Справа № 2-4458/11
Номер провадження 2/522/1989/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 30» квітня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді Суворової О.В.

при секретарі - Бондаренко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовною заявою
першого заступника прокурора
Приморського району м. Одеси в
інтересах держави в особі Одеської
міської ради в особі комунального
підприємства «Житово-комунальний
сервіс «Порто-Франківський» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги, -

встановив:

Заступник прокурора Приморського
району м. Одеси в інтересах держави в
особі Одеської міської ради в особі
комунального підприємства
«Житово-комунальний сервіс
«Порто-Франківський» звернувся до суду
з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2, у
якій з урахуванням уточнень просив
стягнути з останніх в солідарному
порядку на користь держави в особі
Одеської міської ради в особі
комунального підприємства
«Житово-комунальний сервіс
«Порто-Франківський» заборгованість
за житлово-комунальні послуги в
розмірі 4707,28 гривень, посилаючись на те,
що дана заборгованість утворилась у
відповідачів станом на 31 травня 2009 року
за житлово-комунальні послуги у
квартирі АДРЕСА_1.

Представник прокуратури у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового засідання був
сповіщений належним чином, про поважні
причини неявки у судове засідання суд
не сповістив.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив позов задовольнити.

Відповідачка - ОСОБА_1 у судове
засідання не з'явилась, про дату, час та
місце розгляду справи сповіщена
належним чином, про поважні причини
неявки у судове засідання суду не
сповістила.

Відповідач - ОСОБА_2 у судовому
засідання проти позову заперечував,
просив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, суд
вважає, що рішення у справі необхідно
постановити із відмовою у задоволенні
позову. Судом встановлені наступні
фактичні обставини на підставі наявних
у матеріалах справи доказів.

Квартира АДРЕСА_1 загальною площею 69, 9
кв.м. була придбана на ім'я ОСОБА_1 22
березня 1994 року згідно договору
купівлі - продажу, посвідченому на
Одеській Товарній біржі.

У подальшому ОСОБА_1 отримувала дозволи
на реконструкцію квартири під кафе, 05
травня 1995 року уклала договір підряду
на виконання будівельних робіт по
переобладнанню спірної квартири під
кафе. Дозволи на виконання робіт по
будівництву та реконструкції
приміщення видавалися у 1995 році ОСОБА_1

Згідно договору дарування від 26 грудня
1996 року, укладеного ОСОБА_1 з ВТК «Гіал»
у вигляді ТОВ, посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_3, ОСОБА_1 подарувала 69,
9 кв.м. нежилого приміщення за адресою:
АДРЕСА_1

31 березня 2000 року у тому числі на
підставі вказаного договору дарування
Жовтневою районною адміністрацією
виконавчого комітету Одеської міської
ради було видано свідоцтво про право
власності № 00693, відповідно до якого
напівпідвальне приміщення площею 125
кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1
належить ВТК «Гіал» у вигляді ТОВ.

З відповіді КП «ОМБТІ та РОН» вих. №
288853.67.11 від 26 вересня 2011 року на ухвалу
суду вбачається, що квартира АДРЕСА_1
зареєстрована: з 10 жовтня 1996 року по 27
грудня 1996 року - як частина у складі
нежитлового вбудованого приміщення
площею 69,9 кв.м за ОСОБА_1; з 28 березня 2007
року по 14 листопада 2008 року - повністю
квартира як нежитлове напівпідвальне
приміщення площею 125 кв.м (до складу
якого увійшло вбудоване приміщення
площею 69,9 кв.м) - за ОСОБА_1 на підставі
заочного рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 25 грудня 2006
року, справа № 2-9505/06, реєстрація
скасована на підставі ухвали
апеляційного суду Одеської області від
27 листопада 2007 року; з 14 листопада 2008
року по теперішній час як нежитлове
напівпідвальне приміщення площею 125
кв.м за ВТК «Гіал» у вигляді ТОВ.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦК УРСР 1963 року,
який був чинним на момент укладення
договору дарування від 26 грудня 1996
року, право власності (право
оперативного управління) у набувача
майна за договором виникає з моменту
передачі речі, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Таким чином, суд доходить до висновку,
що ВТК «Гіал» у вигляді ТОВ з 26 грудня
1996 року по теперішній час є власником
квартири АДРЕСА_1, у складі нежилого
приміщення площею 69,9 кв.м за адресою:
АДРЕСА_1, а потім у складі
напівпідвального приміщення площею 125
кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 2 ст. 162 ЖК УРСР, плата за
комунальні послуги береться крім
квартирної плати за затвердженими в
установленому порядку тарифами.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»,
житлово-комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на забезпечення умов проживання та
перебування осіб у жилих і нежилих
приміщеннях, будинках і спорудах,
комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил; споживач
- фізична чи юридична особа, яка отримує
або має намір отримати
житлово-комунальну послугу.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Враховуючи викладене, суд доходить до
висновку, що оскільки відповідачі не є
власниками квартири АДРЕСА_1, будь-які
підстави вважати, що ними отримувались
житлово-комунальні послуги за вказаною
адресою, та відповідно, вони були
споживачами житлово-комунальних
послуг за вказаною адресою - відсутні.

За таких обставин, позов є
необґрунтованим та таким, що
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову заступника
прокурора Приморського району м. Одеси
в інтересах держави в особі Одеської
міської ради в особі комунального
підприємства «Житово-комунальний
сервіс «Порто-Франківський» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
О.В.Суворова

30.04.2014