Справа № 158/3048/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Пономарьова О.М. Провадження
№ 22-ц/773/815/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Свистун О.В.,

суддів - Федонюк С.Ю., Грушицького
А.І.,

при секретарі - Мельничук Т.Ю.,

за участі: представника
позивача - Борща Н.М.,

представника відповідача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луцьку цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра» до
ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
ОСОБА_4 про застосування наслідків
недійсності правочину,

за апеляційною скаргою
представника позивача Чирка Василя
Васильовича на рішення Ківерцівського
районного суду Волинської області від
21 лютого 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ківерцівського районного
суду Волинської області від 21 лютого 2014
року в задоволенні позову публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») до
ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
ОСОБА_4 про застосування наслідків
недійсності правочину відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову,
застосовані ухвалою Ківерцівського
районного суду від 09.02.2014 року у виді
накладення арешту на чотирикімнатну
квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 і
належить на праві власності ОСОБА_3

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, представник позивача
Чирко В.В. подав апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду першої
інстанції скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення позову,
оскільки судом були порушені норми
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що суд першої інстанції
прийшов до невірного висновку про те,
що грошові кошти, які були надані
банком ОСОБА_4 та використані нею для
проведення розрахунків по договору
купівлі-продажу квартири між ОСОБА_3 не
можна вважати збитками. Вважає, що
ОСОБА_3 завдала банку збитків у формі
упущеної вигоди.

В судовому засіданні представник
позивача Борщ Н.М. апеляційну скаргу
підтримав, покликаючись на доводи,
викладені в ній.

Представник відповідача ОСОБА_2
апеляційну скаргу заперечив, оскільки
вважає, що рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Просив
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач банку не спричинив
будь-якої шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду першої інстанції залишенню без
змін з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що за
договором, укладеним 22.09.2008 року між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та посвідченим
приватним нотаріусом Ківерцівського
районного нотаріального округу
Волинської області ОСОБА_6 за
реєстровим № 2370, здійснено
купівлю-продаж квартири АДРЕСА_1. Для
проведення розрахунків за вказаним
договором, а також за договором,
укладеним 22.09.2008 року між ОСОБА_4 та
ОСОБА_7 на придбання іншого нерухомого
майна, ВАТ комерційний банк «Надра»,
яке в подальшому змінило назву на ПАТ
«КБ «Надра», 22.09.2008 року надав ОСОБА_4
кредит в сумі 121450,50 дол.США (кредитний
договір № 901437/ФО/06) (а.с.5). В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором цього ж числа між
банком та позичальником укладено
договір іпотеки, предметом якого є
чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1 та
трикімнатна квартира АДРЕСА_2.

Згідно п.2.1, 2.2 договору купівлі-продажу
квартири, продаж вчинено за 330378,00 грн., з
яких 49557,00 грн. покупець сплатив
продавцю до підписання даного
договору. Залишок суми, що становить
280821,00 грн. покупець зобов'язувався
сплатити продавцю в день підписання
договору.

Рішенням Ківерцівського районного
суду від 13.08.2010 року у справі за позовом
ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ
«Надра» Луцьке РУ до ОСОБА_4, ОСОБА_8
солідарно стягнуто заборгованість за
кредитним договором з ОСОБА_4 та ОСОБА_8
на користь ВАТ КБ «Надра» в сумі 1072195,37
грн.

Рішенням Ківерцівського районного
суду від 17.02.2012 року (справа №2-476/11)
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 від 22.09.2008 року, укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, визнаний недійсним
відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК
України, згідно якої підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1,
6 ст. 203 цього Кодексу, а саме вчинення
батьками правочину, який суперечить
правам та інтересам їх неповнолітніх
дітей (а.с.13-15).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину
(двостороння реституція), а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає в
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного
правочину другій стороні або третій
особі завдано збитків та моральної
шкоди, вони підлягають відшкодуванню
винною стороною.

Отже, із встановлених обставин
вбачається, що ВАТ КБ «Надра» не є
стороною договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладеного 22.09.2008
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4. А відтак, не
вправі ставити питання про
застосування наслідків недійсності
правочину, оскільки не є стороною
правочину.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу
України передбачено, що збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку із
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Ківерцівського районного
суду від 13.08.2010 року у справі за позовом
ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_8
солідарно стягнуто заборгованість за
кредитним договором з ОСОБА_4 та ОСОБА_8
на користь ВАТ КБ «Надра» в сумі 1072195,37
грн., тобто позовні вимоги банку
задоволені в повному об'ємі.

Для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків, необхідна наявність всіх
елементів складу цивільного
правопорушення: протиправної
поведінки; збитків; причинного зв'язку
між протиправною поведінкою боржника і
збитками; вини.

Проте, в судовому засіданні
спростовано доводи позивача, що
відповідачем банку було спричинено
шкоду. Будь-яких доказів вини
відповідача судом не встановлено. Крім
того, що між банком та відповідачем не
було укладено будь-яких договорів.

А тому, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що грошові кошти, які були надані
банком позичальнику ОСОБА_4 для
проведення розрахунків по договору
купівлі-продажу квартири, укладеному
між позичальником ОСОБА_4 та ОСОБА_3, не
можна вважати збитками.

За правилами ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
вірно визначив характер спірних
правовідносин між сторонами і правові
норми, що їх регулюють, дав належну
оцінку наданим та зібраним доказам по
справі та відмовив у задоволені вимог
позивача.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, рішення ухвалено з
додержанням норм процесуального та
матеріального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319, 218
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
позивача Чирка Василя Васильовича
відхилити.

Рішення Ківерцівського районного суду
Волинської області від 21 лютого 2014 року
у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: