АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц /796/7454/2014
Головуючий в суді 1
інстанції - Букіна О.М.
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

12 травня 2014 року суддя судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва Ящук Т.І., вирішуючи
питання про відкриття апеляційного
провадження за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на ухвалу Солом'янського
районного суду м. Києва від 09 лютого 2011
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛІМАР» про
стягнення заборгованості,

встановив:

Ухвалою Солом'янського
районного суду м. Києва від 09 лютого 2011
року визнано мирову угоду, укладену між
сторонами виконавчого провадження при
виконанні рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 16.09.2010 року
про стягнення з ТОВ «Лімар» на користь
ОСОБА_4 заборгованості у розмірі 1 759 457
грн.

23.04.2014 року ОСОБА_3 подала
клопотання про поновлення строку на
апеляційне оскарження та апеляційну
скаргу, в прийнятті якої слід відмовити
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 292 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участь у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Ухвала суду першої інстанції
оскаржується в апеляційному порядку
окремо від рішення суду у випадках,
передбачених ст. 293 цього Кодексу.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного
суду України № 12 «Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008
року, передбачено, що при поданні
апеляційної скарги особою, яка не має
передбаченого статтею 292 ЦПК України
права на апеляційне оскарження, у тому
числі особою, яка не брала участі у
справі, про права та обов'язки якої суд
першої інстанції питання не вирішував,
суддя - доповідач відповідно до цієї
норми та частини третьої статті 297 ЦПК
України постановляє ухвалу про відмову
в прийнятті апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 16.09.2010 року стягнуто з ТОВ
«Лімар» на користь ОСОБА_4
заборгованість в розмірі 1 759 457 грн. та
судові витрати в розмірі 1820 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 09 лютого 2011 року визнано
мирову угоду, укладену між сторонами
виконавчого провадження при виконанні
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 16.09.2010 року про стягнення з
ТОВ «Лімар» на користь ОСОБА_4
заборгованості у розмірі 1 759 457 грн., за
умовами якої:

- ТОВ «Лімар» передає, а ОСОБА_4 приймає
нежитловий будинок (приміщення) за
адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення
боргових зобов'язань ТОВ «Лімар» в
розмірі 1 666 607 грн., оціненого
відповідно до експертизи від 22.06.2010
року;

- нежитловий будинок (приміщення) за
адресою: АДРЕСА_1 передається разом з
інвентарною справою та ключами на цей
об'єкт відповідно до акту
приймання-передавання, який сторони
зобов'язуються скласти протягом 3-х
календарних днів з моменту визнання
мирової угоди судом;

- грошові зобов'язання ТОВ «Лімар»
перед ОСОБА_4 в сумі 1 759 457 грн. з моменту
визнання мирової угоди судом
вважаються погашеними;

- ТОВ «Лімар» та ОСОБА_4 дійшли
обопільної згоди, що з моменту визнання
мирової угоди між стягувачем та
боржником про закінчення виконавчого
провадження не мають жодних взаємних
претензій фінансового характеру.

Виконавче провадження № 2-4292/20 про
стягнення з ТОВ «Лімар» на користь
ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 1 759 457
грн. закрито.

Звертаючись з апеляційною скаргою,
ОСОБА_3 вказує, що у лютому 2007 року вона
зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, який
володів часткою у статутному капіталі
ТОВ «Лімар» в розмірі 50 %, що складала 25
000 грн. Даною мировою угодою ОСОБА_5 був
позбавлений частки власності
нежитлового будинку (приміщення) за
адресою: АДРЕСА_1. Оскільки на даний час
вона є спадкоємицею після ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, вказаною ухвалою
порушуються її права.

Відповідно до рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 16.09.2010 року
та ухвали Солом'янського районного
суду м. Києва від 09.02.2011 року ОСОБА_3, як і
спадкодавець ОСОБА_5, не є стороною чи
третьою особою у справі.

Як вбачається з витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
01.02.2011 року засновником (учасником) ТОВ
«Лімар» були ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Ухвала про визнання мирової угоди, яку
оскаржує ОСОБА_3, постановлена судом
09.02.2011 року. Учасник ТОВ «Лімар» ОСОБА_5
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що є днем відкриття
спадщини.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 115 ЦК України та
п. 6.1 Статуту ТОВ «Лімар» станом на
момент укладення мирової угоди
власником нежитлового приміщення за
адресою: АДРЕСА_1 було ТОВ «Лімар», а не
його учасник ОСОБА_5

Отже, апелянт на час укладення мирової
угоди не була учасником ТОВ «Лімар», а
ОСОБА_5, спадкоємицею якого вона є, не
був власником вказаного майна на
момент смерті.

Таким чином, ОСОБА_3 не є стороною у
справі, оскаржуваною ухвалою питання
про її права та обов'язки судом не
вирішувались.

З огляду на вищенаведене, ОСОБА_3 не має
процесуального права на оскарження
ухвали Солом'янського районного суду м.
Києва від 09.02.2011 року в апеляційному
порядку, тому у прийнятті апеляційної
скарги ОСОБА_3 - слід відмовити та
повернути її апелянту.

Керуючись ст. 292, 297, 325 ЦПК
України, суддя,

ухвалив:

У прийнятті апеляційної скарги
ОСОБА_3 на ухвалу Солом'янського
районного суду м. Києва від 09 лютого 2011
року - відмовити та повернути її
апелянту.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її постановлення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Суддя: