Іншу 12 частину просили виділити ОСОБА_2

Зазначали в позові, що будинок АДРЕСА_2,
не є спадковим майном, зокрема
будівельні матеріали, використані при
його будівництві, оскільки єдиним
спадкоємцем, який прийняв спадщину
після смерті ОСОБА_7 є його дружина -
ОСОБА_5 і, яка може ставити питання щодо
визнання за нею права власності ні
матеріали.

В подальшому доповнили вимоги, просили
поділити будинок відповідно до
висновку експерта за варіантом №2,
земельну ділянку розміром 14 240 кв.м.
поділити в натурі відповідно до
висновку експерта за варіантом № 1.

ОСОБА_5 у грудні 2011 року подала позовну
заяву про визнання права на будівельні
матеріали, використані при будівництві
будинку за адресою: АДРЕСА_2, на 12
частину в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_7, та на 12 частку, як частку
у спільному сумісному майні подружжя.

Ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 06
лютого 2014 року позов ОСОБА_2 залишено
без розгляду, з підстав п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК
України (належно повідомлений позивач
повторно не зявився в судове засідання
без поважних причин або повторно не
повідомив про причини неявки, якщо від
нього не надійшла заява про розгляд
справи в його відсутність).

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 13
лютого 2014 року задоволено зустрічний
позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, задоволено позов
ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (за кожною)
право власності на 49200 частин житлового
будинку розміром 75,1 кв.м., з
господарськими будівлями та спорудами
частин, та виділено в натурі у спільне
користування житлову кімнату - 1-3 (9,1
кв.м.), житлову кімнату 1-4( 29,7 кв.м.), 12
частини огорожі № 2.5 на загальну суму 180
422 грн.

За ОСОБА_2 визнано право власності на
51100 частин будинку та виділено в натурі
наступні приміщення: тамбур 1 (8,6 кв.м.),
кухню 1-1 (19,8 кв.м.), житлову кімнату 1-2 ( 16,5
кв.м.), сарай «Б», навіс «В», вбиральню
«Д», 12 частини огорожі № 2.5, на загальну
суму 186 686 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 3 132 грн
кожній, як різницю вартості відступу
від ідеальних часток.

Зобов'язано сторони виконати
будівельно-ремонтні роботи по
переобладнанню будинку у зв'язку з його
розподілом в натурі.

Визнано право власності за ОСОБА_3,
ОСОБА_4 по 14 частині, яка складає 3 560
кв.м.за кожною, на земельну ділянку
розміром 14 240 кв.м., та виділено в натурі
відповідно до схеми ( додаток 3 )
Висновку експерта судової
будівельно-технічної експертизи від 29
листопада 2013 року № 841413-43 як
першому та другому співвласнику.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 12
частину, яка складає 7 120
кв.м., земельної ділянки розміром 14 240
кв.м., та виділено в натурі вказану
земельну ділянку відповідно до схеми (
додаток 3 ) Висновку експерта судової
будівельно - технічної експертизи від 29
листопада 2013 року № 841413-43.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на
будівельні матеріали, які були
використані для будівництва житлового
будинку з господарськими будівлями і
спорудами за адресою: АДРЕСА_2, на 12
частину в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_7, та 12 частину як
частку у спільному сумісному майні
подружжя.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, постановити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову ОСОБА_5, позов ОСОБА_3, ОСОБА_4
задовольнити частково., провести поділ
будинку, що є у спільній частковій
власності за варіантом № 1 висновку
експерта у відповідності з долями
сторін, земельну ділянку поділити
відповідно до додатку 4 висновку
експерта, стягнути на його користь
судові витрати по оплаті експертизи.

В апеляційній скарзі посилався на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для вирішення справи,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, має місце
недоведеність обставин справи, які суд
вважав встановленими, зокрема щодо
будинку по АДРЕСА_2, невірно
встановлені правовідносини, які
випливають із встановлених обставин.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Виходячи із засад ст. 15 ЦПК України,
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Як встановлено судом першої інстанції,
рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 28
грудня 2010 року частково задоволено
позови ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Визнано
право власності ОСОБА_2 на 12 частину,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 14 частині за кожною
частину на земельну частку ( пай) площею
0,1322 га.

Визнано право власності за ОСОБА_2 на 12
частину, за ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 14 частині
за кожною на земельну ділянку площею
1,4240 га. Земельні ділянки знаходяться на
території Хотівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області. ( а.с. 16-26 т.1 )

В задоволенні позову про визнання
права власності в порядку спадкування
на будинок відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 19 квітня 2011 року рішення в
частині відмови у задоволенні позову
про визнання права власності в порядку
спадкування на будинок скасовано,
ухвалено в цій частині нове рішення. (
а.с. 11-15)

Встановлено факт належності на праві
власності жилого будинку за адресою:
АДРЕСА_1 ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року.

Визнано право власності в порядку
спадкування після померлого ОСОБА_6 за
ОСОБА_2 на 12 частину будинку, за
ОСОБА_3,ОСОБА_4 по 14 частині за кожною.

Рішенням виконкому Хотівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області від 23 лютого
2012 року № 37/7 присвоєно житловому
будинку в АДРЕСА_1 ( т.1 а.с. 199).

Відповідно до витягу про Державну
реєстрацію прав від 19 березня 2012 року
за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровано
право власності по 14 частини за кожною
на будинок за адресою: АДРЕСА_1. ( т.1 а.с.
205).

Рішенням виконкому Хотівської
сільської ради Києво-Святошнського
району Київської області від 31 травня
2012 року № 465 у зв'язку із ліквідацією
(знесенням) будинку по АДРЕСА_1, будинок
по АДРЕСА_1 вважати будинком під
номером 7. ( т. 2 а.с. 9). В рішенні
зазначено, що даний будинок належить
ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 14 частині кожній,
ОСОБА_2 12 частина будинку.

Відповідно до ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі
частки із спільного майна для
співвласника, який здійснив такий
виділ, право спільної часткової
власності на це майно припиняється.
Така особа набуває право власності на
виділене майно, і у випадку,
встановленому законом, таке право
підлягає державній реєстрації.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи
КНДІСЕ від 29 листопада 2013
року № 841413-43 визначені варіанти
розподілу жилого будинку за адресою:
АДРЕСА_1 і земельної ділянки. ( т. 2 44-73), з
урахуванням того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
об'єднують свої частки у спільне
користування.

Відповідно до варіанту №2 висновку
експертизи запропоновано поділити
будинок на 49100 та 51100 частину ( т.2 а.с. 68,
71) де відступ від ідеальних часток при
цьому є незначним, крім того, експертом
запропоновано варіант №1 ( додаток 3)
поділу земельної ділянки розміром 14 240
кв.м., прийнятний для всіх
співвласників. Суд першої інстанції
приймаючи варіант №2 для поділу
будинку, і варіант №1 для поділу
земельної ділянки, дійшов вірного
висновку, що ці варіанти є найбільш
доцільними і не будуть порушувати
права співвласників.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що суд поділив земельну ділянку за
варіантом № 2 ( додаток 4), є
безпідставними, оскільки суд проділив
земельну ділянку за варіантом №1
( додаток 3), і саме цей варіант
влаштовує апелянтів, про що вони
заявили в суді апеляційної інстанції.

Що стосується доводів апеляційної
скарги про те, що будинок необхідно
поділити за варіантом № 1, то суд їх не
приймає, оскільки за даним варіантом
будинок ділиться на 38100 та 62100 частини,
де відступленням від ідеальних часток
є значним, що є неприйнятним, буде
порушувати права всіх співвласників.

Як встановлено судом першої інстанції,
третя особа ОСОБА_5, дружина померлого
ОСОБА_7 є спадкоємицею першої черги, і
прийняла спадщину у встановлений
строк, подавши заяву до нотаріальної
контори. ( т.1 а.с. 126-137). ОСОБА_3,
ОСОБА_4, спадкоємиці ОСОБА_7, подали
заяви про відмову від спадщини на
користь ОСОБА_5

Відповідно до ст.60 ЦПК України
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, виник
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Як видно із матеріалів справи, наказом
№ 79 від 07 лютого 1985 року по радгоспу
«Хотівський» із земельної ділянки
ОСОБА_8 в АДРЕСА_2, була виділена
земельні ділянка площею 0,16 га ОСОБА_7 (
т.1 а.с. 29).

Відповідно довідок Хотівської
сільської ради № 386, № 663 за 2007 рік,
актів сільради, ОСОБА_7 проживав в
АДРЕСА_2 разом із сім'єю із 1980 року
(колишня АДРЕСА_2) ( т. 1 а.с. 31 - 36).

Поетажний план на будівництво споруди
під літерою АДРЕСА_2 оформлено на
ОСОБА_7,( т.1 а.с. 85-88), інвентаризаційна
справа № 530 за адресою: АДРЕСА_2
заведена на ім'я ОСОБА_7, ( т.1 а.с. 89-92),
технічний паспорт на будинок про
АДРЕСА_2 виданий 08 грудня 2008 року на ім'я
ОСОБА_5, ( т.1 а.с. 93-96), газифікація
будинку відбулася у 1983 році (т.1 а.с.
97-100). Згідно довідки Хотівськохї
сільради відбулася зміна нумерації
будинків з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_2, АДРЕСА_2
на АДРЕСА_2 ( т.1 а.с. 105, 106).

Враховуючи, що будинок за адресою:
АДРЕСА_2, будувався ОСОБА_7 та його
дружиною на земельній ділянці яка не
була відведена для цієї мети, без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, то відповідно
до вимог ст. 376 ЦК України вважається
самочинним будівництвом.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 року « Про судову практику у
справах про спадкування» якщо
спадкодавцем було здійснене самочинне
будівництво (частина перша статті 376 ЦК
України), до спадкоємців переходить
право власності на будівельні
матеріали, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва.

Твердження ОСОБА_2, що будинок будували
його батьки не знайшли свого
підтвердження, до спадкового майна,
після смерті ОСОБА_6, ОСОБА_10 цей
будинок не відноситься, висновок суду
про те, що будівельні матеріали,
використані при будівництві будинку по
АДРЕСА_2 є спільним майном подружжя
ОСОБА_5,та ОСОБА_7 відповідає металам і
обставинам справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України ОСОБА_2
не надав будь-яких доказів на
підтвердження порушення його прав з
боку ОСОБА_5, які підлягають захисту,
тому суд дійшов вірного про
задоволення позову ОСОБА_5

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції відповідно до вимог
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
вважає, що рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 20
вересня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів у касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: