Справа № 2-2817/11
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

22 травня 2014 року
м. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

у складі головуючого - судді
Шевчук Ю.В.

при секретарі - Мамончик К.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в м. Білгород-Дністровському
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Володимирівська
сільська рада Білгород-Дністровського
району Одеської області про визнання
заповіту недійсним,

В С Т А Н О
В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа Володимирівська
сільська рада Білгород-Дністровського
району Одеської області про визнання
заповіту недійсним, в якому просить
визнати заповіт, який був складений 02
лютого 2011 року об 11 годині 30 хвилин,
ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.
Чистоводне, Білгород-Дністровського
району, Одеської області, згідно якого
він заповів усе своє майно, де б воно не
знаходилось і взагалі все те, на що він
за законом матиме право ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчений Козян Н.І.,
секретарем Володимирівської сільської
ради Білгород-Дністровського району
Одеської області, зареєстрований в
реєстрі за № 10 - недійсним.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
просила задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому
засіданні з позовом не погодилась та
пояснила, що померлий ОСОБА_3 не хворів,
та коли підписував заповіт був
здоровий та розумів свої дії.

Представник третьої особи
Володимирівської сільської ради в
судове засідання не з'явився, згідно
заяви з позовом згодні та просили
справу розглядати за їх відсутністю.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5
пояснила, що вона являється
племінницею ОСОБА_6, підтвердила, що він
постійно з дитинства хворів,
знаходився на лікуванні у
психіатричній лікарні. На той час коли
він підписував заповіт він теж був
хворий, секретар сільської ради
прийшла додому на прохання ОСОБА_2, яка
проживала з ним на той час для того щоб
підписати заповіт на її ім'я, але коли
ОСОБА_6 підписував заповіт він не
розумів, що він робить.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7
пояснив, що він являється сусідом
ОСОБА_3, знав його приблизно сім років,
він ніде не працював, оскільки постійно
хворів, знаходився на лікування у
психіатричній лікарні, коли бачив його
останній раз він нічого не тямив, не міг
говорити, нікого не пізнавав.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8
пояснила, що вона знала померлого
ОСОБА_3, оскільки носила пенсію його
батькам, він характеризувався як
психічно хвора людина, постійно
знаходився на лікування у
психіатричній лікарні, вчиняв
неадекватні дії, не вмів не писати не
читати, він ніколи не усвідомлював
своїх дій, батьки були його опікунами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
сторони, дослідивши матеріали справи,
суд прийшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_3,
який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3.

02 лютого 2011 року ОСОБА_3 склав
нотаріально посвідчений Заповіт,
відповідно до якого заповів усе своє
майно, де б воно не знаходилось і
взагалі все те, на що він за законом
матиме право ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
посвідчений Козян Н.І., секретарем
Володимирівської сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області, зареєстрований в
реєстрі за № 10.

Як встановлено з матеріалів справи
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3
страждав з дитинства на психічне
захворювання і фактично протягом життя
знаходився на лікуванні у
психіатричній лікарні с. Олександрівка
та Одеській психіатричній лікарні № 4 в
м. Білгород-Дністровський, що
підтверджується медичною
документацією.

За життя ОСОБА_3 не працював, не вмів
писати, читати, був схильний до
протиправних дій, знаходився під
опікою у своїх батьків.

Згідно Акту № 1 посмертної комісійної
судово-психіатричної експертизи КУ
«Одеська ОКПЛ №1» від 08 січня 2014 року,
комісія лікарів судово-психіатричних
експертів приходить до висновку, що
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, на момент складання ним
заповіту 02.02.2011 року страждав хронічним
стійким психічним розладом - легкої
розумової відсталості з вираженою
порушеною поведінкою, потребує уваги
та призначення медичного втручання (F70.1
по МКБ-10); ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_3, на момент складання
ним заповіту 02.02.2011 року в силу свого
психічного стану здоров'я абсолютно не
розумів значення своїх дій та не міг
керувати ними.

Згідно довідки КУ ОПБ № 4 ОСОБА_3
знаходився на стаціонарному лікуванні
в ОПБ № 4 з 20.02.1987 по 18.05.1987 року; з 12.03.1987
по 11.03.1988 року; з 19.09.2005 по 20.10.2005 року (а.с.
9).

Суд не приймає до уваги доводи
відповідачки про те, що померлий ОСОБА_3
був здоровий та розумів свої дії,
оскільки ці твердження спростовуються
вищевказаними матеріалами справи.

Згідно ст.. 1233 ЦК України. Заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок смерті.

Згідно ст.. 1234 ЦК України, право на
заповіт має фізична особа з повною
цивільною дієздатністью.

Отже, суд приходить до висновку, що на
момент складання Заповіту ОСОБА_3 не
усвідомлював значення своїх дій і не
міг керувати ними, що є підставою для
визнання даного Заповіту недійсним в
силу положень ст. 225 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 225 ЦК України, правочин,
який дієздатна фізична особа вчинила у
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи, а в
разі її смерті - за позовом інших осіб,
чиї цивільні права або інтереси
порушені.

Таким чином, приймаючи до уваги
документально підтверджені факти того
що померлий ОСОБА_3 тривалий час хворів,
не розумів значення своїх дій, не
впізнавав рідних, а також висновок
посмертної комісійної
судово-психіатричної експертизи КУ
«Одеська ОКПЛ №1» від 08 січня 2014 року,
суд приходить до висновку, що на момент
підписання заповіту померлий ОСОБА_3 не
усвідомлював значення своїх дій, що у
відповідності до ст.. 225 ЦК України є
підставою для визнання його недійсним.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позов ОСОБА_10
до ОСОБА_2, третя особа Володимирівська
сільська рада Білгород-Дністровського
району Одеської області про визнання
заповіту недійсним є обґрунтованим,
доведеним і таким, що підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1, 15, 225, 1233, 1234, ЦК
України, ст.ст. 1, 15, 60, 88, 213-215 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И
В:

Позовну заяву ОСОБА_10 до ОСОБА_2, третя
особа Володимирівська сільська рада
Білгород-Дністровського району
Одеської області про визнання заповіту
недійсним - задовольнити.

Визнати заповіт, який був складений 02
лютого 2011 року об 11 годині 30 хвилин,
ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.
Чистоводне, Білгород-Дністровського
району, Одеської області, згідно якого
він заповів усе своє майно, де б воно не
знаходилось і взагалі все те, на що він
за законом матиме право ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчений Козян Н.І.,
секретарем Володимирівської сільської
ради Білгород-Дністровського району
Одеської області, зареєстрований в
реєстрі за № 10 - недійсним.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя: