Справа № 308/1707/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року
місто
Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого: Івашковича І.І.

при секретарі: Гайданка Г.В.

з участю представника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулося
в суд із даним позовом, посилаючись на
те, що 17 грудня 2012 року між ПАТ «АК
Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні
ініціативи», відповідно до чинного
законодавства України, був укладений
Договір про відступлення прав вимоги.

Відповідно до п.2.2. внаслідок передачі
(відступлення) Кредитного портфеля за
цим Договором, новий Кредитор набуває
усіх прав вимоги первісного кредитора
за кредитними договорами та договорами
забезпечення, включно з правом
вимагати від позичальників належного
виконання всіх грошових та інших
зобов'язань, правом на звернення
стягнення за зобов'язаннями
позичальників на заставне майно, та
іншими правами вимоги за кредитними
договорами забезпечення.

Отже, внаслідок укладення указаного
договору відбулася заміна кредитора, а
сааме: ТОВ «Кредитні ініціативи»
набуло статусу нового
кредитора/стягувача за договором
№12/22-06 від 28.11.2006 року позичальником
згідно якого є ОСОБА_2

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

28.11.2006 року ПАТ «АК Промінвестбанк» та
ОСОБА_2, уклали Договір про іпотечний
кредит №12/22-06, з подальшим внесення
змін та доповнень.

Відповідно до умов вищевказаного
договору кредитор зобов'язується
надати ОСОБА_2 кредит у сумі 80000 доларів
США.

Відповідно до листа №13-210/7871-22612 від
07.12.2009 року Національного Банку України
операції з валютними цінностями банки
мають право здійснювати на підставі її
письмового дозволу (генеральна
ліцензія) на здійснення операцій з
валютними цінностями

відповідно до п.2 ст.5 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему в
валютного регулювання і валютного
контролю».

Таким чином, операція з надання банками
кредитів в іноземній валюті не
потребує індивідуальної ліцензії.

Відповідно до умов Договору, ОСОБА_2
зобов'язується в порядку та на умовах,
що визначені Договором повертати
Кредит, виплачувати проценти за
користування Кредитом, в сплачувати
неустойку та інші передбачені платежі
в сумі, строки та на умовах, що
передбачені Договором та Графіком
погашення кредиту.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст.1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Банк свої зобов'язання за Договором
виконав, надавши ОСОБА_2 кредит у сумі
80000 доларів. США.

Станом на 01.01.2014 року у відповідачки
виникла заборгованість за кредитним
договором 12/22-06 від 28.11.2006 року переб
банком в розмірі 974592,88 грн. з яких: 76 849,67
дол. США, що складає - 614259,41 грн. - по
кредиту; 38992,72 дол. США, що складає - 311668,81
грн. - відсотків; 6088,41 дол.США, що складає
48664,66 грн. - пені.

Відповідно до ст.549 ЦК України та умов
Договору, у разі невиконання, чи
несвоєчасного виконання зобов'язань в
частині повернення кредиту та/або
сплати процентів, комісій згідно з
умовами Договору, ОСОБА_2 зобов'язана
сплатити Позивачу неустойку (штраф,
пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

У відповідності до ст.550 ЦК України
право на неустойку виникає незалежно
від наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

28.11.2006 року ПАТ «АК Промінвестбанк» та
ОСОБА_3 уклали Договір поруки 483/12-06.

Відповідно до Договору поруки ОСОБА_3,
як поручитель, поручається за
виконання ОСОБА_2 обов'язків, які
виникли на підставі Договору.

Відповідно до Договору поруки
відповідачі відповідають перед
позивачем за порушення обов'язків за
Договором, як солідарні боржники.

Згідно до умов Кредитного Договору у
разі невиконання чи неналежного
виконання Позичальником будь-яких
обов'язків, встановлених Договором, в
тому числі у разі, якщо Позичальник не
виконав у строк свої обов'язки по
поверненню кредиту та/або сплаті
процентів за користування кредитом,
позивач має право вимагати від
позичальника (незалежно від настання
строку погашення кредиту) сплати у
повному обсязі заборгованості за
кредитом та/або процентів за
користування ним, та/або процентів за
неправомірне користування кредитом,
суму неустойки і збитків, передбачених
умовами Кредитного договору.

На виконання умов Договору
відповідачам була направлена вимога
про дострокове повернення кредиту, але
на дату подання позовної заяви вимога
не виконана.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
.:яких одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію

(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші, тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 ЦК України.

Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом, а зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Посилаючись на вказане просить
стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» -
974592,88 грн. заборгованості за кредитним
договором №12/22-06 від 28.11.2006 року, з яких:
614259,41 грн. - по кредиту; 311668,81 грн. -
відсотків; 48664,66 грн. - пені.

Представник відповідачів вважає позов
безпідставним.

У поданих письмових запереченнях
зазначив, що відповідно до п.1 вказаного
Договору - дата передачі прав вимоги за
цим Договором це дата фактичного
підписання Сторонами Реєстру
Позичальників.

Разом з тим, відповідно до п. 4.1 договору
відступлення прав вимоги від 17 грудня
2012 року, на який як на підставу
законності своїх вимог посилається
Позивач, відступлення прав вимоги
первісним кредитором новому кредитору,
набуття новим кредитором прав вимоги
та заміна кредитора за правами вимоги
на нового кредитора набувають чинності
у день укладення договору, за умови
належного оформлення сторонами
(підписання та скріплення відбитком
печаток сторін) Реєстру Позичальників.
При цьому права вимоги, що виникнуть у
майбутньому з моменту їх виникнення,
але в будь-якому разі після підписання
сторонами Реєстру Позичальників.

У відповідності до п. 4.3 Договору
відступлення права вимоги від 17 грудня
2012 року Сторони підписують Реєстр
Позичальників, що є Додатком №1.
Підписання Реєстру Позичальників в
основній формі здійснюється в день
укладення цього договору на підставі
даних, отриманих на початок цього
банківського ( операційного) дня.
Реєстр позичальників підписується у
трьох примірниках (по одному для кожної
сторони та один для нотаріуса).
Первісний кредитор також передає
новому кредитору Реєстр Позичальників
в основній формі та Додатковий Реєстр
Позичальників, в електронній формі.
Факт отримання Додаткового Реєстру
Позичальників в електронній формі
фіксується актом приймання-передачі,
що є Додатком 2 до нього договору.

Пунктом 8.6 доданого Договору
відступлення прав вимоги від 17.12.2012 р.
чітко передбачено, що кожен факт
передачі документації новому
кредитору документується Актом
приймання-передачі, який підписується
уповноваженими представниками Сторін
за формою, що наведена в додатку №3
цього Договору.

Однак, позивач не надав жодних із
вищевказаних документів які б могли
підтвердити його право вимоги за
Договору про іпотечний кредит №12/22-06
від 28.112006 року, а саме Реєстр
позичальників та Акт приймання
передачі документів (у відповідності
до положень п.8.6. Договору відступлення
прав вимоги від 17.12.2012 р. Позивачем
додано лише Витяг з додатку №1 до
Договору відступлення прав вимоги,
який складено на простому аркуші,
містить підпис особи, повноваження
якої не підтверджено.

Із доданих копій Договору відступлення
права вимоги та витягу з Дoдaток №1 до
нього не можна встановити, чи дійсно
виникло право вимоги у позивача за
Договором про іпотечний кредит №12/22-06
від 28.112006 року, який саме обсяг прав
вимоги передав ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» до ТОВ "Кредитні Ініціативи", чи
відбувалася така передача взагалі та
який обсяг заборгованості був
переданий.

Окрім того, копія Договору про
відступлення права вимоги від 17.12.2012
року, який надав позивач для
підтвердження повноважень по
стягненню заборгованості містить
багато суттєвих виправлень, закреслень
та має місце відсутність розміру
переданої заборгованості.

Позивачем до позовної заяви доданий
розрахунок заборгованості за
Договором про іпотечний кредит №12/22-06
від 28.11.2006 року. Даний розрахунок
наданий з нерівномірними проміжками
нарахування, а сааме: з 28.11.2008 року по
17.12.2012 року; з 17.12.2012 року по 01.01.2013 року; з
01.01.2013 року по 01.02.2013 року і так далі,
хоча нарахування заборгованості
згідно умов даного кредитного договору
та графіку погашення кредиту (який є
невід'ємною частиною договору)
здійснюється щомісячно з
встановленими Фіксованими платежами
(пункт 2.4 Доrовору). А тому враховуючи
вказану обставину - неможливо
встановити, коли саме і в яких обсягах
виникла заборгованість у відповідачів
перед кредитором.

Договором про іпотечний кредит №12/22-06
від 28.112006 року (розділ 3.Умови
кредитування та Розділ 5 Права та
обов'язки Сторін) передбачено, що,
нарахування та погашення
заборгованості здійснюється по
рахунку №22З6. Виписка по
вказаному рахунку відсутня в доданих
позивачем документах, хоча вона може
відобразити реальний стан нарахування
та погашення заборгованості до моменту
передачі прав вимоги по даному
кредитному договору.

Згідно п.14 даного Договору поруки:
строк цього Договору від моменту
підписання до повного погашення
зобов'язань по Договору про іпотечний
кредит №12/22-06 від 28.11.2006 року.

Згідно ч.l ст.251 ЦК України строком є
певний період у часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення.

Відповідно до ч.1 ст.252 ЦК України строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

У відповідності до ч.2 ст.252 ЦК України
термін визначається календарною датою
або вказівкою на подію, яка має
неминуче настати.

В пункті 14 Договору поруки сторонами
цього договору встановлено саме термін
припинення договору поруки, а не його
строк. Оскільки, припинення поруки
пов'язано з настанням певного моменту в
часі.

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимог до
поручителя.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ №5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»:
«Пред'явлення вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання».

При цьому сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам ст.252 ЦК України,
згідно з якою строк визначається
роками, місяцями, тижнями, днями або
годинами. Термін визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

У відповідності до ст.215 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Отже, якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково.

Дана позиція викладена також в листі
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №10-1393/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правідносин».

З договору поруки, слід дійти висновку,
що в ньому не встановлено строку, після
якого порука припиняється, а умова
договору поруки про його дію до повного
виконання боржником своїх зобов'язань
перед банком за кредитним договором не
є встановленим сторонами строком
припинення дії поруки. Оскільки
суперечить ч.1 ст.251 ЦК України та ч.1
ст.252 ЦК України, тому в цьому випадку
підлягають застосуванню норми ч.4 ст.259
ЦК України про те, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Якщо брати до уваги умови Договору
відступлення прав вимоги від 17.12.2012
року на які посилається позивач, то
право вимоги щодо стягнення
заборгованості у ТОВ "Кредитні
івіціативи" виникло з 17.12.2012 року,
протягом 6-ти місяців з моменту
застосування права на повернення
кредиту достроково позивач не
скористався цим правом, а отже
позивачем було пропущено строки
звернення до поручителя згідно із
приписами ч.4 ст.559 ЦК України та ст.526 ЦК
України.

Надані позивачем документи не є
належним чином завіреними, що викликає
сумніви у їх достовірності.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, то
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Відповідно до приписів ст.27 ЦПК України
- особи, які беруть участь у справі
позовного провадження, для
підтвердження своїх вимог або
заперечень зобов'язані подати усі
наявні у них докази до або під час
попереднього судового засідання, а
якщо попереднє судове засідання у
справі не проводиться - до початку
розгляду справи по суті.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є
фактичні дані, на підставі яких суд
установлює наявність або відсутність
обставин, які обгрунтовують вимоги й
заперечення сторін, а так само інші
обставини, які мають значення для
вирішення суперечки.

Таким чином, якщо сторона посилається
на ті або інші обставини, вона повинна
надати на підтвердженні цього
відповідні докази.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом
повинні бути підтверджені певними
способами доведення, не можуть бути
підтверджені іншими способами
доведення.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.131 ЦПК України
сторони зобов'язані подати свої докази
суду до або під час попереднього
судового засідання у справі, а якщо
попереднє судове засідання у справі не
проводиться, - до початку розгляду
справи по суті. Докази, подані з
порушенням вимог, встановлених
частиною першою цієї статті, не
приймаються, якщо сторона не доведе, що
докази подано несвоєчасно з поважних
причин.

Позивачем належними доказами не
доведено факт виникнення
правовідносин з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо
предмету позову - звернення стягнення
заборгованості, не надано доказів
наявності заборгованості ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 перед ТОВ "Кредитні ініціативи"
за Договору відступлення прав вимоги
від 17.12.2012 року та доказів переходу від
ПАТ «Акціонерний комерційний
промислово інвестиційний банк» до
позивача прав вимоги щодо
відповідачів, не вказані підстави для
нарахування ТОВ "Кредитні ініціативи"
заборгованості ОСОБА_2

Посилаючись на вказане просить у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, суд констатує
наступне.

У судовому засіданні встановлено, що 17
грудня 2012 року між ПАТ «АК
Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні
ініціативи», відповідно до чинного
законодавства України, був укладений
Договір про відступлення прав вимоги.

Відповідно до п.2.2. внаслідок передачі
(відступлення) Кредитного портфеля за
цим Договором, новий Кредитор набуває
усіх прав вимоги первісного кредитора
за кредитними договорами та договорами
забезпечення, включно з правом
вимагати від позичальників належного
виконання всіх грошових та інших
зобов'язань, правом на звернення
стягнення за зобов'язаннями
позичальників на заставне майно, та
іншими правами вимоги за кредитними
договорами забезпечення.

Внаслідок укладення указаного
договору відбулася заміна кредитора, а
саме: ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло
статусу нового кредитора/стягувача за
договором №12/22-06 від 28.11.2006 року
позичальником згідно якого є ОСОБА_2

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

28.11.2006 року ПАТ «АК Промінвестбанк» та
ОСОБА_2, уклали Договір про іпотечний
кредит №12/22-06, з подальшим внесення
змін та доповнень.

Відповідно до умов вищевказаного
договору кредитор зобов'язується
надати ОСОБА_2 кредит у сумі 80000 доларів
США.

Відповідно до умов Договору, ОСОБА_2
зобов'язується в порядку та на умовах,
що визначені Договором повертати
Кредит, виплачувати проценти за
користування Кредитом, сплачувати
неустойку та інші передбачені платежі
в сумі, строки та на умовах, що
передбачені Договором та Графіком
погашення кредиту.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст.1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Банк свої зобов'язання за Договором
виконав, надавши ОСОБА_2 кредит у сумі
80000 доларів. США.

Станом на 01.01.2014 року у відповідачки
виникла заборгованість за кредитним
договором 12/22-06 від 28.11.2006 року перед
банком в розмірі 974592,88 грн. з яких: 76 849,67
дол. США, що складає - 614259,41 грн. - по
кредиту; 38992,72 дол. США, що складає - 311668,81
грн. - відсотків.

Нарахована пеня в розімірі - 6088,41
дол.США, що складає 48664,66 грн.

Відповідно до ст.549 ЦК України та умов
Договору, у разі невиконання, чи
несвоєчасного виконання зобов'язань в
частині повернення кредиту та/або
сплати процентів, комісій згідно з
умовами Договору, ОСОБА_2 зобов'язана
сплатити Позивачу неустойку (штраф,
пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

У відповідності до ст.550 ЦК України
право на неустойку виникає незалежно
від наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

28.11.2006 року ПАТ «АК Промінвестбанк» та
ОСОБА_3 уклали Договір поруки 483/12-06.

Відповідно до Договору поруки ОСОБА_3,
як поручитель, поручається за
виконання ОСОБА_2 обов'язків, які
виникли на підставі Договору.

Відповідно до Договору поруки
відповідачі відповідають перед
позивачем за порушення обов'язків за
Договором, як солідарні боржники.

Згідно до умов Кредитного Договору у
разі невиконання чи неналежного
виконання Позичальником будь-яких
обов'язків, встановлених Договором, в
тому числі у разі, якщо Позичальник не
виконав у строк свої обов'язки по
поверненню кредиту та/або сплаті
процентів за користування кредитом,
позивач має право вимагати від
позичальника (незалежно від настання
строку погашення кредиту) сплати у
повному обсязі заборгованості за
кредитом та/або процентів за
користування ним, та/або процентів за
неправомірне користування кредитом,
суму неустойки і збитків, передбачених
умовами Кредитного договору.

На виконання умов Договору
відповідачам була направлена вимога
про дострокове повернення кредиту, але
на дату подання позовної заяви вимога
не виконана.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
.:яких одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші, тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст.11 ЦК України.

Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом, а зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Додані до справи документи
підтверджують як розмір
заборгованості за кредитним договором
так і право вимоги позивача, наданими
запереченнями позовні вимоги не
спростовані.

У зв"язку з наведеним позов підлягає до
задоволення.

Керуючись ст.ст.10,11,214,215 ЦПК України,
ст.ст.11,525,526,549,1049,1054 ЦК України, суд,-

РІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» - 974592,88 грн. заборгованості
за кредитним договором №12/22-06 від 28.11.2006
року, з яких: 614259,41 грн. - по кредиту;
311668,81 грн. - відсотків; 48664,66 грн. - пені
та 3654 грн. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Івашкович
І.І.