Номер провадження: 22-ц/785/5482/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Мартинової К.П., Кравця Ю.І.,

при секретарі Счастлівцевої Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до малого
підприємства «Динаміка» про визнання
договору купівлі - продажу дійсним та
визнання права власності на квартиру,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 14 квітня 2014 року,

встановила:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що 17.12.2004 року між нею та
відповідачем було укладено договір
купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1,
умови якого вона виконала у повному
обсязі, сплативши відповідачу суму
коштів, обумовлену у договорі в розмірі
160000 грн.

Також позивач зазначила, що на цей час
відповідач ухиляється від
нотаріального посвідчення спірного
договору, що в свою чергу унеможливлює
державну реєстрацію квартири, що на
думку позивача порушує її право.

Рішенням Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 14 квітня 2014 року у задоволені
позову ОСОБА_2 було відмовлено в
повному обсязі.

Зазначене рішення суду оскаржує в
апеляційному порядку ОСОБА_2

В скарзі з посиланням на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права ставиться питання про скасування
судового рішення та ухвалення нового
рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовних вимог, доводів
апеляційної скарги та заперечень на
неї, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без
зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що 17.12.2004 року між
сторонами укладено договір № 17/03-12-04
про пайову участь у будівництві об'єкта
нерухомого майна, згідно із п. 1.1. якого
за своїм змістом він є договором
купівлі - продажу майнових прав.

Пунктом 2.1 договору відповідач
зобов'язався передати у власність
позивача квартиру АДРЕСА_1, а останній в
свою чергу сплатити відповідачу суму
коштів в розмірі 160000 грн.

Як вбачається з довідки виданої
директором МП «Динаміка» позивач
сплатила суму коштів обумовлених у
договорі у повному обсязі.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

Згідно ст. 331 ЦК України, якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державної
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір
ділянки, купівлі - продажу земельної
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмової формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державної реєстрації, крім договорів
купівлі - продажу майна, що перебуває у
податковій заставі.

Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір,
який підлягає нотаріальному
посвідченню або державної реєстрації,
є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а у разі
необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Частина 2 ст. 220 ЦК України надає суду
право визнати дійсність нотаріально не
посвідченого договору, якщо сторони
домовились про усі його істотні умови,
підтвердженні письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухиляється
від його нотаріального посвідчення.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06 листопада 2009 року № 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» роз'яснено, що,
вирішуючи спір про визнання правочину,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, дійсним, судам необхідно
врахувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України
не застосовується щодо правочинів, які
підлягають і нотаріальному
посвідченню, і державної реєстрації,
оскільки момент вчинення таких
правочинів відповідно до ст. ст. 210 та 640
пов'язуються з державною реєстрацією,
тому вони є неукладеними і не створюють
прав та обов'язків для сторін.

Отже, в даному випадку визнання
правочину дійсним з зазначених
позивачем підстав не узгоджується з
нормою ч. 2 ст. 220 ЦК України, яка в даному
випадку, всупереч твердженню апелянта
до правовідносин, що виникли між
сторонами не застосовується, тому
відсутні й правові підстави для
визнання права власності на нерухоме
майно у спосіб обраний позивачем, що є
предметом вказаного правочину.

За таких обставин, суд першої
інстанції, з'ясувавши обставини справи
та давши належну оцінку зібраним
доказам, дійшов до обґрунтованого
висновку про наявність правових
підстав для відмови ОСОБА_2 у
задоволенні позову. Вказані висновки
суду відповідають зібраним у справі
доказам, яким судом дана належна
оцінка, правильно визначена юридична
природа правовідносин що виникли і
закон, який їх регулює.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт в скарзі, були предметом
дослідження судом першої інстанції та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.

Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції розглянув справу
відповідно до ст. 11 ЦПК України: за
зверненням фізичних осіб, в межах
заявлених ними вимог та на підставі
наданих ними доказів, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено рішення
з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315,
319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 14 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена протягом
двадцяти днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий
О.Г.Журавльов

Судді

К.П.Мартинова

Ю.І.Кравець