печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

03 червня 2014 року
Печерський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді -
Батрин О.В.,

при секретарі - Лимар А. О.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Києві заяву позивача
ОСОБА_1 про забезпечення позову у
цивільній справі за його позовом до
Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«НАСТА» про стягнення страхового
відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Печерського районного
суду м. Києва знаходиться цивільна
справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства
з додатковою відповідальністю
«Страхова компанія «НАСТА» про
стягнення страхового відшкодування.

У позовній заяві позивач просить
забезпечити позов шляхом накладення
арешту на майно та грошові кошти, що
належать ТзДВ «СК «НАСТА», при цьому не
мотивуючи необхідність вжиття такого
заходу забезпечення позову.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд
розглянув заяву про забезпечення
позову без виклику осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про відмову в
задоволенні вказаної заяви з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України в
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено: причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову.

Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК
України види забезпечення позову мають
бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

Таким чином, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Крім того, відповідно до п. 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 22
грудня 2006 року № 9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
при встановленні зазначеної
відповідності слід враховувати, що
вжиті заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної
особи або фізичної особи, яка здійснює
таку діяльність і зареєстрована
відповідно до закону як підприємець.
Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів. Наприклад, обмеження
можливості господарюючого суб'єкта
користуватися та розпоряджатися
власним майном іноді призводить до
незворотних наслідків.

Разом з тим, заява позивача про
забезпечення позову нічим не
мотивована.

Зі змісту заяви такої реальної загрози
невиконання чи утруднення виконання
відповідачем можливого рішення суду
про задоволення позову не вбачається.

Окрім того, позивачем не зазначено та
не надано доказів на яке саме майно та
рахунки необхідно накласти арешт, не
зазначено співмірність забезпечення
позову із заявленими позивачем
вимогами.

А тому, враховуючи наведене та
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що у задоволенні заяви
позивача про забезпечення позову слід
відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 152, 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1
про забезпечення позову у цивільній
справі за його позовом до Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «НАСТА» про стягнення
страхового відшкодування - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена через
Печерський районний суд м. Києва до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя
Батрин
О.В.