Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст.
Кузнєцов Дмитро Викторович
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року апеляційний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді
Миніч Т.І.,

суддів:
Трояновської Г.С.,

Павицької
Т.М.,

при секретарі судового

засідання
Камінній М.О.,

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Богунського районного суду
м.Житомира від 18 квітня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа - служба у справах дітей
Житомирської міської ради про
встановлення порядку користування
житлом та усунення перешкод у
користуванні житлом та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа -
служба у справах дітей Житомирської
міської ради про визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням, -

в с т а н о в и в:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом. Просила встановити
порядок користування квартирою
АДРЕСА_1 і надати їй та її неповнолітнім
дітям в користування дві кімнати
житловою площею 15,2 кв.м. та 6.4 кв.м., а
відповідачці ОСОБА_3 - надати у
користування ізольовану кімнату
житловою площею 9.8. кв.м. Кухню, коридор,
кладовку, залишити у загальному
користуванні. Також просила усунути
перешкоди в користуванні житлом шляхом
вселення її та її неповнолітніх дітей в
спірну квартиру. В обґрунтування
позову зазначала, що вона разом із
своїми неповнолітніми дітьми
зареєстрована в зазначеній квартирі.
Проте, ОСОБА_3 постійно влаштовує
сварки та скандали, погрожує, що ні
вона, ні її діти в квартирі проживати не
будуть, намагається неправомірно зняти
її та дітей з реєстрації та одноособово
приватизувати квартиру, постійно
виселяє їх на вулицю та не дає
можливості користуватися житлом. У
зв"язку з такими діями відповідачки
вона зверталася до правоохоронних
органів. Крім того, зазначала, що іншого
житла вона не має, а тому змушена час
від часу орендувати його, що ставить її
в скрутне матеріальне становище.

У вересні 2013 року ОСОБА_3
звернулись до суду із зустрічним
позовом. Просила визнати ОСОБА_4 з її
дітьми такими, що втратили право
користування спірною квартирою. В
обґрунтування зустрічного позову
зазначала, що відповідачка ОСОБА_4
разом з неповнолітніми дітьми понад
встановлений строк відсутні у квартирі
АДРЕСА_1. При цьому зазначала, що
відповідачка, переслідуючи корисливі
мотиви, чи можливо з інших спонукань,
шляхом обману взяла в неї дозвіл на
реєстрацію в квартирі. Вважає, що на той
час (на момент реєстрації) вона не могла
контролювати свої дії та керувати ними,
оскільки перенесла інсульт. Після
реєстрації в 2005 році ОСОБА_4 жодного дня
у спірній квартирі не проживала.

Рішенням Богунського районного
суду м.Житомира від 18 квітня 2014 року
позов ОСОБА_4 задоволено.

Усунуто перешкоди в користуванні
житлом шляхом вселення ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в квартиру
АДРЕСА_1. Цим же рішенням встановлено
порядок користування квартирою
АДРЕСА_1 наступним чином: виділено у
користування ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її
неповнолітнім дітям ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, дві
кімнати житловою площею 15.2 кв.м. та 6,4
кв.м.; виділено у користування ОСОБА_3
кімнату житловою площею 9,8 кв.м.; кухню
площею 4,3 кв.м., коридори площею 2,6 кв.м.
та 2,4 кв.м., а також кладовку площею 1,0
кв.м залишено у загальному спільному
користуванні.В задоволені зустрічного
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа -
Служба у справах дітей Житомирської
міської ради про визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_3 просить зазначене рішення
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні первісного позову
відмовити, а зустрічні позовні вимоги -
задовольнити. На думку апелянта,
рішення суду першої інстанції
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 є бабусею ОСОБА_4

Позивачка ОСОБА_4 була зареєстрована
та проживала в спірній квартирі разом
зі своїми батьками та бабусею і дідусем
з квітня 1998 року по грудень 2004 року.
Тимчасова відсутність в спірному
жилому приміщенні обумовлена тим, що у
ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер батько
позивачки (син ОСОБА_3), а її мати вдруге
вийшла заміж (а.с.18).

З 14 грудня 2005 року позивачка разом з
малолітньою дитиною знову
зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1
(а.с.14-15,26).

У ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 народила
ще одну дитину - сина ОСОБА_6, який також
був зареєстрований за місцем
проживання матері (а.с.20,26).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
обгрунтовано вважав, що ОСОБА_4 на
законних підставах набула та не
втратила право на спірне житло,
враховуючи наступне.

Законність її вселення ОСОБА_3 не
оскаржувала. Доводи останньої про
реєстрацію „обманним шляхом" та в
період її хвороби не підтверджені
жодним доказом, а тому є
безпідставними.

Про те, що сторони є однією сім"єю
свідчать їх родинні стосунки.

Крім того, зміст заявлених ОСОБА_3
вимог в зустрічному позові свідчить
про те, що остання не заперечує набуття
права онучки на житло, але вважає, що
вона втратила таке право у зв"язку з
відсутністю понад встановлені строки
без поважних причин.

Разом з тим, суд дійшов правильного
висновку про безпідставність таких
вимог.

Так, згідно з ч.ч.1,2 ст.71 ЖК при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім"ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Якщо наймач або члени його сім"ї були
відсутні з поважних причин понад шість
місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до роз"яснень, що
викладені в п.10 постанови Пленуму
Верховного Суду України №2 від 12.04.1985
року „Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України" у справах
про визнання наймача або члена його
сім"ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст.71
ЖК), необхідно з"ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. У разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім"ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

В даному випадку ОСОБА_4 не заперечує
своєї відсутності в спірній квартирі з
2006 року. Проте, така відсутність
обумовлена поважними причинами. Так,
сама ОСОБА_3 не заперечує того, що у них
з онучкою склалися неприязні стосунки,
вселяти останню в квартиру вона не
бажає, оскільки вона має похилий вік, а
двоє малолітніх правнуків будуть
порушувати її спокій.

Крім того, з приводу неправомірної
поведінки наймача житла ОСОБА_4
зверталася в КВЖРЕП №15 та Богунський
РВ УМВС у м.Житомирі (а.с.28,29).

Іншого житло ОСОБА_4 не має (а.с.25).

За наведених обставин суд
обгрунтовано задоволив вимоги
останньої та вселив її разом з дітьми у
спірну квартиру, встановивши при цьому
порядок користування житлом.

Обставини справи судом з'ясовані
повно та всебічно. Зібраним у справі
доказам дана належна оцінка. Будь-яких
процесуальних порушень, які б давали
підстави для переоцінки доказів,
апеляційним судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та на їх
правильність не впливають.

Оскаржуване рішення постановлено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Богунського районного суду
м.Житомира від 18 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: