Справа №442/2409/14-ц
Провадження №2/442/1101/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.

при секретарі - Галин Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дрогобичі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третьої особи -
Новокропивницької сільської ради
Дрогобицького району Львівської
області про усунення перешкод у
користуванні майном, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з вказаним
позовом до відповідача, в якому просять
усунути їм перешкоди в користуванні
земельною ділянкою та будинком АДРЕСА_1
шляхом демонтажу залізної труби та
насипу із каміння на дорозі через міст,
який веде до зазначених земельних
ділянок та будинку.

В обґрунтування позову посилаються на
те, що ОСОБА_1 являється власником
земельної ділянки площею 0,0592 га по
АДРЕСА_1 на підставі Державного акту на
право власності на земельну ділянку
Серія ЯЗ №316497 від 20 листопада 2009 року.
Земельна ділянка призначена для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, придбаного ОСОБА_1 06
липня 2007 року на підставі договору
купівлі-продажу. ОСОБА_2, як член сім'ї
власника (син ОСОБА_1), має право на
користування вищевказаним будинком
АДРЕСА_1.

17 серпня 2011 року на виконання рішення
Новокропивницької сільської ради від
24.10.2007р. у присутності ОСОБА_1 та
присутності представника ЛРФ ДП
«ЦДЗК», за участю суміжних
землекористувачів, складено протокол
про те, що в натурі (на місцевості)
проведено погодження (встановлення)
меж земельної ділянки по АДРЕСА_1.
Згідно даного протоколу суміжними
землевласниками (землекористувачами)
ніяких претензій при встановленні меж
не заявлено. Спірні питання відсутні.?

Однак, незважаючи на це, ОСОБА_3,
власником сусідньої земельної ділянки
АДРЕСА_2, протягом кількох місяців
вчиняються перешкоди позивачам у
доступі до земельної ділянки та
будинку, які належать на праві
власності ОСОБА_1 Відповідач спорудив
насип із каміння на мості над потічком,
перекрив міст залізною трубою,
загородивши в'їзд до вищевказаних
земельної ділянки та будинку,
стверджуючи, що міст є його приватною
власністю, заїжджати на який можна з
лише його дозволу. Дане твердження не
відповідає дійсності, оскільки
вищевказаний міст був збудований
зусиллями та коштами кількох суміжних
землевласників, у тому числі її,
ОСОБА_1, чоловіка - ОСОБА_4, та є єдиним
способом добратися до будинку АДРЕСА_1.

Оскільки мирним шляхом конфлікт з
відповідачем залагодити не вдалося,
ОСОБА_1 звернулася із скаргою на дії
відповідача до Новокропивницької
сільської ради, якою у складі комісії з
виїздом на місце був складений акт від
12.03.2014 року, згідно якого комісією було
зроблено висновок, що дорога та міст є
загального користування і не можуть
бути приватною власністю ОСОБА_3, а тому
забороняти користуватися ним він не
має права.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та
представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_5
позовні вимоги підтримали та уточнили,
вказавши, що оскільки між ними на
сьогоднішній день вирішено їхній спір
щодо насипу з каміння на дорозі, а тому
просять лише усунути їм перешкоди
шляхом демонтажу залізної труби, що
веде через міст до їхньої земельної
ділянки та будинку. Вказали, що залізна
труба була встановлена відповідачем
без їхньої згоди та дозволу, відповідач
закриває її на замок, а тому вони не
мають можливості вільно добиратись до
свого будинку та земельної ділянки. не
заперечили, що 26 травня, перед судовим
засіданням, відповідач відкрив залізну
трубу, однак вона і надалі там
вмонтована і останній зможе в будь-який
час знову її закривати на замок.
Ствердили, що встановленням залізної
труби порушуються права позивача
ОСОБА_2, оскільки він являється сином
позивачки ОСОБА_1, яка є перестарілою
особою, потребує догляду, а тому
змушений постійно навідувати матір, як
вдень, так і вночі. Просять позов
задоволити.

Відповідач та його представник -
адвокат ОСОБА_6 позову не визнали і суду
пояснили, що оскільки відповідач
самостійно облаштував міст, що веде
через дорогу до їхнього з позивачами
будинку та земельних ділянок, а тому і
встановив залізну трубу, що веде через
цей міст, щоб перешкодити вільному
доступу сторонніх осіб до цих ділянок
та будинків. Вказали, що труба ним не
закривається, а тому позивачі мають
можливість у будь-який час добиратись
до будинку. Зазначили, що встановленням
труби не порушуються права позивача
ОСОБА_2, оскільки він не є власником
будинку АДРЕСА_1, а тому просять в
позові відмовити.

Представник третьої особи -
Новокропивницької сільської ради
Дрогобицького району Токмаков Н.О.
позов підтримав і суду пояснив, що
дійсно ОСОБА_1 зверталася зі скаргою на
дії відповідача до Новокропивницької
сільської ради, якою у складі комісії з
виїздом на місце був складений акт від
12.03.2014 року, згідно якого комісією було
зроблено висновок, що дійсно ОСОБА_3
встановлено на дорозі через міст
залізну трубу, однак така дорога та
міст є загального користування і не
можуть бути приватною власністю ОСОБА_3
У зв'язку з цим останньому було
запропоновано в добровільному порядку
демонтувати цю трубу, однак цього
відповідачем не зроблено. 26 травня 2014
року при виході на місце було
встановлено, що встановлена
відповідачем на дорозі через міст
залізна труба була відкрита.

Вислухавши пояснення сторін, оглянувши
матеріали справи, суд вважає, що позов є
підставним та підлягає до задоволення,
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків встановлених
цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 11
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Вимогами ст. 158 ЗК України визначено, що
земельні спори вирішуються судами та
органами місцевого самоврядування з
питань земельних ресурсів.

В частині 2 статті 152 ЗК України
закріплено право власника земельної
ділянки або землекористувача вимагати
усунення будь-яких порушень його права
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою і
відшкодування завданих збитків.

Як встановлено в судовому засіданні і
сторонами не оспорюється, а тому
доказуванню не підлягає, позивач
ОСОБА_1 є власником будинку та
земельної ділянки, що на АДРЕСА_1.
Відповідач проживає у будинку АДРЕСА_2.
Позивач ОСОБА_2 є сином для позивачки
ОСОБА_1

Відповідно до копії акту відновлення
меж земельної ділянки та здачу межових
знаків під нагляд на зебережння від
17.08.2011 року, складеного на виконання
рішення Новокропивницької сільської
ради від 24.10.2007р. у присутності ОСОБА_1
та присутності представника ЛРФ ДП
«ЦДЗК», за участю суміжних
землекористувачів, про те, що в натурі
(на місцевості) проведено погодження
(встановлення) меж земельної ділянки по
АДРЕСА_1. Згідно даного протоколу
суміжними землевласниками
(землекористувачами) ніяких претензій
при встановленні меж не заявлено.
Спірні питання відсутні.?

Як вбачається з копії акту від 12.03.2014
року, складеного комісією
Новокропивницької сільської ради,
відповідач ОСОБА_3 перекрив міст, що
веде через дорогу загального
користування до будинку, зокрема,
АДРЕСА_1, залізною трубою, загородивши
в'їзд до вищевказаної земельної
ділянки та будинку.

Таким чином судом встановлено, що
відповідачем самовільно, без будь-якої
згоди з власниками сусідніх
землекористувачів та за відсутності
їхнього дозволу на дорозі загального
користування, що веде через міст до
будинку та земельної ділянки, зокрема,
на АДРЕСА_1, встановлено залізну трубу,
чим утруднюється право позивача вільно
та безперешкодно добиратись до
належної земельної ділянки та будинку,
а тому порушене право позивачів
підлягає судовому захисту.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
а) визнання прав; б) відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; в) визнання
угоди недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування; г)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

З огляду на вказане суд доходить
висновку про необхідність задоволення
позову шляхом зобов'язання відповідача
демонтувати встановлену ним на дорозі
через міст залізну трубу.

Суд не приймає до уваги доводи
відповідача та його представника, що
встановленням залізної труби не
порушуються права, зокрема, позивача
ОСОБА_2, який не є власником ні
земельної ділянки, ні будинку на
АДРЕСА_1, позаяк останній являється
членом сім"ї власника цього будинку та
земельної ділянки і має також
гарантоване Конституцією України
право на вільне пересування, зокрема,
по дорогах загального користування.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, ст. ст. 152, 158 ЗК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у користуванні
земельною ділянкою та будинком на
АДРЕСА_1 шляхом демонтажу залізної
труби, встановленої на дорозі через
міст, що веде до зазначених земельної
ділянки та будинку.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, з подачею
її копії до апеляційної інстанції.

Суддя