Справа № 307/1450/14-ц
Провадження № 2/307/841/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року Тячівський районний
суд Закарпатської області в особі
головуючого

судді
Гримут В.І.

при секретарі
Тиводар
В.І.

з участю представника відповідача
ОСОБА_1
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті Тячів
цивільну справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося в
суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості. Посилається
на те, що 25.04.2007 р. між ЗАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» (правонаступником якого є ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк») та
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
№ 66/2007, відповідно до якого відповідач
отримав кредит у сумі 300000 грв. 17.12.2012
року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та
ПАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» було
укладено договір відступлення прав
вимоги за кредитними договорами,
згідно якого відбулося відступлення
права вимоги за кредитним договором №
66/2007 від 25.04.2007 року, що було укладено
між Акціонерним комерційним
промислово-інвестиційним банком та
ОСОБА_1, тобто на даний час усі права
кредитора за вказаним кредитним
договором належать позивачу. У
порушення умов кредитного договору
ОСОБА_1 свої зобов'язання належним
чином не виконав, в результаті чого
станом на 01.03.2014 року має прострочену
заборгованість за кредитом у сумі 208337
грв., по відсотках у сумі 58813.72 грв. та
пені у сумі 30396.86 грв. Просить суд
стягнути з відповідача на користь
банку заборгованість за кредитним
договором у сумі 297547.58 грв. та витрати
по сплаті судового збору у сумі 2975.48
грв. В забезпечення виконання
зобов'язань позичальника за кредитним
договором був укладений договір поруки
№ 22 від 25.04.2007 р., у відповідності до
якого ОСОБА_3 є солідарним боржником та
зобов'язана в повному обсязі
відповідати перед позивачем за
зобов'язаннями боржника.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився. Надіслав суду
клопотання у якому просить справу
розглядати у його відсутності. Позовні
вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не
визнав. Пояснив, що згідно кредитного
договору на підставі якого ОСОБА_1 було
надано кредит, кінцевим строком
погашення заборгованості є 24.04.2010 року.
ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося
до суду з позовною заявою 09.04.2014 року,
тобто із пропуском строку позовної
давності, що є підставою для відмови у
задоволенні позову.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явилася і не повідомила суду
причини неявки. Про час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином.

Розглянувши матеріали справи суд
вважає, що у позові слід відмовити
виходячи з наступного. В судовому
засіданні встановлено, що 25.04.2007 року
між ЗАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»
(правонаступником якого є ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк») та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
№ 66/2007, згідно якого він отримав кредит
у розмірі 300000 грв. з кінцевим терміном
повернення не пізніше 24.04.2010 року. 17.12.2012
року між ПАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» та ТОВ
«Кредитні ініціативи» було укладено
договір відступлення прав вимоги,
згідно п. 2.2. якого внаслідок передачі
(відступлення) кредитного портфеля за
цим договором, новий кредитор (ТОВ
«Кредитні ініціативи») набуває усіх
прав вимоги первісного кредитора (ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк») за
кредитними договорами та договорами
забезпечення, включно з правом
вимагати від позичальників належного
виконання всіх грошових та інших
зобов'язань, правом на звернення
стягнення за зобов'язаннями
позичальників на заставлене майно, та
іншими правами вимоги за кредитними
договорами та договорами забезпечення.
Згідно довідки розрахунку
заборгованості за кредитним договором
за відповідачем станом на 01.03.2014 року
рахується заборгованість у сумі 297547.58
грв., яка складається із заборгованості
за кредитом в сумі 208337 грв.,
заборгованості по відсоткам у сумі
58813.72 грв. та заборгованість по пені у
сумі 30396.86 грв.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що
позовна давність це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Відповідно ст. 257 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки. У
відповідності до ст. 261 ч. 1 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
За правилами ст. 262 ЦК України, заміна
сторін у зобов'язанні не змінює порядку
обчислення та перебігу позовної
давності.

Оскільки кредитним договором № 66/2007
від 25.04.2007 року встановлено кінцевий
термін повернення кредиту - 24.04.2010 року,
то саме з цієї дати почався перебіг
строку позовної давності. Позов про
стягнення заборгованості за цим
договором подано ТОВ «Кредитні
ініціативи» до суду 09.04.2014 року, тобто
поза межами строку, встановленого ст. 257
ЦК України, який закінчився 25.04.2013 р.
Доказів про зупинення, або переривання
строку позовної давності по даній
справі, а також про поважність причин
пропуску позовної давності позивачем
не надано.

Отже, у задоволенні позовних вимог ТОВ
«Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 слід
відмовити у зв'язку з пропуском ним
строку позовної давності.

Крім того, в забезпечення зобов'язань
позичальника за кредитним договором
між банком та ОСОБА_3 був укладений
договір поруки № 22 від 25.04.2007 р., у
відповідності до якого остання взяла
на себе зобов'язання в повному обсязі
відповідати за зобов'язаннями
боржника. Пунктом 2.2 договору поруки
передбачено, що у випадку невиконання
або прострочення виконання
позичальником зобов'язань, що
випливають із кредитного договору,
поручитель відповідає перед
кредитором як солідарний боржник в
тому ж обсязі, що і позичальник.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. Частиною 4 ст. 559
вказаного Кодексу встановлено, що
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
зобов'язання не пред'явить вимогу до
поручителя. Згідно зі ст. 252 ЦК України
строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати. Пунктом 5.4 договору поруки
укладеного між банком та ОСОБА_3
передбачено, що строк дії договору - з
моменту підписання до повного
погашення зобов'язання за кредитним
договором, в забезпечення якого надано
поручительство, а також договорів про
внесення змін до нього. Однак, така
умова договору не відповідає ч. 1 ст. 252
ЦК України, за якою строк визначається
роками, місяцями, тижнями, днями або
годинами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
строк дії договору поруки між ТОВ
«Кредитні ініціативи» та ОСОБА_3 від 25
квітня 2007 року не встановлено. В той же
час ст. 559 ч. 4 ЦК України встановлено
підстави припинення поруки залежно від
строку дії договору чи строків
виконання основного зобов'язання, а не
термінів дії договору.

Статтею 631 ч. 1 ЦК України передбачено,
що строком договору є час, протягом
якого сторони можуть здійснити свої
права і виконати свої обов'язки
відповідно до договору. Враховуючи, що
кредитний договір був укладений до
24.04.2010 р. суд приходить до висновку про
те, що саме протягом шести місяців від
цього дня банк повинен був пред'явити
поручителю вимогу про погашення
кредитної заборгованості, тобто до
листопада 2010 року.

Така правова позиція стосовно
визначення строків дії договору
поруки викладена у постанові
Верховного Суду України від 23.05.2012 р. по
справі № 6-33цс12, а саме умови договору
поруки про його дію до повного
припинення всіх зобов'язань боржника,
не свідчать про те, що договором
встановлено строк припинення поруки в
розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України,
тому у цьому випадку підлягають
застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України
про те, що порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя, а оскільки банком
відповідно до умов кредитного договору
змінений строк виконання основного
зобов'язання, то відповідно до ч. 4 ст. 559
ЦК України вимоги до поручителів могли
бути заявлені у межах шести місяців від
дня настання цього строку.

Враховуючи, що кредитор пред'явив
вимогу до поручителя більш ніж через
три роки від дня настання строку
виконання кредитного зобов'язання,
тобто в порушення, встановленого ч. 4 ст.
559 ЦК шестимісячного строку
пред'явлення такої вимоги, суд вважає,
що позовна вимога про стягнення боргу з
поручителя ОСОБА_3 теж не підлягає
задоволенню.

Тому, керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 253-255, 256, 257, 261, 267, 559 ЦК
України суд,

Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуючий:
Гримут В.І.