Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №278/2411/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Жигановської О.С.

суддів: Коломієць
О.С., Якухно О.М.

при секретарі судового

засідання
Єгоровій В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, Тетерівської сільської ради
Житомирського району, треті особи ПАТ
КБ „Надра", ОСОБА_8 , ОСОБА_9, яка діє в
інтересах малолітньої ОСОБА_10, про
визнання договору купівлі-продажу
земельної ділянки недійсним,
витребування земельної ділянки від
добросовісного набувача, визнання
права власності на земельну ділянку; за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
добросовісним набувачем, стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3
вартості земельної ділянки; за позовом
ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Тетерівської
сільської ради Житомирського району,
третьої особи ОСОБА_8 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
земельної ділянки, визнання права
власності в порядку спадкування за
законом, витребування земельної
ділянки з чужого незаконного володіння

за апеляційною скаргою ОСОБА_9, ОСОБА_2,
ОСОБА_3

на рішення Житомирського районного
суду Житомирської області від 17.01.2014
року

в с т а н о в
и л а :

У серпні 2009 року прокурор
Житомирського району Житомирської
області в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4,
третя особа ОСОБА_5 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
земельної ділянки та її витребування
із незаконного володіння ОСОБА_5 (а.с.2-3
т.1).

В подальшому прокурор відмовився
від представництва інтересів ОСОБА_2,
ОСОБА_3 (а.с.75 т.1), а останні неодноразово
доповнювали та уточнювали свої позовні
вимоги (а.с.146-147 т.1, а.с.248-249 т.1, а.с.37-38 т.3,
а.с.64 т.3), частина з яких була залишена
без розгляду (а.с.131 т.2), а в іншій -
закрито провадження у справі (а.с.132 т.2).
Таким чином, позивачі ОСОБА_2 остаточно
просили визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
17.02.2009 року, укладений між ОСОБА_4, який
діяв по довіреності від імені ОСОБА_11,
та ОСОБА_5, посвідчений приватним
нотаріусом Житомирського міського
нотаріального округу ОСОБА_12,
зареєстрований в реєстрі нотаріальних
дій за №261.; визнати за ними, як
спадкоємцями першої черги за законом
право власності на 1/3 частину за кожним
земельної ділянки площею 0,20 га, яка
розташована в АДРЕСА_1, кадастровий
номер №:02:002:0536; витребувати
вказану земельну ділянку з чужого
незаконного володіння (а.с.64 т.3).

В обґрунтування позову зазначили,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер їх син
ОСОБА_11, після смерті якого відкрилась
спадщина на все належне йому майно, в
тому числі, і спірну земельну ділянку.
Своєчасно звернувшись до нотаріальної
контори для оформлення спадщини, вони
дізнались, що земельна ділянка на
підставі довіреності, виданої їх сином,
була продана ОСОБА_4 17.02.2009 року ОСОБА_5
Посилаючись на те, що договір
купівлі-продажу укладений на підставі
довіреності, дія якої припинилась
внаслідок смерті ОСОБА_11, та без їх
згоди як власників даного майна,
просили задовольнити позовні вимоги.

У грудні 2010 року ОСОБА_6 звернувся
до суду із позовом про визнання
добросовісним набувачем земельної
ділянки і стягнення її вартості, який
був об'єднаний судом в одне провадження
із позовом ОСОБА_11 (а.с.5-8 т.2, а.с.49 т.2).
Рішенням Житомирського районного суду
від 17.08.2011 року в задоволенні даних
вимог ОСОБА_6 відмовлено. Рішення суду в
цій частині набуло законної сили (а.с.385
т.2), не оскаржується в апеляційному
порядку, а тому не є предметом
апеляційного розгляду.

У липні 2011 року ОСОБА_9 - третя
особа, яка заявляє самостійні вимоги
щодо предмета спору, - звернулась до
суду в інтересах малолітньої ОСОБА_10 з
позовом про визнання недійсним
договору купівлі-продажу земельної
ділянки, укладеного 17.02.2009 року, із
зазначених у первісному позові
правових підстав.

В процесі розгляду справи ОСОБА_9
збільшила позовні вимоги і крім
означених просила визнати за дочкою
ОСОБА_10, як спадкоємицею першої черги
за законом після смерті ОСОБА_11, право
власності на 1/3 частину спірної
земельної ділянки та витребувати
останню із чужого незаконного
володіння (а.с.14-18 т.3).

Рішенням Житомирського районного
суду Житомирської області від 17.01.2014
року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9
задоволено частково.

Визнано недійсним договір від
17.02.2009 року, укладений між ОСОБА_4, який
діяв в інтересах та від імені ОСОБА_11 та
ОСОБА_5 про купівлю-продаж земельної
ділянки площею 0,2000 га в масиві АДРЕСА_1
з цільовим призначенням для ведення
особистого селянського господарства з
кадастровим номером :02:002:0536.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9, яка діє в
інтересах малолітньої ОСОБА_10 - по 1/3
частині дійсної вартості, станом на
17.02.2009 року, земельної ділянки площею
0,2000 га в масиві АДРЕСА_1 з цільовим
призначенням для ведення особистого
селянського господарства з
кадастровим номером :02:002:0536.

В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_9, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просять рішення
суду скасувати та ухвалити нове - про
задоволення їх позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_11
відповідно до Державного акту на право
власності на земельну ділянку /серія ЯГ
№808670/, виданого Тетерівською сільською
радою Житомирського району
Житомирської області 03.04.2008 року,
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №16,
належала земельна ділянка площею 0,2000
га, яка розташована в масиві АДРЕСА_1
(а.с.12 т.1).

09.12.2008 року ОСОБА_11 видав ОСОБА_4
довіреність на розпорядження вказаною
земельною ділянкою (а.с.11 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_11 помер
(а.с.14 т.1).

17.02.2009 року між ОСОБА_4, який діяв
на підставі згаданої вище довіреності,
та ОСОБА_5 був укладений договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,2000 га в масиві АДРЕСА_1 (а.с.15 т.1).

В подальшому 14.07.2009 року ОСОБА_5
перепродав спірну земельну ділянку
ОСОБА_6 (а.с.22 т.1).

У строки і спосіб, визначені
ст.ст.1268-1270 ЦК України, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_9, в інтересах малолітньої ОСОБА_10
звернулись до нотаріальної контори для
прийняття спадщини (а.с.95-97 т.1), проте,
постановою нотаріуса від 28.10.2013 року їм
було відмовлено у видачі свідоцтв про
право на спадщину за законом на спірну
земельну ділянку із-за відсутності
правовстановлюючого документу на це
майно та реєстрації за померлим права
власності на земельну ділянку (а.с.65 т.3).

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 щодо визнання
права власності на спадкове майно та
його витребування з незаконного
володіння, суд 1-ї інстанції виходив з
того, що цільове призначення земельної
ділянки змінене, а отже земельна
ділянка, права власності на яку
вимагають позивачі та відшукувана ними
шляхом віндикації, фактично припинила
своє існування і не може бути
витребувана в натурі, оскільки
створено нову річ. За таких обставин,
суд 1-ї інстанції вважав необхідним
стягнути з нинішнього власника
ділянки - ОСОБА_6 на користь позивачів
невизначену суму грошової компенсації
вартості земельної ділянки станом на
момент її неправомірного вибуття,
тобто на 14.02.2009 року.

Погодитись з такими висновками
суду не можна, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.25 ЦК України
здатність фізичної особи мати цивільні
права та обов'язки є правоздатністю.
Цивільна правоздатність фізичної
особи виникає у момент її народження і
припиняється у момент її смерті.

З матеріалів справи достовірно
встановлено, що на момент укладення
оспорюваного договору купівлі-продажу
земельної ділянки ОСОБА_4 діяв на
підставі довіреності, виданої ОСОБА_11,
проте, останній на той час вже помер, а
тому представництво ОСОБА_4 в силу
положень п.6 ч.1 ст.248 ЦК України було
припинено і він не мав повноважень на
укладення оспорюваного правочину.

Вказані факти свідчать про те, що
договір купівлі-продажу земельної
ділянки укладено з порушенням вимог
чинного законодавства, а тому наявні
правові підстави для визнання його
недійсним з огляду на положення ч.1
ст.215, ч.ч.1-3 ст.203 ЦК України.

При цьому колегія суддів вважає,
що сторонами у договорі
купівлі-продажу виступають саме
ОСОБА_11 /як власник майна і його
продавець/ та ОСОБА_5 /як покупець/.
ОСОБА_4 є лише особою, яка була наділена
певним обсягом повноважень згідно
довіреності. З огляду на вказані
міркування колегія суддів вважає, що
слід визнати недійсним договір
купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_11,
від імені якого на підставі
довіреності діяв ОСОБА_4, та ОСОБА_5.

Оскільки позивачі у належний
спосіб прийняли спадщину після смерті
ОСОБА_11, тому їм на підставі ч.5 ст.1268 ЦК
України належить спадщина з
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто з дня смерті
спадкодавця.

З огляду на те, що спірна земельна
ділянка була відчужена у незаконний
спосіб та поза волею власників, останні
на підставі п.3 ч.1 ст.388 ЦК України мають
право на витребування цього майна від
добросовісного набувача - ОСОБА_6

Висновки суду 1-ї інстанції про те,
що спірна земельна ділянка внаслідок
зміни її цільового призначення
припинила своє існування і не може бути
витребувана в натурі, так як створено
нову річ, є необґрунтованими.

Дійсно, спадкодавцю ОСОБА_11 на
праві власності належала земельна
ділянка площею 0,2000 га, яка розташована
в масиві АДРЕСА_1 з цільовим
призначенням для ведення особистого
селянського господарства з
кадастровим номером :02:002:0536. Після
її незаконного відчуження ОСОБА_5
цільове призначення земельної ділянки
було змінено - для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд і
14.07.2009 року останній перепродав цю
земельну ділянку ОСОБА_6 (а.с.22 т.1).

Оскільки спірна земельна ділянка
з часу її незаконного вибуття від
власника не змінилась ні в площі, ні в
місці розташування, має той же
кадастровий номер :02:002:0536, тому
висновки суду про припинення її
існування внаслідок створення нової
речі, є надуманими. Зміна цільового
призначення земельної ділянки не
впливає на можливість її
витребовування позивачами від
останнього власника - ОСОБА_6

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку про
скасування судового рішення в порядку
п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням
нового - про задоволення позову ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_9

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 309, 313,
314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
-

в и р і ш и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Житомирського районного
суду Житомирської області від 17.01.2014
року скасувати і ухвалити нове рішення
про задоволення позову.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
укладений 17.02.2009 року між ОСОБА_11, від
імені якого на підставі довіреності
діяв ОСОБА_4, та ОСОБА_5, посвідчений
приватним нотаріусом Житомирського
міського нотаріального округу ОСОБА_12,
зареєстрований в реєстрі нотаріальних
дій за №261.

Визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10
право власності по 1/3 частині за кожним
на земельну ділянку загальною площею
0,20 га, яка розташована в АДРЕСА_1,
кадастровий номер №:02:002:0536, в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Витребувати від ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10 земельну
ділянку загальною площею 0,20 га, яка
розташована в АДРЕСА_1, кадастровий
номер №:02:002:0536.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: