Справа № 379/160/14-ц
Головуючий у І інстанції Василенко
О.М.Провадження № 22-ц/780/3161/14
інстанції Мережко М.В.Категорія 47
УХВАЛА

Іменем України

05 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Суханової Є.М., Данілова О.М.

При секретарі: Франюк Т.В.

Розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Таращанського районного суду
Київської області від 20 лютого 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на повнолітню
дитину, що продовжує навчання.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів ,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд
із зазначеним позовом. Свої вимоги
обгрунтовувала тим, що відповідач її
батько.

Починаючи із 01 вересня 2012 року ОСОБА_3
навчається у Таращанському
агротехнічному коледжі. Строк
закінчення навчання 28 лютого 2016 року.
Стипендія, яку позивач отримує є
невеликою. Мати позивача працює, але
заробітна невелика, на її утриманні
знаходиться ще малолітній син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ОСОБА_2 має постійний
заробіток, у змозі надати матеріальну
допомогу у вигляді аліментів в розмірі
13 частини всіх видів заробітку на час,
що позивач буде продовжувати
навчатися.

Рішенням Таращанського районного суду
Київської області від 20 лютого
2014 року позов задоволено частково.
Стягнуто аліменти із відповідача на
користь позивача в розмірі 15 частини
всіх видів заробітку щомісячно на
період навчання у Таращанському
агротехнічному коледжі із 22 січня 2014
року по 28 лютого 2016 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у
позові. В апеляційній скарзі
відповідач посилався на ту обставину,
що суд першої інстанції не з'ясував всі
обставини справи, а саме не взяв до
уваги, що він не працює, перебуває на
обліку у Таращанському районному
центрі зайнятості, має на утриманні
малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
його теперішня сім'я перебуває у
тяжкому матеріальному становищі.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції,
відповідач є батьком позивача.

Починаючи із 01 вересня 2012 року ОСОБА_3
навчається у Таращанському
агротехнічному коледжі. Строк
закінчення навчання 28 лютого 2016 року (
а.с.7). Стипендія, яку позивач отримує є
невеликою - 555 грн ( а.с. 8). Мати позивача
працює, але заробітна невелика ( а.с. 9),
на її утриманні знаходиться ще
малолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (
а.с. 10).

Відповідач ОСОБА_2, заперечуючи проти
позову, зазначав, що у нього інша сім'я,
є дитина, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яку
він має утримувати, однак сам він не
працює, перебуває на обліку у
Таращанському районному центрі
зайнятості, як безробітний. (а.с. 28, 29, 36).

Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу
України, якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання.

За правилами цієї статті, якщо дочка,
син навчаються на денному відділенні,
аліменти можуть бути присуджені їм
щомісячно, але без урахування часу
канікул. При призначенні аліментів
мають бути враховані вартість
навчання, вартість підручників,
проїзду до навчального закладу,
проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України N 3, від 15
травня 2006 року «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» обов'язок батьків
утримувати повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного
кодексу право на звернення до суду з
позовом про стягнення аліментів мають
самі дочка, син, які продовжують
навчатися, а також той із батьків, з
яким вони проживають.

Задовольняючи частково вимоги про
стягнення аліментів з ОСОБА_2, суд
вірно виходив із того, що, вік ОСОБА_3
перевищує 18, але є меншим 23 років; вона
продовжує навчання; і у неї є потреба у
зв'язку з цим у матеріальній допомозі; і
відповідач може надавати таку
допомогу.

Доводи апелянта про те, що він не
працює, має на утриманні іншу сім'ю,
були враховані судом під час розгляду
справи при визначенні розміру
аліментів, а тому колегія суддів вважає
їх безпідставними.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів вважає рішення
законним та обґрунтованим,
постановлено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
відповідає фактичним обставинам
справи, доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Таращанського районного суду
Київської області від 20 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: