Номер провадження: 22-ц/785/5169/14
Головуючий у першій інстанції Бабаков
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А.,
Суворова В.О.,

за участю секретаря - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 3 квітня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 - «Про відшкодування
матеріальної шкоди завданої залиттям
квартири», -

ВСТАНОВИЛА:

20.09.2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду із
зазначеним позовом, по якому просила
стягнути з відповідача матеріальну
шкоду завдану залиттям квартири у
розмірі 33534 грн., витрати по проведенню
оцінки збитків у розмірі 1200 грн. та
судові витрати по сплаті судового
збору у розмірі 348 грн.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилалась на те, що вона є
власником квартири АДРЕСА_1, яка була
залита 18.07.2013 року через несправність
змішувача в ванній кімнаті квартири
АДРЕСА_2, власником якої є відповідач.
Внаслідок залиття квартири позивачу
була заподіяна матеріальна шкода, яка
полягає у вартості відновлювального
ремонту квартири у розмірі 33534 грн.,
розмір якого була встановлена звітом
про оцінку відновлювального ремонту,
за складання якого позивач сплатила 1200
грн.

Представник позивача позов підтримав,
просив його задовольнити у повному
обсязі.

Відповідач та її представник позов не
визнали, заперечували проти його
задоволення.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 03.04.2014 року позов
задоволений: стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 33534 грн. витрат на
відновлювальний ремонт квартири, 1200
грн. витрат по проведенню оцінки
збитків, 348 грн. судового збору, а всього
стягнуто 35082 грн.

14.04.2014 року ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу на вказане рішення суду, по якій
просить скасувати рішення районного
суду, ухвалити у справі нове рішення
про відмову у задоволенні позову,
посилаючись на порушення районним
судом норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, районний
суд виходив з того, що позивачу з вини
відповідача була заподіяна шкода, яка
підлягає відшкодуванню.

Судом встановлені такі обставини по
справі.

Позивач по справі є власником квартири
АДРЕСА_3.

Відповідач по справі є власником
квартири АДРЕСА_4.

18.07.2013 року сталося залиття квартири
позивача в наслідок того, що в квартирі
відповідача зламався змішувач в ванній
кімнаті.

Даний факт відповідачем у апеляційному
суді не заперечувався, також
підтверджений показами свідків
допитаних в судовому засіданні під час
розгляду справи районним судом, та
актом ОСББ «Топольок» від 18.07.2013 року.

Колегія суддів погоджується з думкою
районного суду щодо неприйняття до
уваги доводів представника
відповідача про невідповідність акту
ОСББ нормативному законодавству,
оскільки факти викладені в акті
відповідач не заперечувала.

Фактично вказаним актом був
зафіксований сам факт залиття 18.07.2013
року квартири позивача в наслідок того,
що в квартирі відповідача зламався
змішувач в ванній кімнаті.

Відповідно до звіту про оцінку майна ПП
«Аргумент» вартість відновлюваного
ремонту квартири позивача після
залиття складає 33534 грн.

Колегія суддів погоджується з
висновком районного суду щодо
неприйняття до уваги доводів
представника відповідача про
невідповідність суми відновлюваного
ремонту зазначеній у звіті заподіяній
шкоді, оскільки розмір цієї шкоди
підтверджується фотографіями квартири
позивача, зробленими після залиття.

Крім того, колегія суддів звертає
увагу, що відповідачем та її
представником під час розгляду справи
районним судом, не заявлялось
клопотання про проведення відповідної
судової експертизи для визначення
розміру заподіяної шкоди та вартості
відновлюваного ремонту квартири
позивача, у разі їх незгоди зі звітом
про оцінку майна.

Отже, колегія суддів доходить до
висновку про те, що апелянтом у
належний спосіб не були спростовані
доводи позивача про розмір спричиненої
її матеріальної шкоди.

Згідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України обов'язок
доказування того, що шкода завдана не з
вини відповідача лежить на
відповідачі.

Тому, колегія суддів погоджується з
висновком районного суду, що вказана
сума підлягає стягненню з відповідача
на користь позивача відповідно до ст.
1166 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підтвердження своїх вимог і
заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ч. 1 ст. 59 ЦПК України
належними є докази, що містять
інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України
передбачено, що суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

З матеріалів цивільної справи
вбачається, що позивачем по справі були
надані належні допустимі письмові
докази на підтвердження доводів та
позовних вимог.

У свою чергу відповідач не довела та не
надала належних, допустимих письмових
доказів в обґрунтування своїх доводів,
а також не довела, що шкода заподіяна
позивачу не з її вини та в меншому
розмірі.

Право на захист є складовою частиною
самого суб'єктивного права поряд із
правом на власні дії, а також правом
вимагати певної поведінки від
зобов'язаних осіб.

Цивільний інтерес підлягає захисту,
якщо він не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає, що районний суд,
давши оцінку поясненням сторін по
справі та на підставі сукупності
зібраних по справі доказів, прийшов до
правильного обґрунтованого висновку,
що твердження позивача є доведеними та
підтвердженими, у зв'язку з чим
підлягаючими задоволенню.

Висновки суду першої інстанції
відповідають матеріалам справи та
вимогам закону.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які мають бути підставами для
скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги є
неспроможними, висновків суду не
спростовують і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
є правильним по суті, відповідає
вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України,
підстави для його скасування та
ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 3 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
В.І.
Сватаненко

І.А.
Артеменко

В.О. Суворов

04.06.2014 року
м. Одеса