Провадження № 22-ц/779/1235/2014
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Матківського
Р.Й.

суддів Ковалюка Я.Ю.,
Мелінишин Г.П.

секретаря Вилки І.П.

з участю апелянта - ОСОБА_2,
представника прокуратури - Фільварок
Н.І., представника ВХПУ№3 - Маланюк О.В.,
представника УДМС в Івано-Франківській
області - Цахнюк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом заступника
прокурора міста Івано-Франківська в
інтересах держави в особі Вищого
художнього професійного училища №3 м.
Івано-Франківська до ОСОБА_2 та ОСОБА_6,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору на стороні
відповідачів - Управління Державної
міграційної служби в
Івано-Франківській області з участю
Органу опіки та піклування ВК
Івано-Франківської міської ради про
визнання ордеру на житлову площу
недійсним, виселення, зобов'язання
вчинити дії, з апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського
міського суду від 14 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року заступник
прокурора м. Івано-Франківська
звернувся в суд з позовом, щоб визнати
недійсним ордер №18 на житлову площу в
гуртожитку від 15 травня 2012 року,
виданий ОСОБА_2, виселити ОСОБА_2, та
ОСОБА_6 з кімнати АДРЕСА_1 без надання
іншого приміщення та зняти їх з
реєстраційного обліку, зобов'язати
сектор у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Івано-Франківського МВ УМВС в
Івано-Франківській області зняти
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 з реєстрації місця
проживання АДРЕСА_1.

Заявлені вимоги представник
позивача обґрунтував тим, що в
гуртожитку ВХПУ №3 м. Івано-Франківська
проживають відповідачі, які не є учнями
або працівниками даного навчального
закладу, в результаті чого грубо
порушено право 18 учнів на проживання у
гуртожитку.

20 січня 2012 року між директором училища
і відповідачем ОСОБА_2 укладено договір
найму жилих приміщень в гуртожитку
терміном дії до 20 січня 2013 року - 2
кімнат площею 34,9 м. кв. на двох членів
сім'ї. На даний час термін дії договору
закінчився. Рішення профспілкового
комітету про надання дозволу на
вселення осіб у кімнати в гуртожитку
не приймалося. Ордер на житлову площу
ОСОБА_2 директором училища видані в
порушення вимог ст. 128 ЖК України, п.2
Примірного положення про гуртожитки, п.
19 Положення про професійно-технічний
заклад, п. 1.6 Положення про учнівський
гуртожиток ВХПУ №3. Також, видача
ордеру особі, яка не перебуває у
трудових та навчальних відносинах з
училищем порушує право учнів на
проживання у гуртожитку на період
навчання. Оскільки строк дії договору
найму укладеного в порушення вимог
чинного законодавства директором ВХПУ
№3 Данилюком Б.П. із ОСОБА_2 закінчився 20
січня 2013 року, відсутні будь-які
законні підстави для проживання
відповідачів в кімнаті №?106.

Ордер на кімнату в гуртожитку виданий
відповідачу ОСОБА_2 підлягає визнанню
недійсним з тих підстав, що виданий
йому з порушенням прав інших громадян,
у зв'язку з неправомірними діями
директора училища при вирішенні
питання про надання приміщення для
проживання та з порушенням порядку і
умов надання кімнати в гуртожитку.

Рішенням Івано-Франківського
міського суду від 14 квітня 2014 року
позов задоволено.

На дане рішення ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, просить його
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позову.

Апелянт у скарзі зазначає що рішення є
незаконним , необґрунтованим, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, неправильно застосовано норм
матеріального та процесуального права.
Суд не залучив представника органу
опіки та піклування з метою захисту
житлових прав малолітньої дитини.

Суд прийшов до помилкового висновку, що
оскаржуваний ордер виданий директором
без ухвалення спільного рішення з
профкомом училища, з порушенням
порядку його видачі, особі, яка не мала
права на вселення в гуртожиток.
Профспілковий комітет одноособово
питання про надання жилих приміщень не
вирішує, також ним не вирішується
питання ні про вселення, ні про надання
ордеру, оскільки відповідно до ст. 129 ЖК
України та п. 10 Примірного положення
про гуртожитки адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянину спеціальний ордер на
підставі рішення про надання жилої
площі в гуртожитку. Дану обставину суд
не досліджував і спільних рішень за 2012
рік адміністрації та профкому ВХПУ №3
не витребував.

Позивачем не надано будь-яких доказів
того, що спільне рішення адміністрації
та профкому про надання апелянту жилої
площі в гуртожитку не приймалося. Крім
цього, судом залишено поза увагою, що
при вселенні в гуртожиток він надавав
медичну допомогу учням у вечірній та
нічний час. Отже, позивачем не доведено
обставин порушення порядку видачі йому
ордеру №18 від 15 травня 2012 року. В
кімнаті, крім нього та його дружини,
проживає їх малолітній син ОСОБА_8, який
має право користуватися займаним
приміщенням нарівні з власником або
наймачем.

Вислухавши доповідача, пояснення
апелянта та представника міграційної
служби, які вимоги скарги підтримали,
представників позивачів, які вимоги
скарги не визнали, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
ОСОБА_2 із порушенням встановлених норм
житлового законодавства видано ордер,
відповідач вселилася до гуртожитку та
проживає в ньому з порушенням порядку,
а тому у нього відсутні передбачені
законом підстави для зайняття спірного
приміщення - кімнати АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що 15 травня 2012 року
ОСОБА_2 вселився у кімнату НОМЕР_1
гуртожитку на підставі ордера №18
виданого ВХПУ №3 м. Івано-Франківська.

20 січня 2012 року між ВХПУ №3 та ОСОБА_2
укладено договір найму житлових
приміщень в гуртожитку, згідно якого
училище здає кімнату НОМЕР_1 в
гуртожитку розміром 34,9 кв.м., на термін
з 20 січня 2012 року по 20 січня 2013 року.

Згідно довідки первинної
профспілкової організації
Івано-Франківської станції швидкої
невідкладної медичної допомоги, ОСОБА_2
працював фельдшером з 04 травня 2002 року
по 18 жовтня 2013 року, а відповідно до
довідки Державної міграційної служби
України в Івано-Франківській області
ОСОБА_2 з дружиною зареєстрований
АДРЕСА_1 згідно заяви про реєстрацію
місця проживання на підставі ордеру
ВХПУ №3 від 15 травня 2012 року за №18.

Апелянт в засіданні апеляційного суду
підтвердив, що у трудових відносинах з
училищем ніколи не перебував і до числа
працівників не входив.

Гуртожиток, що знаходиться в АДРЕСА_1
перебуває у власності держави в особі
КМУ, орган уповноважений здійснювати
управління майном - Міністерство
освіти та науки, молоді та спорту
України, право оперативного управління
- ВХПУ №3 м. Івано-Франківська, що
підтверджується копією свідоцтва про
право власності на нерухоме майно на
а.с. 22.

Відповідно до ст. 127 ЖК Української РСР,
п. 2 Примірного положення про
гуртожитки, гуртожитки призначаються
лише для проживання робітників,
службовців, студентів, учнів, а також
інших громадян у період їх роботи або
навчання.

Пленум Верховного Суду України в п. 22
постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» вказав, що, вирішуючи спори
про виселення з гуртожитків, судам слід
з'ясовувати, крім інших питань, і
питання щодо видачі відповідно до
Примірного положення ордера на
зайняття жилої площі в гуртожитку.

Згідно із ч. 2 ст. 128, ст. 129 ЖК Української
РСР, ч. 1 п. 10 Примірного положення про
гуртожитки на підставі спільного
рішення адміністрації підприємства,
установи, організації чи органу
кооперативної або іншої громадської
організації та відповідного
профспілкового комітету про надання
жилої площі в гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

Отже, законом установлено, що єдиною
підставою для вселення на надану жилу
площу в гуртожитку є спеціальний ордер,
який видає адміністрація підприємства,
установи, організації на підставі
спільного з профспілковим комітетом
рішення про надання жилої площі в
гуртожитку.

Згідно вимог ст. 59 ЖК України ордер на
жиле приміщення може бути визнано
недійсним у судовому порядку у
випадках подання громадянами, які не
відповідають дійсності відомостей про
потребу в поліпшенні житлових умов,
порушення прав інших громадян або
організацій на зазначене в ордері жиле
приміщення, неправомірних дій
службових осіб при вирішенні питання
про надання жилого приміщення, а також
в інших випадках порушення порядку і
умов надання жилих приміщень.

Частиною 1 ст. 109 ЖК України встановлено,
що виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.6 Положення про
учнівський гуртожиток ВХПУ №3 м.
Івано-Франківська, учнівський
гуртожиток призначається для мешкання
іногородніх учнів тільки на період
навчання, при поселенні укладається
угода на проживання в один навчальний
рік. Проживання в гуртожитку сторонніх
осіб, розміщення підрозділів інших
організацій забороняється. Проживання
працівників навчального закладу
здійснюється як виняток з дозволу
керівника училища за погодженням з
профспілковою організацією.

За обставин, які свідчать про те, що
адміністрацією училища видано ордер
ОСОБА_2 із сім'єю на право зайняття
кімнати АДРЕСА_1 з порушення прав учнів
на користування гуртожитком, дії
директора училища при видачі ордера
суперечили Положенню про учнівський
гуртожиток та вищезазначеним нормам
житлового законодавства, суд першої
інстанції правильно визнав ордер
недійсним та виселив осіб із займаного
приміщення.

При вирішенні позовних вимог судом
правильно визначено характер
правовідносин між сторонами, вірно
застосовано закон, що їх регулює, повно
і всебічно досліджено матеріали справи
та надано оцінку доводам сторін.

Доводи скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
яке призвело, або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 14 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Р.Й. Матківський

Судді: Я.Ю. Ковалюк

Г.П. Мелінишин