Справа № 2н/257/1257/14
№257/4775/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року Суддя Київського
районного суду міста Донецька Лях М.Ю.,
розглянувши матеріали заяви
представника заявника Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Донецькміськгаз» про видачу судового
наказу про стягнення заборгованості за
використаний природний газ з ОСОБА_2,
ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Донецькміськгаз» звернувся до
Київського районного суду м. Донецька
із заявою, де просить видати судовий
наказ про стягнення заборгованості за
використаний природний газ з ОСОБА_2,
ОСОБА_3.

Статтею 97 ЦПК України
встановлено, що заява про видачу
судового наказу подається до суду
першої інстанції за загальними
правилами підсудності, встановленими
цим Кодексом.

Частиною першою ст.. 109 ЦПК України
передбачено, позови до фізичної особи
пред'являються в суд за зареєстрованим
у встановленому законом порядку місцем
її проживання або за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
її перебування.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 106 ЦПК України
суддя повертає заяву про видачу
судового наказу, у разі, якщо наявні
обставини зазначені у пунктах 2-4
частини третьої статті 121 цього
Кодексу.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України
передбачено, що заява повертається у
випадках, коли: справа не підсудна
цьому суду.

У відповідності з п. 1 ч.6 ст.100 ЦПК
України у разі, якщо боржником у заяві
про видачу судового наказу, щодо якої
відсутні підстави для її повернення чи
відмови у видачі судового наказу,
вказана фізична особа, яка не має
статусу підприємця суддя не пізніше
двох днів з дня надходження такої заяви
звертається до відповідного органу
реєстрації місця перебування та
проживання особи щодо надання
інформації про зареєстроване у
встановленому законом порядку місце
проживання фізичної особи - боржника.

У відповідності з п. 3 ч.6 ст.100 ЦПК
України у разі, якщо за результатами
розгляду отриманої інформації про
зареєстроване у встановленому порядку
місце проживання (перебування)
фізичної особи - боржника буде
встановлено, що заява про видачу
судового наказу не підсудна цьому суду,
суд повертає стягувачу заяву про
видачу судового наказу.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 100 ЦПК
України у разі якщо в заяві про видачу
судового наказу містяться вимоги,
частина з яких не підлягає розгляду в
порядку наказного провадження ,суд
постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу лише в частині цих вимог. У разі
якщо заявлені вимоги між собою
взаємопов'язані і окремий їх розгляд
неможливий, то суд відмовляє у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу.

Відповідно до відомостей адресно -
довідкового підрозділу ГУДМС УДМС
України в Донецькій області станом на 22
травня 2014 року, ОСОБА_3 за адресою:
АДРЕСА_2 зареєстрованою не значиться,
за відомостями адресно - довідкового
підрозділу боржник ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1.

Також, згідно з п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України
суддя відмовляє у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, у разі якщо із
заяви і поданих документів вбачається
спір про право.

Крім того, у відповідності до п. 9
Постанови №14 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
заяв у порядку наказаного провадження»
від 23.12.2011 року наявність спору про
право (пункт 2 частини третьої статті 100
ЦПК), яке є підставою для відмови у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу, вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність суб'єктивного
права у заявника; документів, що
підтверджують порушення суб'єктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед заявником
(кредитором); із доданих документів
вбачається пропуск позовної давності.
Така вимога може бути вирішена лише у
позовному провадженні (частина третя
статті 267 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК). Разом із тим лише той факт, що
договірні зобов'язання (наприклад, у
частині оплати заборгованості
телекомунікаційних послуг чи послуг
телебачення і радіомовлення) не
виконуються, без обґрунтування причин,
не вважається наявністю спору про
право.

Відповідно до ч. 5 ст. 100 ЦПК України у
разі якщо в заяві про видачу судового
наказу містяться вимоги, частина з яких
не підлягає розгляду в порядку
наказного провадження ,суд постановляє
ухвалу про відмову у прийнятті заяви
про видачу судового наказу лише в
частині цих вимог. У разі якщо заявлені
вимоги між собою взаємопов'язані і
окремий їх розгляд неможливий, то суд
відмовляє у прийнятті заяви про видачу
судового наказу.

З доданих до заяви про видачу судового
наказу документів, вбачається, що
заборгованість у боржників за
використаний природний газ виникла за
період 01.01.1996 року по 01.02.2014 року, тобто
вбачається пропуск позовної давності.

Таким чином, з урахуванням того,
що із доданих документів вбачається
пропуск позовної давності (ч. 3 ст. 267 ЦК
України), тобто є спір про право, вимоги
заявника щодо стягнення
заборгованості за використаний
природний газ у солідарному порядку з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є між собою
взаємопов'язаними і окремий їх розгляд
неможливий, суд вважає необхідним
відмовити у прийнятті заяви про видачу
судового наказу.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. 100, 208, 293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У прийнятті заяви представника
заявника Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Донецькміськгаз» про
видачу судового наказу про стягнення
заборгованості за використаний
природний газ з ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
відмовити.

Роз'яснити представнику заявника ч. 2
ст. 101 ЦПК України, що відмова в
прийнятті заяви унеможливлює повторне
звернення з такою самою заявою. Заявник
у цьому випадку має право звернутися з
тими самими вимогами у позовному
порядку.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути
подано до Апеляційного суду Донецької
області через Київський районний суд м.
Донецька протягом п'яти днів з дня її
проголошення, а в разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційну скаргу може бути
подано протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя: