У х в а л а

іменем україни

28 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна
В.М.,

Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа - Управління
державної міграційної служби України у
Волинській області, про визнання особи
такою, що втратила право користування
чужим майном, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 04 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Волинської області
від 14 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3, третя особа - Управління
державної міграційної служби України у
Волинській області, про визнання особи
такою, що втратила право користування
чужим майном.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 04 лютого
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 14 березня 2014 року, позов ОСОБА_2
задоволено.

Визнано ОСОБА_3 такою, що втратила право
користування житловим будинком з
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1 та земельною
ділянкою для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибною ділянкою), площею 0,103 га в
с. Липини Луцького району Волинської
області.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права й неправильним
застосуванням норм матеріального
права, та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що позивач, як власник житла, має
право вимагати визнання ОСОБА_2, як
колишнього власника, такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 04 лютого 2014 року та ухвала
апеляційного суду Волинської області
від 14 березня 2014 року ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права при їх
постановленні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити,
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 04 лютого 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 14 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
М.В.
Дем'яносов

Судді:
В.М.
Коротун

С.П. Штелик