Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2163/14 Головуючий у
1-й інстанції Голубкова М.А.
Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Панкеєва О.В., Мануйлова Ю.С.

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Публічного акціонерного товариства
«ПриватБанк» на рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 17 березня 2014 року в
справі за позовом представника
Публічного акціонерного товариства
«ПриватБанк» в інтересах Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ПАТ «Акцент-Банк»,
інтереси якого представляє за
довіреністю від ПАТ «Приватбанк»,
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначав, що
відповідно до укладеного між Банком та
ОСОБА_2 договору № AN3ZCC9F8T0034 від 15.08.2011
року остання отримала кредит у розмірі
17000 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 0,12% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на
те, що підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» складає між нею та Банком
договір, про що свідчить підпис
відповідача у заяві.

У порушення умов договору,
відповідачка зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконала,
внаслідок чого виникла заборгованість,
яка станом на 22.08.2013 року становить 43
762,34 грн. та складається з наступного: 11
463,85 грн. - заборгованість за кредитом;
13,17 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом; 4420,00 гривень -
заборгованість по комісії, 25 305,21 грн. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, штрафи: 500 грн.
- фіксована частина; 2060,11 грн. -
(процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором в сумі 43 762,34 грн. та
судові витрати в розмірі 437,62 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 17 березня 2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акцент-Банк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 25 89702 грн. та витрати по оплаті
судового збору в сумі 258,97 грн.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
«ПриватБанк» зазначає, що судом першої
інстанції безпідставно відмовлено у
стягнені штрафу, та без достатніх
основаній зменшено розмір пені, отже
висновки суду не відповідають
обставинам справи, рішення ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, тому просить
його змінити в частині відмови у
задоволенні позовних вимог та
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню за наступних
підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Рішення суду першої інстанції не
в повному обсязі відповідає зазначеним
положенням закону.

Як вбачається із матеріалів
справи, що між ПАТ "Акцент-Банк" ,
інтереси якого представляє за
довіреністю від ПАТ «Приватбанк», та
ОСОБА_2 був укладений кредитний
договір № АN3ZСС9F8Т0034 від 15.08.2011 року,
відповідно до якого відповідачка 15.08.2011
року отримала кредит у розмірі 17000,00
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 00,12 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

У порушення умов договору
відповідачка зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконала.
Згідно з розрахунком станом банку на
22.08.2013 року, який не спростований
відповідачем ОСОБА_2 має
заборгованість 43 762,34 грн., яка
складається : 11463,85 грн. -
заборгованість за кредитом; 13,17 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 4420,00 гривень -
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом; 25305,21 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; а також
штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та
правил надання банківських послуг: 500,00
грн. - штраф (фіксована частина); 2060,11
грн. - штраф (процентна складова). (а.с.3)

Задовольняючи позов частково без
застосування штрафних санкцій та
зменшивши розмір пені до 10 тисяч
гривень, суд першої інстанції виходив з
того, що одночасне стягнення пені та
штрафу суперечить ст. 61 Конституції
України, оскільки є подвійною
відповідальністю за одне й те саме
порушення зобов'язання та розмір пені
нарахований за невиконання умов
договору значно перевищує суму
заборгованості по кредиту.

Проте, такий висновок суду
першої інстанції не відповідає
обставинам справи та положенням
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором кредитодавець
зобов'язується надати грошові кошти(
кредит ) позичальнику в розмірі та на
умовах, встановлену договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах. Згідно ст. 526, 629 ЦК
України, зобов'язання є обов'язковим
для виконання сторонами та має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України та інших
актів цивільного законодавства.

У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Як вбачається із
розрахунку банка, розмір
заборгованості відповідачки за
кредитом складає 43 762,34 грн., та
складається із 11 463,85 грн. -
заборгованість за кредитом; 13,17 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 4420,00 гривень -
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом; 25 305,21 грн. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; а також
штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та
правил надання банківських послуг: 500,00
грн. - штраф (фіксована частина); 2060,11
грн. - штраф (процентна складова). (а.с.3)

За правовою позицією ВСУ України
викладеній у справі № 6-116 цс 13, у разі
встановлення у договорі різних видів
цивільно-правової відповідальності за
різні порушення його умов, одночасне
застосування таких заходів
відповідальності не свідчить про
недотримання положень, закріплених у
ст. 61 Конституції України щодо заборони
подвійної цивільно-правової
відповідальності за одне і те саме
порушення.

Відповідно до положень ст. ст. 526,
527, 530 ЦК України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону. За правилами
ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання
зобов'язання забезпечується, зокрема,
неустойкою, яка визначається як пеня та
штраф і є грошовою сумою або іншим
майном, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасного виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК
України).

Виходячи з аналізу зазначених
статей, штраф є відповідальністю, яка
залежить лише від суми невиконаного
або неналежно виконаного зобов'язання
й у часі визначається з настанням
однієї з подій як невиконання або
неналежне виконання зобов'язання.

Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасного виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання, тобто
встановлює певні юридичні наслідки у
вигляді обов'язку сплатити певну суму,
яка залежить не тільки від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання, а й від часу такого
невиконання.

Тобто, пеня та штраф є різними
видами неустойки, як засобу юридичної
відповідальності, а не окремими видами
штрафних санкцій.

Штраф має разовий характер, тобто
вичерпується з настанням самого факту
порушення зобов'язання.

Відповідно до п. 5.3. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
("Розстрочка") (Стандарт) при порушенні
позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених договором більш ніж на 30
днів, позичальник зобов'язаний
сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн + 5
% від суми заборгованості.

Пеня ж, в свою чергу, відповідно до
п. 5.1. вказаних Умов сплачується при
порушенні позичальником зобов'язань в
розмірі 1.25 % від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за кожний
день прострочки платежу.

Вирішуючи спір, місцевий суд у
порушення вимог ст. ст. 212 - 214 ЦПК
України на зазначені умови договору та
положення ст. 549 ЦК України уваги не
звернув, зокрема, що штраф та пеня
відповідно до умов кредитного договору
настають при різних обставинах
порушення зобов'язання зі сторони
боржника, а відтак є різними видами
відповідальності за порушення
зобов'язань боржником.

У зв'язку з цим висновок суду
першої інстанції щодо подвійної
відповідальності відповідача за одне і
теж саме порушення зобов'язання не
ґрунтуються на законі.

За таких підстав колегія суддів
вважає необхідним скасувати рішення
суду першої інстанції в частині
відмови у стягненні штрафів з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 551
ч.3 ЦК України розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Суд першої інстанції
зменшив розмір пені зазначивши лише, що
він значно перевищує суму
заборгованості по кредиту без жодного
обґрунтування стягнув 10 000 гривень .

У заяві представника ОСОБА_2 про
застосування ч.3 ст. 551 ЦК України
зазначено, що розмір пені є не
співмірним з сумою боргу, та борг у
відповідачки виник і зв'язку із
незалежних від неї обставин -
матеріального стану внаслідок тяжкої
хвороби та в подальшому смерті батька.
(а.с.30), проте ніяких доказів на
підтвердження цих обставин суду не
було надано.

Заяв про застосування строків
позовної давності від ОСОБА_2 не
надходило.

За роз'ясненнями п. 11 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 14
від 18.12.2009 року "Про судове рішення у
цивільній справі", у мотивувальній
частині рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог. Встановлюючи наявність
або відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

За вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Письмовими доказами у
відповідності до ч. 1 ст. 64 ЦПК України є
будь-які документи, акти, довідки,
листування службового або особистого
характеру або витяги з них, що містять
відомості про обставини, які мають
значення для справи.

Матеріали справи окрім заяви
представника ОСОБА_2 про застосування
ч.3 ст. 551 ЦК України не містять в собі
доказів про матеріальний стан
відповідача та істотних обставин для
зменшення пені, а тому доводи
апеляційної скарги що суд першої
інстанції безпідставно зменшив розмір
пені є обґрунтованими.

Крім того, у порушення вимог ст.
215 ЦПК України суд у резолютивній
частині не зазначив період, за який
здійснюється стягнення, та відносно
кожної позовної вимоги, а саме з чого
складається сума заборгованості, яка
стягується та відповідно до вимог ст. 88
ЦПК України пропорційно розміру
задоволеним вимогам змінюється розмір
судового збору а тому рішення суду
підлягає в частині відмови у
задоволені позову про стягнення
штрафів та зменшення розміру пені
скасувати та зміні. Оскільки
апеляційна скарга підлягає
задоволенню також відповідно до вимог
ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню
судовий збір у розмірі 437, 62 грн. у суді
першої інстанції та у суді апеляційної
інстанції (437, 62 грн. - 258,97 грн.) : 2 = 89,33
грн., проте оскільки менше мінімального
розміру, то 121,80 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК
України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 17 березня 2014 року
в частині відмови у задоволені позову
про стягнення штрафів та зменшення
розміру пені скасувати.

Викласти рішення в наступні редакції :

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» заборгованість за
кредитним договором № АN3ZСС9F8Т0034 від
15.08.2011 року станом на 22.08.2013 року у сумі
43 762 ( сорок три тисячі сімсот шістдесят
три) гривні 34 копійки, та яка
складається з заборгованості за
кредитом - 11 463 гривні 85 копійок ,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 13 гривні 17
копійок, заборгованості по комісії -
4420 гривень, пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором - 25
305 гривні 21 копійку, штрафу 500 грн.
фіксованої частини та 2060 гривень 11
копійок процентної складової.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» 437 гривні 62 копійок
судового збору, понесені у суді першої
інстанції та 121 гривні 80 копійок в
апеляційній інстанції, а всього 559
гривні 42 копійки.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді