________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/8399/13-ц
Провадження № 2/520/1092/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2014 року

Київський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді Коваленко О.Б.,

за участю - секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, виселення з
жилого приміщення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, виселення з
жилого приміщення та просить
витребувати 11/50 часток житлового
будинку з надвірними спорудами та
будівлями за адресою: АДРЕСА_1;
виселити без надання іншого приміщення
ОСОБА_5 та інших осіб з будинку за
адресою: АДРЕСА_1.

Позивач посилається на те, що
рішенням Київського районного суду
м.Одеси від 14.11.2012 року у справі № 2-3763/11
визнано недійсними свідоцтва про право
на спадщину за заповітом, видані 18.01.2011
року державим нотаріусом Третьої
Одеської державної нотаріальної
контори Сальніковою З.В., ОСОБА_7
(реєстр. № 5-18), та ОСОБА_3 (реєстр.№ 5-20),
до майна ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.
Судом також зобов'язано їх та будь-яких
інших осіб не чинити перешкод ОСОБА_1 у
володінні, користуванні та
розпорядженні приналежними йому 11/50
частинами будинку з надвірними
спорудами та будівлями під АДРЕСА_1. За
життя свого батька ОСОБА_8
відповідачка ОСОБА_2, ще не будучи
співвласником спірного будинку, 27.05.2010
року уклала договір оренди з
громадянином Росії ОСОБА_5,та передала
йому у найм дві кімнати ( всю житлову
площу) в будинку АДРЕСА_1, який прживає
там до цього часу, змінив всі замки,
позивача до свого житла не пускають, в
якості співвласника спірного будинку
не визнають, чим позбавили можливості
володіти, користуватися та
розпоряджатися своєю власністю. Частки
ОСОБА_1, ОСОБА_2 Та ОСОБА_3 у будинку в
натурі не виділені. Позивач просить
позов в повному обсязі.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
позовні вимоги не визнали, пояснили
суду, що вони не перешкоджають
позивачу у здійсненні володіння його
11/50 часток житлового будинку з
надвірними спорудами та будівлями за
адресою: АДРЕСА_1, не заперечують щоб
він проживав в будинку, однак позивач
вже чотири роки не з'являється та не
проживає в будинку, не утримує будинок,
не сплачує комунальні послуги.

Вислухавши позивача,
представника, позивача, відповідачів,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов таким, що не підлягає
задоволенню.

У судовому засіданні
встановлено, що рішення Київського
районного суду м.Одеси від 14 листопада
2012 року позов ОСОБА_1 було задовольно.
Встановлено факт, що на момент смерті
ОСОБА_8 та ОСОБА_10 подружжю ОСОБА_8 та
ОСОБА_10 на праві спільної сумісної
власності належало в рівних частках 11/50
частин будинку з надвірними спорудами
та будівлями під АДРЕСА_1, тобто по 11/100
кожному. Встановлено факт, що ОСОБА_1 є
спадкоємцем за заповітом, складеним 28
липня 1993 року (реєстр. № 5-5735) ОСОБА_10, на
ім'я ОСОБА_11. Визначено ОСОБА_1
додатковий строк для подання заяви про
прийняття спадщини, що відкрилась
після смерті його матері ОСОБА_10,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, на 11/100 частин
будинку з надвірними спорудами та
будівлями під АДРЕСА_1, встановивши
його тривалістю три календарних місяці
з моменту набрання цим рішенням
законної сили. Визнано недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом, видане ОСОБА_8 державним
нотаріусом Третьої Одеської державної
нотаріальної контори Агопян В.О. 16
червня 2009 року (реєстр. № 1-1068), до майна
ОСОБА_10, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2. Визнано
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, видане ОСОБА_2
державним нотаріусом Третьої Одеської
державної нотаріальної контори
Сальніковою З.В. 18 січня 2011 року (реєстр.
№ 5-18), до майна ОСОБА_8, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, видане ОСОБА_3 державним
нотаріусом Третьої Одеської державної
нотаріальної контори Сальніковою З.В. 18
січня 2011 року (реєстр. № 5-20), до майна
ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.
Зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також
будь-яких інших осіб не чинити перешкод
ОСОБА_1 у володінні, користуванні та
розпорядженні належними йому 11/50
частинами будинку з надвірними
спорудами та будівлями під АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду Одеської
області від 21.01.2013 року рішення
Київського районного суду м.Одеси від
14 листопада 2012 року було змінено.
Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для
подання заяви про прийняття спадщини,
що відкрилась після смерті його матері
ОСОБА_10, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2. Визнано
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом, видане ОСОБА_8
державним нотаріусом Третьої Одеської
державної нотаріальної контори Агопян
В.О. 16 червня 2009 року (реєстр. № 1-1068), до
майна ОСОБА_10, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2. В
інший частині рішення скасоване та
ухвалене в цій частині нове рішення,
яким відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за
участю третіх осіб - Третьої Одеської
державної нотаріальної контори,
ОСОБА_13, ОСОБА_14 а саме: встановлення
факту, що на момент смерті ОСОБА_8 та
ОСОБА_10 подружжю ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на
праві спільної сумісної власності
належало в рівних частках 11/50 частин
будинку з надвірними спорудами та
будівлями під АДРЕСА_1, тобто по 11/100
кожному; визнання недійсним свідоцтво
про право на спадщину за заповітом,
видане ОСОБА_2 державним нотаріусом
Третьої Одеської державної
нотаріальної контори Гальніковою З.В. 18
січня 2011 року (реєстр. № 5-18), до майна
ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1;
визнання недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_3
державним нотаріусом Третьої Одеської
державної нотаріальної контори
Сальніковою З.В. 18 січня 2011 року (реєстр.
№ 5-20), до майна ОСОБА_8, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язання ОСОБА_2,
ОСОБА_3, а також будь- яких інших осіб не
чинити перешкод ОСОБА_1 у володінні,
користуванні та розпорядженні
приналежними йому 11/50 частинами
будинку з надвірними спорудами та
будівлями під АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
заявив, що не проживає та не має наміру
проживати у спірному будинку, не згоден
на виділення своєї частки в натурі
(згоду на що висловили відповідачі),
відмовляється від продажу будинку (на
що теж погоджувались відповідачі).

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Позивач просить витребувати від
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на його користь 11/50
частин житлового будинку з надвірними
спорудами та будівлями по АДРЕСА_1,
якими вони незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділи та
передали іншим особам в оренду. Однак
інші 11/50 частин цього будинку з
надвірними спорудами та будівлями
належать відповідачам у рівних частках
на підставі свідоцтв про право на
спадщину, виданих ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
державним нотаріусом Третьої одеської
державної нотаріальної контори
Сальніковою 3. В. 18 січня 2011 р. (реєстрові
№ 5-18 і № 5-20 відповідно).

Оскільки належні ОСОБА_1 11/50 частин
будинку з надвірними спорудами та
будівлями, 11/100 частин, що належать
ОСОБА_2, та 11/100 частин, що належать
ОСОБА_3, складають ідеальні частки, які
не було виділено в натурі, позивач і
відповідачі мають рівне право
користуватися всіма приміщеннями
будинку, надвірними спорудами і
будівлями.

ОСОБА_5 та його родина, на яких
посилається позивач, мешкають у
будинку на підставі договору найму від
07.04.2011 р., укладеного між ОСОБА_5 і ОСОБА_2

Договір було укладено строком на один
рік. Оскільки наймодавець не
попереджав наймача про відмову від
укладення договору на новий строк, а
наймач після спливу строку договору
07.04.2012 р. не залишив помешкання, договір
було укладено на таких самих умовах на
такий самий строк, тобто до 07.04.2013 р., і
після спливу цього строку - до 07.04.2014
року.

Відповідно до абзацу другого ч. 1 ст. 822
ЦК України, «не пізніше ніж за три
місяці до спливу строку договору найму
житла наймодавець може запропонувати
наймачеві укласти договір на таких
самих або інших умовах чи попередити
наймача про відмову від укладення
договору на новий строк. Якщо
наймодавець не попередив наймача, а
наймач не звільнив помешкання, договір
вважається укладеним на таких самих
умовах і на такий самий строк».

Вказаний договір є чинним, оскільки
його недійсність прямо не встановлена
законом (нікчемний правочин) і не
визнана судом (оспорюваний правочин).
Підстав для його розірвання або
припинення не вбачається.

Рішення суду апеляційної інстанції
відповідно до ст. 319 ЦПК України набрало
законної сили в момент його
проголошення 21 січня 2013 р.

Виходячи з норм ст. 158 Житлового кодексу
України, якою встановлено необхідність
реєстрації договору найму жилого
приміщення у виконавчому комітеті
місцевої Ради народних депутатів або в
органі управління, що ним утворюється,
висновок щодо нікчемності договору є
безпідставним, оскільки
законодавством не встановлено
нікчемність договору в разі
нездійснення такої реєстрації.

Посилання позивача на ст. 228 ЦК України,
якою встановлено нікчемність
правочину в разі, якщо він порушує
публічний порядок, є також
безпідставними, оскільки відповідно до
ч. 1 ст. 228 ЦК України: «Правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним».

Укладення вказаного договору найму
частини житлового будинку з надвірними
спорудами та будівлями не було
спрямовано на порушення
конституційних прав і свобод будь-яких
осіб або знищення чи пошкодження майна,
а, навпаки, стало способом утримання і
збереження майна.

Відповідно до ст. 360 ЦК України,
«співвласник відповідно до своєї
частки у праві спільної часткової
власності зобов'язаний брати участь у
витратах на управління, утримання та
збереження спільного майна, у сплаті
податків, зборів (обов'язкових
платежів), а також нести
відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном».

Таким чином, прав позивача на
користування спірними приміщеннями
ніхто не порушує, тому відсутні
підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209 ч 3, 212-215 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про витребування
11/50 часток житлового будинку з
надвірними спорудами та будівлями за
адресою: АДРЕСА_1; виселення без надання
іншого приміщення ОСОБА_5 та інших осіб
з будинку з надвірними спорудами та
будівлями за адресою:
АДРЕСА_1-відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання апеляційної скарги до
Київського районного суду м. Одеси
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
Коваленко О. Б.