Справа № 377/1454/13 Головуючий у І
інстанції Малишенко Т.О.Провадження №
22-ц/780/2889/14 Доповідач у 2
інстанції Сушко Л.П.Категорія 26
УХВАЛА

Іменем України

28 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді:
Сушко Л.П.,

суддів:
Лащенка В.Д., Кулішенка Ю,М.,

при секретарі:
Химинець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Славутицького міського суду
Київської області від 24 грудня 2013 року
за позовом Публічного акціонерного
товариства "Банк "Київська Русь" до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідачів про
стягнення заборгованості, який
обґрунтував тим, що 06 липня 2011 року на
підставі кредитного договору позивач
надав ОСОБА_2 кредит на споживчі цілі в
сумі 50000,00 грн. строком по 04.01.2013 року з
процентною ставкою 20% річних. В
забезпечення повернення кредиту з
ОСОБА_3 06.07.2011 року було укладено
договір застави та договір поруки.
04.04.2012 року на підставі кредитного
договору №23011-48-12-2 позивач надав ОСОБА_2
кредит на споживчі цілі в сумі 25000,00 грн.
строком до 04.10.2013 року з процентною
ставкою 22% річних. В забезпечення
повернення кредиту із ОСОБА_4 04.04.2012
року було укладено договір поруки. У
зв'язку з тим, що відповідачі не
виконали взяті на себе зобов'язання по
договору станом на 02.12.2013 року
утворилася загальна заборгованість в
розмірі 25603,55 грн. яку просив солідарно
стягнути з відповідачів.

Заочним рішенням Славутицького
міського суду Київської області від 24
грудня 2013 року позов задоволено,
стягнуно в солідарному порядку з
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк
«Київська Русь» заборгованість за
кредитним договором у сумі 2981,95 грн. та
понесені судові витрати у сумі 23,27 грн.,
стягнено в солідарному порядку з
ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за
кредитним договором у сумі 22621,60 грн. та
понесені судові витрати у сумі 226,21 грн.

У апеляційній скарзі відповідачка
ОСОБА_2 просить заочне рішення суду
скасувати та ухвалити нове по суті
позовних вимог, посилаючись на його
незаконність, необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зазначила, що
оскільки вона не була повідомлена
належним чином про день та час розгляду
справи, у зв'язку з цим була позбавлена
права реалізувати свої права
передбачені ст. 27 ЦПК України. Також
зазначила, що заборгованість утворена
у зв'язку з її тимчасово штучно
створенеми фінансовими труднощами і
згодна розглянути всі пропозиції
банку, щодо реструктуризації виплат.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції обґрунтовував свої висновки
тим, що позов заявлений правомірно,
оскільки відповідач ОСОБА_2 всупереч
умовам кредитного договору не сплачує
передбачені ним платежі, чим
ухиляється від виконання своїх
цивільно-правових обов'язків,
поручителі ОСОБА_3 та ОСОБА_4свої
зобов'язання за договорами позики по
сплаті заборгованості за кредитними
договорами не виконали, позовні вимоги
ґрунтуються на чинному законодавстві,
доведенні матеріалами справи і
підлягають задоволенню. Відповідачами
дані обставини не спростовані
належними та допустимими доказами.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

За правилами ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа і
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає 13 суті
кредитного договору.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники. Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що 06.07.2011 року між
ПАТ "Банк «Київська Русь»" та ОСОБА_2.
був укладений кредитний договір
№27343-48-11-2 про надання кредиту на суму
50000,00 грн., строком до 04.01.2013 року, із
процентною ставкою 20% річних (а.с. 20-21).

Факт отримання ОСОБА_2 коштів
підтверджується меморіальним ордером
№1 від 06.07.2011 року (а.с. 27).

За даним кредитним договором з ОСОБА_3
06.07.2011 року було укладено договір
поруки №27389-45.1-11-05 та договір застави,
за якими останій зобов'язався
відповідати за повернення кредиту
(а.с.18, 23-26).

Також встановлено, що 04.04.2012 року між
ПАТ "Банк «Київська Русь»" та ОСОБА_2.
був укладений кредитний договір
№23011-48-12-2 про надання кредиту на суму
25000,00 грн., строком до 04.10.2013 року, із
процентною ставкою 22% річних (а.с. 96-97).

Факт отримання ОСОБА_2 коштів
підтверджується меморіальним ордером
№0485 від 04.04.2012 року (а.с. 100).

За даним кредитним договором з ОСОБА_4
04.04.2012 року було укладено договір
поруки №23012-48-12-5 за якими останій
зобов'язався відповідати за повернення
кредиту (а.с.99).

Відповідачка ОСОБА_2 належним чином не
виконує умови зазначених кредитних
договорів і станом на 02.12.2013 року
загальна сума заборгованості за
кредитним договором №27343-48-11-2 від 06.07.2011
року становить 2981,95 гривень, яка
складається з основної суми боргу - 2
271,85 грн.; борг за несплаченими
відсотками - 2,87 грн.; штраф за
несвоєчасне погашення кредиту - 705,75
грн., штраф за несвоєчасне погашення
відсотків - 1,48 грн. та за кредитним
договором №23011-48-12-2 від 04.04.2012 року
становить - 22 621 гривні 60 копійок; яка
складається з основної суми боргу
-15271,65грн.; борг за несплаченими
відсотками - 2 295,81 грн., штраф за
несвоєчасне погашення кредиту - 4 543,32
грн., штраф за несвоєчасне погашення
відсотків - 510,82 грн.

З урахуванням наведеного, суд дійшов
вірного висновку, що позов заявлений
правомірно, оскільки відповідач ОСОБА_2
всупереч умовам кредитного договору не
сплачує передбачені ним платежі, чим
ухиляється від виконання своїх
цивільно-правових обов'язків,
поручителі ОСОБА_3 та ОСОБА_4свої
зобов'язання за договорами позики по
сплаті заборгованості за кредитними
договорами не виконали, позовні вимоги
ґрунтуються на чинному законодавстві,
доведені матеріалами справи і
підлягають задоволенню. Відповідачами
дані обставини не спростовані
належними та допустимими доказами.

Посилання ОСОБА_2 на порушення судом
норм процесуального права, на думку
суду, є безпідставними. Так, відповідно
до ч.3 ст. 309 ЦПК України порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, рішення
суду ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
не може бути скасовано з підстав,
викладених в апеляційних скаргах.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись
ст.. ст. 209, 218, 303, 307-308, 313-315, 317,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Славутицького міського
суду Київської області від 24 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: