АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5985/2014
Головуючий у 1 інстанції: Коваль О.А.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 26 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

03 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_1, у якому
просила стягнути з нього на свою
користь матеріальну шкоду у розмірі 13
701, 96 грн., моральну шкоду у розмірі 15 000
грн., витрати за складання звіту у
розмірі 500 грн. та вирішити питання про
розподіл судових витрат. Свої вимоги
обґрунтовувала тим, що 08 червня 2013 року
о 12 год. 50 хв. ОСОБА_1 керуючи
велосипедом марки "Ардіс" по бульвару
Ромена Роллана, буд. 3, під час руху
наздогнав її автомобіль марки
«Ніссан»,д/н НОМЕР_1, та в'їхав у нього
ззаду, внаслідок чого здійснив
зіткнення, що призвело до пошкодження
її транспортного засобу. У результаті
цієї ДТП їй заподіяно матеріальну
шкоду, яка згідно рахунку-фактури № СНз
С-0006177 від 14.06.2013 року ліцензованого СТО
фірми «Ніссан» становить 13 701, 96 грн., та
моральну, яку вона оцінює у 15 000 грн.,
обґрунтовуючи її сильним стресом,
хвилюванням, поганим самочуттям
внаслідок винний дій відповідача в
день пригоди.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 26 лютого 2014 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково, стягнено з
ОСОБА_1 на її користь в якості
відшкодування матеріальної шкоди 11 882,
28 грн., в якості відшкодування
моральної шкоди 1 000 грн. і судові
витрати у розмірі 288 грн., стягнено з
ОСОБА_1 на користь держави судові
витрати у розмірі 170, 8 грн., в
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

28 березня 2014 року ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу на вказане рішення, у
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив його
скасувати та закрити провадження у
справі. В обґрунтування заявлених
вимог апелянт вказав, що не був
належним чином повідомлений про день,
час та місце розгляду адміністративної
справи відносно нього, у судовому
засіданні не був присутній, свою вину
не визнавав, а тому посилання суду
першої інстанції на постанову
Святошинського районного суду м. Києва
від 11 жовтня 2013 року є неправомірним.
Апелянт вважає, що його не можна
вважати винним у вчиненні ДТП на
підставі незаконної постанови, що
прийнята з порушенням норм
процесуального права, а тому відсутні
підстави для стягнення моральної і
матеріальної шкоди. Також апелянт
звертає увагу на те, що ДТП сталася 08
червня 2013 року, звіт про оцінку
транспортного засобу було складено
лише 25 лютого 2014 року, за цей час
позивач могла значно більше пошкодити
свій транспортний засіб, що призвело до
збільшення розміру збитків. Додатково
апелянт вказав, що суд першої інстанції
помилково стягнув моральну шкоду у
розмірі 1 000 грн. за відсутності доказів
на підтвердження її заподіяння.

У судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну
скаргу просила відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення позивача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 08 червня 2013 року о 12 год.
50 хв. ОСОБА_1 керуючи велосипедом марки
"Ардіс" по бульвару Ромена Роллана, 3,
був неуважний та не стежив за
дорожньою обстановкою, внаслідок чого
здійснив зіткнення з автомобілем марки
&quot;Ніссан&quot;, д/н НОМЕР_1, під
керуванням водія ОСОБА_2, що призвело до
пошкодження автомобіля.

Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 02 червня 2013 року
провадження справі щодо вказаного ДТП
стосовно ОСОБА_2 було закрито у зв'язку
з відсутністю діях події і складу
адміністративного правопорушення.

Постановою Святошинського райони суду
м. Києва від 11 жовтня 2013 року винним у
даній ДТП визнано ОСОБА_1, який будучи
присутнім у судовому засіданні під час
розгляду адміністративної справи свою
вину в скоєному визнав повністю, про що
зазначено у вказаній постанові суду,
яка набрала законної сили.

Згідно рахунку-фактури № СНз С-0006177 від
14 червня 2013 року ліцензованого СТО
фірми «Ніссан» вартість
відновлювального ремонту автомобіля
ОСОБА_2 становить 13 701, 96 грн.

За даними звіту про оцінку вартості
збитку, нанесеного власнику
пошкодженого колісного транспортного
засобу, від 25 лютого 2014 року вартість
відновлювального ремонту КТЗ з
врахуванням фізичного зносу та ВТВ
автомобіля марки &quot;Ніссан&quot;,д/н
НОМЕР_1, становить 11 882 грн. 28 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції керувався ч. 1 ст.
1166, ч. 2 ст. 1187, ст. 1192 ЦК України та
правильно виходив з того, що
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої було пошкоджено
належний ОСОБА_2 транспортний засіб
сталася з вини ОСОБА_1, а тому з
останнього підлягає стягненню
заподіяна матеріальна шкода. Також суд
першої інстанції на підставі ст. 23, ч. 1
ст. 1167 ЦК України дійшов до вірного
висновку про стягнення моральної шкоди
у розмірі 1 000 грн.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що
він не був належним чином повідомлений
про день, час та місце розгляду
адміністративної справи відносно
нього, у судовому засіданні не був
присутній, свою вину не визнавав, а тому
посилання суду першої інстанції на
постанову Святошинського районного
суду м. Києва від 11 жовтня 2013 року є
неправомірним, колегія суддів виходить
з того, що судом першої інстанції у
судовому засіданні 21 березня 2014 року
було оглянуто матеріали
адміністративної справи, за
результатами розгляду якої 11 жовтня 2013
року прийнято постанову, якою визнано
ОСОБА_1 винним у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди, в
результаті якої було пошкоджено
належний ОСОБА_2 транспортний засіб.
Згадана постанова набрала законної
сили та є обов'язковою для суду при
розгляді даної справи відповідно до ч. 4
ст. 61 ЦПК України.

Не заслуговують на увагу посилання
апелянта на те, що за час з моменту
дорожньо-транспортної пригоди до дня
оцінки завданих збитків ОСОБА_2 могла
ще більше пошкодити транспортний засіб
як такі, що не підтверджені належними
доказами.

На думку колегії суддів, є
необґрунтованими доводи апеляційної
скарги про неправомірність стягнення
судом першої інстанції моральної шкоди
у розмірі 1 000 грн. Колегія суддів
вважає, що зазначений розмір
відшкодування судом першої інстанції
було визначено з урахуванням принципів
розумності і справедливості та
співмірності моральної шкоди із
заподіяними збитками.

Таким чином, рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 26 лютого 2014
року є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, на законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 26 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена протягом 20 днів з дня
набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді