Справа № 351/637/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1217/2014
Головуючий у 1 інстанції Собко В.М.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Вакарук В.М.,
Бойчука І.В.

секретаря Гавриляк Є.М.

з участю апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Іллінецької сільської ради
про визнання права власності на
спадкове майно за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення
Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 14
квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

25.03.2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з
позовом до Іллінецької сільської ради
про визнання права власності на
спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зіслалася на те, що на праві спільної
часткової власності членів
колгоспного двору її батькові ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, а також його
доньці ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5
та її сину ОСОБА_7 належало по 1/3 частині
житлового будинку з відповідними
частинами господарських будівель та
споруд по АДРЕСА_1, що підтверджується
копією свідоцтва про право особистої
власності на домоволодіння та довідкою
Іллінецької сільської ради №52 від
21.02.2014 року, відповідно до якої
суспільна група господарства
відносилась до «колгоспного двору», в
якому станом на 15.04.1991 року були
зареєстровані вищевказані особи. Після
смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, яка
складалася з належної їй 1/3 частини
спірного домоволодіння. ОСОБА_5 та
ОСОБА_7 вступили в управління спадковим
майном, що підтверджується довідкою
Іллінецької сільської ради №62/01-40 від
20.03.2014 року, а тому вважаються такими, що
прийняли спадщину. Таким чином, вони
стали співвласниками по 1/2 частині
спірного домоволодіння кожний.
Внаслідок смерті ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4, відкрилася спадщина з
належної йому 1/2 частини спірного
домоволодіння. Згідно заповіту,
посвідченого секретарем виконавчого
комітету Іллінецької сільської ради
08.03.1997 року вона являється спадкоємцем
майна після смерті батька. Після смерті
батька вона вступила в управління
спадковим майном, що підтверджується
довідкою Іллінецької сільської ради
№52/01-40 від 05.03.2014 року, тому вважається
такою, що прийняла спадщину. Однак, у
зв'язку з тим, що свідоцтво про право
власності було видано на ОСОБА_5, як
голову колгоспного двору, то державним
нотаріусом Другої Снятинської
державної нотаріальної контори їй
відмовлено у нотаріальному оформленні
спадщини. У зв'язку з наведеним просила
визнати за нею право власності на 1/2
частину спірного домоволодіння.

Рішенням Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 14
квітня 2014 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Іллінецької сільської ради про
визнання права власності на спадкове
майно.

Не погодившись з рішенням суду
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на неповне з'ясування судом обставин
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права.

Зокрема апелянт вказує, що суд
необґрунтовано дійшов висновку, що в
матеріалах справи відсутні відомості
про родинні відносини між ОСОБА_6,
ОСОБА_8 та ОСОБА_7, а тому не встановлені
правові підстави для спадкування
останніх після смерті ОСОБА_6 і, крім
того, відповідачами в даній справі
повинні бути всі члени колгоспного
двору, тобто відповідачем повинен бути
також ОСОБА_7. Суд не взяв до уваги
довідку Іллінецької сільської ради №52
від 21.02.2014 року, відповідно до якої
суспільна група спірного господарства
відносилася до «колгоспного двору», в
якому станом на 15.04.1991 року були
зареєстровані батько позивачки,
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, а також
його донька ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_5, та її син ОСОБА_7 Таким
чином, визначені особи були
співвласниками спірного домоволодіння
по АДРЕСА_1 по 1/3 частці кожен, оскільки
відповідно до діючого на той час
цивільного законодавства та п. 6
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22.12.1995 року №20 право
власності на майно, яке належало до
колгоспного двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року
не втратили права на частку в його
майні. Розмір частки члена двору
визначається виходячи з рівності усіх
його членів, включаючи неповнолітніх
та непрацездатних. Довідкою
Іллінецької сільської ради №62/01-40 від
20.03.2014 року підтверджено факт вступу в
управління спадковим майном батьком
спадкодавці ОСОБА_6 - ОСОБА_8 та її сином
ОСОБА_7 Таким чином, та обставина, що
ОСОБА_6 була донькою ОСОБА_5 та матір'ю
ОСОБА_7 підтверджена вищезазначеними
довідками Іллінецької сільської ради.

Крім того, апелянт зазначає, що
відповідачем в даній справі повинна
бути саме Іллінецька сільська рада, а
не ОСОБА_7, як член колишнього
колгоспного двору, оскільки предметом
позову не являється належна ОСОБА_7
частка в колгоспному дворі, а отже його
права не порушуються.

З урахуванням викладеного апелянт
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_2
задовольнити в повному обсязі.

У засіданні апеляційного суду апелянт
підтримав доводи скарги з наведених у
ній мотивів.

Представник відповідача Іллінецької
сільської ради Снятинського району
Івано-Франківської області в засідання
апеляційного суду не з'явився, про час
та день розгляду справи повідомлений у
встановленому законом порядку. Причину
неявки суду не повідомив.

З урахуванням положення ст. 305 ЦПК
України колегія суддів ухвалила про
розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення
апелянта, дослідивши матеріали справи,
перевіривши відповідність висновків
суду фактичним обставинам справи та
правильність застосування судом норм
матеріального і процесуального права у
вирішенні даного спору, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
питання щодо наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та доказів на їх підтвердження, щодо
правовідносин сторін, які випливають
із встановлених обставин та правової
норми, яка підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Наведеним вимогам оскаржуване рішення
суду не відповідає.

Згідно ст.ст. 120, 123 ЦК Української РСР в
редакції 1963 року, майно колгоспного
двору належить його членам в рівних
частках на праві сумісної власності.

15 квітня 1991 року набрав чинності Закон
України «Про власність», відповідно до
ст. 17 якого, майно, придбане внаслідок
спільної праці сім'ї, є їх спільною
сумісною власністю, якщо інше не було
встановлено письмовою угодою між ними.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 6 постанови від 22.12.1995 року
№20 «Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності», положення статей 17, 18
Закону «Про власність» щодо спільної
сумісної власності поширюються на
правовідносини, які виникли після
введення в дію цього Закону (з 15 квітня
1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше,
застосовується діюче на той час
законодавство. Зокрема, спори щодо
майна колишнього колгоспного двору,
яке було придбане до 15 квітня 1991 року,
мають вирішуватися за нормами, що
регулювали власність цього двору, а
саме: а) право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні. Такими, що втратили
це право, вважаються працездатні члени
двору, які не менше трьох років підряд
до цієї дати не брали участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору (в цей строк не
включається час перебування на дійсній
строковій військовій службі, навчання
в учбовому закладі, хвороба). б) розмір
частки члена двору визначається
виходячи з рівності часток усіх його
членів, включаючи неповнолітніх та
непрацездатних.

Судом першої інстанції установлено, а
також вбачається з матеріалів справи, а
саме свідоцтва про право особистої
власності на домоволодіння від 03.02.1989
року (а.с. 5), що домоволодіння по АДРЕСА_1
належить колгоспному двору, головою
якого значиться ОСОБА_5.

Відповідно до довідки Іллінецької
сільської ради №52 від 21.02.2014 року (а.с. 6)
станом на 15.04.1991 року в бувшому
колгоспному дворі в АДРЕСА_1, склад
сім'ї становив: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
голова колгоспного двору, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3, онук.

За даними довідки Іллінецької
сільської ради №62/01-40 від 20.03.2014 року у
відповідності до запису в
погосподарській книзі сільської ради
по АДРЕСА_1 за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка
померла в ІНФОРМАЦІЯ_5, значиться
частина житлового будинку на праві
особистої власності. Згідно даної
довідки на день смерті ОСОБА_6, склад
сім'ї становив: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
батько, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, син. З
дня смерті ОСОБА_6 в управління
спадковим майном вступив батько ОСОБА_5
та син ОСОБА_7 (а.с. 7).

Судом також установлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 (а.с. 8).

Після його смерті відкрилася спадщина
на належну йому 1/2 частину
домоволодіння по АДРЕСА_1.

Згідно заповіту від 08.03.1997 року,
посвідченого секретарем виконавчого
комітету Іллінецької сільської ради
08.03.1997 року та зареєстрованого в книзі
записів нотаріальних дій під №20 (а.с. 9),
спадкоємцем всього майна ОСОБА_5 є
ОСОБА_2

Відповідно до довідки Іллінецької
сільської ради №52/01-40 від 05.03.2014 року
(а.с. 10) за ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
помер в ІНФОРМАЦІЯ_4, значиться частина
житлового будинку на праві особистої
власності. На день смерті ОСОБА_5, склад
сім'ї становив: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3,
онук. З дня смерті ОСОБА_5 в управління
спадковим майном вступила дочка
ОСОБА_2.

В силу положень ст.ст. 548 ч. 1, 549 ч. 1 п. 1 ЦК
Української РСР, чинного на час
виникнення спірних правовідносин, для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном.

Розглядаючи справу та ухвалюючи
оскаржуване рішення, суд першої
інстанції не дав належної оцінки
вищезазначеним доказам та невірно
дійшов висновку про те, що у матеріалах
справи відсутні відомості про родинні
відносини між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 і
ОСОБА_7, а тому не встановлені правові
підстави для спадкування останніх
після смерті ОСОБА_6

Також не відповідає встановленим
обставинам справи і висновок суду про
те, що відповідачем в даній справі
повинен бути також ОСОБА_7, як член
колишнього колгоспного двору, оскільки
згідно позовної заяви позивач просить
про визнання за нею права власності на
1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1,
яка належала ОСОБА_5 Предметом позову
не являється належна ОСОБА_7 частка в
колгоспному дворі, а отже його права не
порушуються.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржуване
рішення ухвалене з неправильним
застосуванням норм матеріального та
порушенням норм процесуального права,
що в силу дії п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є
підставою для скасування судового
рішення. А тому рішення Снятинського
районного суду Івано-Франківської
області від 14 квітня 2014 року підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення. По суті встановленого судом
позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими
та підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 313-315, 317 ЦПК
України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 14
квітня 2014 року скасувати, ухваливши
нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Іллінецької сільської
ради про визнання права власності на
спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
спадкове майно, а саме на 1/2 частину
житлового будинку з відповідною
частиною господарських будівель та
споруд по АДРЕСА_1, як за спадкоємцем
згідно заповіту після смерті батька
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення набирає законної сили з часу
проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання законної сили.

Головуюча
Горейко М.Д.

Судді:
Вакарук В.М.

Бойчук І.В.