АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7114/2014
Головуючий у 1 інстанції: Галась І.А.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського
районного суду м. Києва від 05 лютого 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 05 лютого 2014 року відкрито
провадження у справі за позовом ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

15 квітня 2014 року ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу на вказану ухвалу, у
якій, посилаючись на порушення норм
процесуального права, просила її
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою повернути матеріали позовної
заяви позивачеві для подання до
належного суду. В обґрунтування
заявлених вимог апелянт вказала, що
наданий час не проживає у АДРЕСА_1, а
тому справа не підсудна Деснянському
районному суду м. Києва.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не з'явилися, були
належним чином повідомлені про день,
час та місце апеляційного розгляду,
тому розгляд справи за апеляційною
скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
наступного.

21 січня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, у
якому просив в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ К2V4G100260054 від 22 червня 2007 року в
розмірі 214 690, 24 дол. США, що за курсом 1
дол. США = 7, 99 грн. відповідно до
службового розпорядження НБУ від 04
грудня 2013 року складає 1 715 375, 05 грн.
звернути стягнення на квартиру
загальною площею 49, 00 кв.м., житловою
площею 28, 10 кв.м., яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки (на
підставі договору іпотеки К2V4G100260054 від
25 червня 2007 року) ПАТ КБ «Приватбанк» з
укладанням від імені ОСОБА_1 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмета
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах і
організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«Приватбанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами дій,
необхідних для продажу предмета
іпотеки, виселити ОСОБА_1 та інших осіб,
які зареєстровані та проживають у
АДРЕСА_1.

Постановляючи ухвалу, що оскаржується,
суд першої інстанції керувався ст. 122
ЦПК України та виходив з того, що
позовна заява відповідає вимогам ст.ст.
119-120 ЦПК України, підстав для відмови у
відкритті провадження чи повернення
позову немає.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови,
що виникають з приводу нерухомого
майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визнання
підсудності цивільних справ» від 01
березня 2013 року № 3 виключну
підсудність встановлено для позовів,
що виникають із приводу нерухомого
майна (частина перша статті 114 ЦПК).
Згідно з положеннями статті 181 ЦК до
нерухомого майна належать: земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані на
них, переміщення яких є неможливим без
їх знецінення та зміни їх призначення.
Наприклад, це позови про право
власності на таке майно; про право
володіння і користування ним (стаття 358
ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у
спільній частковій власності та виділ
частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК);
про поділ нерухомого майна, що є у
спільній сумісній власності та виділ
частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК);
про право користування нерухомим
майном (визначення порядку
користування ним); про право, яке
виникло із договору найму жилого
приміщення, оренди тощо; про визнання
правочину з нерухомістю недійсним; про
звернення стягнення на нерухоме майно -
предмет іпотеки чи застави; розірвання
договору оренди землі; стягнення
орендної плати, якщо спір виник з
приводу нерухомого майна; про усунення
від права на спадкування та визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що спір
виник з приводу нерухомого майна -
квартири АДРЕСА_1, що територіально
знаходиться у Деснянському районі м.
Києва.

Таким чином, судом першої інстанції
провадження у справі було відкрито з
додержанням правил територіальної
підсудності.

Посилання апелянта на те, що на наданий
час вона не проживає у АДРЕСА_1, колегія
суддів до уваги не приймає, так як спір
виник з приводу нерухомого майна, а
тому повинен розглядатися за його
місцезнаходженням.

Отже, ухвала Деснянського районного
суду м. Києва від 05 лютого 2014 року є
такою, що постановлена з додержанням
вимог закону, а тому підстав для її
скасування немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305 п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1
ч. 1 ст. 312, п. 4 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Києва від 05 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий

Судді