Справа №484/12/14-ц 05.06.2014 05.06.2014 05.06.2014
Провадження № 22ц/784/1743/14
Суддя першої інстанції
Суддя-доповідач апеляційного
суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

5 червня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Царюк Л.М.,
Колосовського С.Ю.,

при секретарі Орельській Н.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 8 квітня 2014
року по справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» (надалі - Банк) до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором про надання банківських
послуг, -

В С Т А Н О В И Л А:

8 січня 2014 року Банк звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором про
надання банківських послуг.

Свої вимоги позивач обґрунтовував
тим, що 26 грудня 2005 року між Банком та
ОСОБА_2 був укладений договір про
надання банківських послуг, відповідно
до якого останній отримав кредитні
кошти у розмірі 3000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки до грудня 2008 року.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

Проте, свої зобов'язання за кредитним
договором відповідач не виконав, у
зв'язку з чим у нього утворилась
заборгованість перед Банком, яка
станом на 30 листопада 2013 року склала
13984,30 грн.

Посилаючись на викладене, Банк просив
суд стягнути з відповідача цю
заборгованість.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 8 квітня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено з
підстав пропуску позовної давності.

В своїй апеляційній скарзі Банк просив
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким вимоги позову
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у місцевому суді, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких
не визначений або визначений моментом
вимоги, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'являти вимогу про
виконання зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом 26 грудня 2005 року за
заявою ОСОБА_2 було укладено письмовий
договір на видачу кредитного ліміту в
розмірі 3000 грн. на кредитну картку з
базовою процентною ставкою 36% річних.
Відповідач отримав кредитну картку
НОМЕР_1 і 26 грудня 2005 року на його ім'я
було відкрито картковий рахунок. Він
погодився, що ця заява разом з Умовами
про надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою та Тарифами складають між нею
та Банком договір про надання
банківських послуг (а.с.10).

Платіжна картка з кредитним лімітом
видається на строк, що не перевищує
двох років. Строк дії картки, виданої
відповідачу визначеної у заяві
грудень 2008 року.

Останній платіж відповідача здійснено
4 серпня 2009 року частина якого
зарахована на погашення процентів.

Станом на 30 листопада 2013 року за
розрахунками Банку заборгованість по
кредиту складає: 3770.18 грн.
заборгованість за кредитом; 9072.01 грн.
заборгованість по процентам; 500 грн.
(фіксована частина) і 642.11 грн. (складова
частина) штраф.

Згідно з Законом України «Про
банки та банківську діяльність»
комерційні банки самостійно
встановлюють умови надання кредиту.

Відповідно до Умов та правил надання
банківських послуг (надалі - Умови),
встановлено, що для надання послуг банк
видає клієнту платіжну карту, що
зазначена в заяві. Належним чином
заповнена заява підписується Клієнтом,
і таким чином, Клієнт висловлює свою
згоду, що заява разом з Пам'яткою
клієнта, Умовами і правилами надання
банківських послуг та Тарифами складає
укладений договір про надання
банківських послуг Договір діє
протягом 12 місяців с моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
ні одна із сторін не проінформує іншу
сторону про припинення дії договору,
він автоматично продовжується на той
же строк (п. 9.12 Умов) (а.с. 8-11).

Таким чином, судом встановлено, що Банк
надав відповідачу грошову банківську
споживчу позику, тобто грошовий
банківський споживчий кредит шляхом
кредитування за допомогою кредитної
картки.

Кредитна картка - це іменний (з
ідентифікатором власника) грошовий
оплатно-розрахунковий банківський
документ, який використовується для
надання споживчого кредиту.

Правилами користування платіжною
карткою (надалі - Правил), передбачено,
що погашення кредиту здійснюється
шляхом внесення коштів та зарахування
їх банком на картрахунок держателя
картки (п.п. 5.2 Правил).

Підпунктом 5.4 визначено строк
погашення по кредиту по платіжним
карткам без установленого
мінімального обов'язкового платежу,
зокрема;

- строк погашення процентів по
кредиту - щомісячно за попередній
місяць;

- строк погашення кредиту - в
повному обсязі, не пізніше останнього
дня місяця, зазначеного на платіжній
карті (в поле МОNТН ).

В заяві позивача зазначено строк дії
картки, а саме « 12/08».

З огляду на зазначені правові
норми, Умови та Правила, а також
встановлені судом обставини, колегія
суддів вважає, що право пред'явлення
вимоги про виконання зобов'язання у
позивача виникло щодо повернення
процентів з дня останнього погашення
цих процентів, а для повернення кредиту
з дня останнього місяця, визначеного
на платіжній картці, тобто з 31 грудня
2008 року.

Така правова позиція міститься в
постанові Верховного Суду України від
19 березня 2014 року по справі № 6-14цс14,
відповідно до якої платіжна картка діє
в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК
України), а не закінченням строку дії
договору.

Як встановлено строк дії картки
закінчився 31 грудня 2008 року, а відтак
саме з цього часу розпочався перебіг
позовної давності за вимогами щодо
повернення заборгованості за кредитом.

Проте, відповідно до положень ч. 1
ст. 264 ЦК України перебіг позовної
давності переривається вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
нею свого боргу або іншого обов'язку.

Як стверджував ОСОБА_2 в своїх
письмових запереченнях в суді першої
інстанції та як вбачається з
розрахунку Банку відповідач на
погашення своїх боргових зобов'язань 4
серпня 2009 року здійснив оплату по
погашенню заборгованості, а тому
позовна давність у зв'язку з цією
подією перервалася та згідно до ч. 3 ст.
264 ЦК України після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.

За такого, початок перебігу
загальної позовної давності почався з
5 серпня 2009 року, а Банк
звернувся до суду з позовом 8 січня 2014
року.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
відповідач неналежно виконував свої
зобов'язання за договором щодо
повернення суми кредиту, однак на
момент звернення Банку до суду, а саме
8 січня 2014 року, з позовом про
стягнення заборгованості за вказаним
грошовим споживчим кредитом,
трирічний строк, в межах якого Банк
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу, сплинув.

При цьому є помилковими
посилання суду першої інстанції, що
початок перебігу позовної давності
починається з дати останнього платежу,
зокрема з липня 2007 року. Між тим, така
помилка, не впливає на правильність
вирішення спору по суті.

Про застосування позовної
давності відповідач звернувся до
районного суду з письмовою заявою.

Колегія суддів не приймає до
уваги положення п.п. 5.12 Правил щодо
встановлення позовної давності
тривалістю 5 років, оскільки це є
порушенням вимог ст. 259 ЦК України,
нормами якої передбачена необхідність
укладення у письмовій формі договору
про збільшення позовної давності.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України
якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Проте, позивач не робив заяв та
клопотань щодо поважності причин
пропущення позовної давності, а також
не встановлені такі поважні причини й
при розгляді справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що
за Умовами дія зазначеного договору
лонгується щорічно на 12 місяців, якщо
протягом цього строку ні одна із сторін
не проінформує другу сторону про
припинення дії договору, не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки цивільний
закон визначає строки в межах якого
особа може звернутися до суду з вимогою
про захист свого цивільного права.

Крім того, такі доводи
спростовуються наведеною правовою
позицією Верховного Суду України від 19
березня 2014 року.

Згідно з вимогами ст. 303 ЦПК України
судова колегія перевірила законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги
і не знайшла підстав для скасування
рішення місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити, а рішення
Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 8 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: