Єдиний унікальний номер №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року Будьоннівський
районний суд м. Донецька в складі:

головуючої судді:
Тараньової В.С.,

при секретарі судового засідання:
Запорожець О.П.,

за участю представника позивача:
ОСОБА_1,

представника відповідача:
Галстян В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України», третя особа - ОСОБА_4, про
припинення договору поруки, -

В С Т
А Н О В И В:

17 січня 2014 року позивач ОСОБА_3
звернувся до Будьоннівського
районного суду м. Донецька з позовною
заявою, з урахуванням уточнень, до
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України»,
третя особа - ОСОБА_4, про припинення
договору поруки, мотивуючи тим, що 12
серпня 2008 року між ВАТ "Державний
ощадний банк України",
правонаступником якого є ПАТ
"Державний ощадний банк України", та
ОСОБА_4 був укладений договір про
іпотечний кредит № К-И-221316856. Тогж дня
між ВАТ "Державний ощадний банк
України" і позивачем ОСОБА_3 укладений
договір поруки № К-И-221316856 (далі -
договір поруки), згідно з яким ПАТ
"Державний ощадний банк України"
виступає кредитором, а позивачка -
поручителем за договором про іпотечний
кредит № К-И-221316856 від 12.08.2008 року. Зі
змісту договору поруки вбачається, що в
ньому не встановлено строку, після
якого порука припиняється, а умова
договору поруки (пункт 3.2) про те, що
солідарні боржники залишаються
зобов'язаними перед кредитором до тих
пір, поки всі зобов'язання за кредитним
договором не будуть виконані повністю,
не є встановленим сторонами строком
припинення дії поруки, оскільки
суперечить частині першій статті 251 та
частині першій статті 252 ЦК України.
Позивач ОСОБА_3 жодних повідомлень або
вимог в порядку, передбаченому
договором поруки не отримував. Про
письмові вимоги банку до позичальника
в порядку, встановленому п. 3.4 договору
про іпотечний кредит № К-И-221316856 від
12.08.2008р., позивачу також невідомо. 30
травня 2011 року прокуратора
Будьоннівського району м. Донецька в
інтересах держави в особі ВАТ
"Державний ощадний банк України"
звернулась до Калінінського районного
суду м. Донецька з позовом до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитом
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки (справа № 2-1650/11). В наступному
справа була передана, за правилами
виключної підсудності (за місцем
знаходження іпотечного майна) на
розгляд до Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області (справа № 0551/7069/12). При розгляді
справи про стягнення заборгованості за
кредитом в Центрально-Міському
районному суді м. Горлівки прокуратура
шляхом подання уточненої позовної
заяви від 03 грудня 2012 року поставила
питання про залучення позивача ОСОБА_3,
як співвідповідача по справі,
пред'явивши до нього вимоги про
стягнення не тільки з позичальника,
ОСОБА_4, але й з позивача, як поручителя,
в солідарному порядку суми боргу за
кредитним договором. Таким чином, на
протязі всього часу розгляду судами
вище зазначеної справи (більш ніж 2
роки) письмові вимоги та/або претензії
банку, щодо сплати заборгованості за
кредитом в порядку, передбаченому п. 6.1
договору поруки, до позивача не
надходили.

Правовідносини сторін спору склались у
зв,язку з невиконанням (неналежним
виконанням) позичальником умов
договору кредиту, що було підставою для
вимог кредитора про дострокове
повернення кредиту, процентів і оплати
штрафних санкцій. Зі змісту уточненої
позовної заяви прокуратури вбачається,
що з боку позичальника були наявні
порушення пп. 1.5, 4.3.1, 4.3.2 договору
кредиту, останнім не своєчасно
сплачувались або не сплачувались
взагалі чергові платежі за кредитом.
Вважає, що саме прокуратура (а не
відповідач, керуючись п.п. 3.4, 4.3.3
договору кредиту) звернулась до
позичальника - ОСОБА_4 з вимогою про
дострокове повернення суми кредиту,
нарахованих процентів, штрафних
санкцій. Підстави для дострокового
повернення кредиту передбачені п. 3.4
Договору кредиту. В зазначеній умові
договору кредиту міститься також, що
виконання позичальником вимоги банку
щодо дострокового повернення суми
кредиту, належних до сплати процентів
та інших платежів відповідно до умов
цього договору повинно бути проведено
позичальником протягом 30 (тридцяти)
календарних днів з дати надіслання
банком відповідної вимоги. Про
надіслання відповідачем відповідної
вимоги позичальнику - позивачу ОСОБА_4
невідомо, тому вважає подією, з якою
повинно пов'язувати вимоги банку щодо
повернення всієї суми кредиту, є
звернення до суду (первісна позовна
заява прокуратури Будьонівського
районе м. Донецька в інтересах держави
в особі ПАТ "Державний ощадний банку
України" до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитом від 30
травня 2011 року). Позивач вважає, що саме
з цієї дати повинен обчислюватись
строк для пред'явлення відповідачем
вимог до нього, як поручителя за
основним зобов,язанням. (з 30.05.2011р. до
30.11.2011р.). Вимоги відповідача про
стягнення з позивача солідарно всієї
суми за кредитом, нарахованих
процентів і штрафних санкцій були
пред,явлені йому після спливу майже 19
календарних місяців після пред'явлення
вимог до позичальника, що є підставою
для застосування п. 4 ст. 559 ЦК України і
визнання поруки такою, що припинилась,
з 01.12.2011 року - на наступний день після
спливу встановленого законом строку.
Позивач вважає, що у зв'язку з
порушенням відповідачем порядку
повідомлення поручителя про порушення
позичальником умов кредитного
договору, порушення порядку
пред'явлення до нього, як поручителя за
основним зобов'язанням, вимог щодо
дострокового повернення всієї суми
кредиту, процентів і штрафних санкцій,
пред,явлення в суді вимог про стягнення
з нього солідарно суми боргу за
кредитним договором після спливу
встановленого 6-тимісячного строку,
слід застосувати п. 4 ст. 559 ЦК України, і
вважати поруку такою, що припинилась.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не
з'явився, доручивши представляти свої
інтереси ОСОБА_1, яка діє на підставі
нотаріально посвідченої довіреності.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_3
підтримала, надавші пояснення
аналогічні, викладеним у позовній
заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ПАТ
«Державний ощадний банк України», якій
діє на підставі нотаріально
посвідченої довіреності, Галстян В.А.,
у судовому засіданні позов не визнав,
надав письмові письмові заперечення
проти позову, в яких вказує на те, що на
виконання положень договору поруки, а
також п.п. 4.4.1, 6.1 кредитного договору
банком позичальнику та поручителю були
направленні претензії № 3297 та 3298 від
03.08.2009 року, що підтверджується копіями
повідомлень про вручення поштового
відправлення. Тобто, відповідачем були
належним чином виконанні всі
зобов'язання за кредитним договором.
Крім того, позивач вважає, що позовна
заява прокуратури Будьоннівського
району м. Донецька до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитом
не є вимогою про дострокове повернення
кредиту у порядку п. 3.4 кредитного
договору. Що стосується вимоги ОСОБА_3
на застосування до спірних
правовідносин положень ч. 4 ст. 559 ЦК
України, відповідно до п. 1.2 договору
про іпотечний кредит № К-И-221316856 від
12.08.2008 року термін остаточного
погашення кредиту є 11.08.2028 рік. 30.05.2011
року коли прокуратура Будьоннівського
району м. Донецька звернулась до суду в
їх інтересах не передбачає виконання
зобов'язання за кредитним договором
позичальником, отже така позовна заява
теоретично може бути залишена без
розгляду, повернута позивачеві при
порушенні норм процесуального права,
посилаючись на постанову Пленуму ВСС
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» № 5 від 30
березня 2012 року.

У судове засідання третя особа ОСОБА_4
не з'явилась, надавши до суду заяву про
рогляд справи за її відсутності,
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі. Крім того, надала письмові
пояснення в яких зазначила, що вважає
дії ПАТ «Державний ощадний банк
України» незаконними, так як
повідомлення і вимоги про дострокове
погашення всієї суми за кредитним
договором не надходило не тільки до
ОСОБА_3, а й до неї. Претензії з
повідомленнями, які відповідач надав
до суду при розгляді справи про
стягнення боргу, свідчать лише про
повідомлення банку про прострочення
оплати чергової суми платежу у 2009 році,
а не про вимогу банку про дострокове
повернення всієї суми за кредитом. Крім
того, повідомлення, яке ніби-то було
направлено на адресу ОСОБА_3, взагалі не
містить його підпису. 30.05.2011 року ПАТ
«Державний ощадний банк України»
звернувся з позовною заявою до неї, а
потім з 13.12.2012 року й до ОСОБА_3 в
солідарному порядку, як до поручителя
за договором поруки. До 20.06.2012 року при
розгляді справи в суді, відбулось
листування з ПАТ «Державний ощадний
банк України», де банк пропонував їй
провести звіряння розрахунків, і
повідомляв про наявність боргу. Вважає,
що дії відповідача є незаконними і
такими, що порушують умови кредитного
договору і договору поруки, укладеного
з ОСОБА_3 та на підставі п. 4 ст. 559 ЦК
України вважає, що договір поруки
припинений.

Вислухавши пояснення представників
сотрін, дослідивши матеріали справи
в межах заявлених позовних вимог (ст.11
ЦПК України), суд встановив наступне.

12 серпня 2008 року між ОСОБА_4 та ВАТ
«Державний ощадний банк України»
укладений договір про іпотечний кредит
№ К-И-221316856 від 12 серпня 2008 року. Згідно
з п.п 1.1. про іпотечний кредит, банк
зобов'язується надати позичальнику на
умовах цього договору грошові кошти в
сумі 150000,00 грн., а позичальник
зобов'язується прийняти, належним
чином використати та повернути кредит
на суму 150000,00, а також сплатити проценти
за користування кредитом у розмірі 23,00 %
річних в порядку, на умовах та в строки,
визначенні цим договором. Відповідно
до п.1.2 цього договору, кредит надається
на 240 місяців з терміном остаточного
погашення кредиту не пізніше 11 серпня
2028 року включно на придбання квартири
за договором купівлі-продажу від 12
серпня 2008 року розташованої за адресою:
АДРЕСА_2. 12 серпня 2008 року між ОСОБА_3 як
поручителем, відкритим акціонерним
товариством «Державний ощадний банк
України» як кредитором та ОСОБА_4
(боржником) укладений договір поруки №
К-И-221316856/1. Згідно з п.п 1.1 договору
поруки, поручитель зобов'язується
перед кредитором відповідати
солідарно в повному обсязі за
своєчасне та повне виконання боржником
зобов'язання за кредитним договором №
К-И-221316856 від 12 серпня 2008 року в сумі
150000,00 грн., відсоткам та пені, а також
додатковими угодами до нього, що
укладені та можуть бути укладені в
майбутньому. Відповідно до п.п 2.1 цього
договору, у разі порушення боржником
виконання зобов,язання кредитор має
право вимагати від поручителя
виконання зобов'язання боржника перед
кредитором згідно з умовами кредитного
договору в порядку, передбаченому цим
договором. Пунктом п.п. 2.4. цього
договору передбачено, якщо при
настанні строку платежу відповідно до
кредитного договору боржником не буде
сплачено платіж кредитору, боржник
та/або кредитор зоов,язуються
повідомляти поручителя про
прострочення платежу. Згідно з п.п. 2.5.
договору поруки, поручитель
зобов,язується протягом п,яти
календарних днів з моменту отримання
повідомлення кредитора або боржника
згідно з п. 2.4 данного договору
виплатити несплачену боржником суму
кредитору. Відповідно до п.п. 6.1
договору поруки, будь-які повідомлення,
які направляються сторонами одна одній
в рамках цього договору, повинні бути
здійснені в письмовій формі та будуть
вважатися наданими належним чином,
якщо вони надіслані листом на
замовлення або доставлені особисто на
адресу сторін. Повідомлення можуть
також направлятися по факсу, при цьому
такі повідомлення мають попередній
характер і повинні бути підтверджені
належним чином відповідно до положень
цього пункту договору. Відповідно до
п.п. 3.2. цього договору, солідарні
боржники залишаються зобов'язаними
перед кредитором до тих пір, поки всі
зобов'язання за кредитним договором не
будуть виконані повністю. Відповідно
до п.п 4.2. договору поруки порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання зобов'язань за кредитним
договором № К-И-221316856 від 12 серпня 2008
року не пред'явив вимоги до поручителя.

Третя особа ОСОБА_4 сплачувала
заборгованість за кредитним договором
№ К-И-221316856 за період з 12 серпня 2008 року
по 29 липня 2011 року, що підтверджено
копіями квитанцій.

30.05.2011 року прокуратура
Будьоннівського району м. Донецька
звернулась з позовною заявою до суду в
інтересах ВАТ «Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ К-И-221316856 від 12 серпня 2008 року.

03.02.2012 року прокуратура
Будьоннівського району м. Донецька
звернулась до суду з уточнюючою
позовною заявою в інтересах ВАТ
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення солідарно
заборгованості за кредитним договором
№ К-И-221316856 від 12 серпня 2008 року та з
клопотанням про залучення
співвідповідача ОСОБА_3

Третя особа ОСОБА_4 отримала
повідомлення від ПАТ «Державний
ощадний банк України» про зобов'язання
застрахувати предмет іпотки на
наступний строк, що підтверджено
копіями листів ПАТ «Державний ощадний
банк України» № 4453 від 01 вересня 2011
року та № 2891 від 22 червня 2011 року.

Із копій претензій ВАТ «Державний
ощадний банк України» № 3297 та № 3298 від
03.08.2009 року вбачається, що у ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 за період з 12 серпня 2008 року по 03
серпня 2009 року виникла заборгованість
перед банком за кредитним договором №
К-И- від 12 серпня 2008 року у розмірі
27 775,97 грн., в випадку несплати банк
вимушений буде направити стягнення на
рухоме майно.

Третя особа - ОСОБА_4 отримала вище
зазначену претензії 17.08.2009 року, що
підтверджено копією поштового
повідомлення з її підписом.

Із копії поштового повідомлення від
12.08.2009 року вбачається, що ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_1 не отримував
претензію № 3298 від 03.08.2009 року, оскільки
зазначена дата отримання листа та
немає його підпису.

31 липня 2013 року Центрально-Міський суд
м. Горлівки Донецької області ухвалив
заочне рішення про задоволення позову
прокурора Будьоннівського району м.
Донецька в інтересах ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі ТВБВ №
10004/043 філії Донецького обласного
управління ПАТ «Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитом.

Рішенням Апеляційного суду Донецької
області від 24 січня 2014 року рішення
Центрально-Міського суду м. Горлівки
Донецької області від 31 липня 2013
змінено. Стягнуто в солідарному
порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Державний ощадний банк України»
заборгованість за кредитним договором
№ К-И 221316856 від 20 серпня 2008 року, а саме:
заборгованність за тілом кредиту в
розмірі 149 368,57 грн., заборгованість за
відсотками в розмірі 59 998,91 грн., пеню у
розмірі 11 124,60 грн., а всього 220292,08 грн.

Рішення Апеляційного суду Донецької
області від 24 січня 2014 року та рішення
Центрально-Міського суду м. Горлівки
Донецької області від 31 липня 2013 року
позивач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 не
виконують.

Зміст договору як угоди (правочину)
складає сукупність визначених на
розсуд сторін та погоджених ними умов,
в яких закріплюються їх права і
обов'язки, що складають зміст
договірного зобов'язання (ч. 1 ст. 628 ЦК
України).

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (ч.1 ст. 554
ЦК України).

Підставою для поруки є договір, що
встановлює зобов'язальні
правовідносини між особою, яка
забезпечує виконання зобов'язання
боржника та кредитором боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Перш за все, свобода договору означає
право громадян або юридичних осіб та
інших суб'єктів цивільного права
вступати чи утримуватися від вступу у
будь-які договірні відносини. Свобода
договору проявляється також у
можливості, наданій сторонам,
визначати умови такого договору.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

Відповідно до статті 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Згідно зі ст. 559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України та п.
22 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. При вирішенні таких
спорів суд має враховувати, що згідно
зі статтею 526 ЦК зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Отже, якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково. Таким строком не може бути
лише несплата чергового платежу.

Крім того, у відповідності з ч. 3 ст. 61
ЦПК України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Доводи позивача щодо застосування
судом до спірних відносин ч. 4 ст. 559 ЦК
України були провірені судом
апеляційної інстанції (рішення
Апеляційного суду Донецької області
від 24 січня 2014 року), якій дійшов
висновку, що не застосування судом
першої інстанції ч. 4 ст. 559 ЦК України не
спростовують висновків суду, оскільки
остаточний термін погашення кредиту не
пізніше 11 серпня 2028 року.

Проаналізувавши обставини справи,
оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК
України докази, суд дійшов висновку, що
строк для пред'явлення вимоги до
поручителя ОСОБА_3 станом на день
звернення позивача до суду не сплинув,
забезпечене порукою зобов'язання не
припинено, а тому у позові ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України»,
третя особа - ОСОБА_4, про припинення
договору поруки слід відмовити.

Позивачем документально підтверджені
витрати по сплаті судового збору, у
встановленому законом розмірі 243 грн. 60
коп., які у відповідності зі ст. 88 ЦПК
України суд покладає на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 3, 10, 57-60, 88, 208, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК
України, 3,6 , 16, 553, 554, 559, 627 ЦК України,
постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
суд, -

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України», третя особа -
ОСОБА_4, про припинення договору поруки
- відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Будьоннівський районний суд м.
Донецька шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя:
В.С. Тараньова