Справа № 359/480/14-ц Головуючий у І
інстанції Величко В.П.Провадження №
22-ц/780/3641/14 Доповідач у 2
інстанції ІгнатченкоКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

10 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко
Н.В.,

суддів : Малорода О.І.,
Матвієнко Ю.О.,

при секретарі : Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 22 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто Просто» про
захист прав споживача, визнання
договору недійсним, стягнення грошових
коштів та відшкодування моральної
шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
обґрунтовуючи вимоги тим, що 5 липня 2010
року між ним та відповідачем укладено
угоду № 0321100 з метою придбання
легкового автомобіля «KIA RIO» на суму 125
600,00 грн. На виконання укладеної угоди
позивач зобов'язаний був, щомісячно
сплачувати щонайменше 649,45 грн. Вважає,
що дана угода укладена внаслідок
використання відповідачем нечесної
підприємницької практики, а її умови
завдають шкоди споживачеві і
призводять до істотного дисбалансу
договірних прав та обов'язків сторін, а
тому просить визнати угоду № 0321100 від 5
липня 2010 року недійсною з моменту її
укладання, стягнути з відповідача на
свою користь 60 871,82 грн. безпідставно
набутих коштів за угодою та
відшкодувати 10 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 22 квітня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 6
травня 2014 року позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати, з мотивів неправильного
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та невірного
встановлення та дослідження обставин,
що мають значення для справи, та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права рішення суду без
змін. Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Так судом встановлено, що 5 липня 2010
року сторони уклали угоду № 0321100,
предметом якої є надання учаснику
(позивачеві) послуг системи «АвтоТак»,
спрямованих на придбання автомобіля.

Згідно ст. 3 даної угоди відповідач взяв
на себе зобов'язання надавати позивачу
як учаснику системи послуги в порядку
та строки, визначені угодою, включаючи,
але не обмежуючись:

- включення учасника до системи
«АвтоТак» шляхом підписання даної
угоди;

- формування груп учасників для
придбання автомобіля;

- включення учасника до групи для
придбання автомобілів;

- організація та створення умов для
придбання автомобілів учасниками
системи;

- здійснення оплати автомобіля
виробнику, імпортеру чи дистриб'ютору
за рахунок коштів, сплачених
учасниками системи, на умовах угоди;

- забезпечення отримання автомобіля
учасником системи згідно з умовами
угоди;

- здійснення адміністративних
процедур, необхідних для переда чі
автомобіля учаснику системи, який
одержав право на отримання автомобіля;

- формування фонду для повернення
коштів,

- приймання та перерахування страхових
платежів відповідній страховій
компанії;

- адміністрування групи, до складу якої
входить учасник системи, протягом
всього строку її існування;

- надання всіх послуг, визначених в
угоді та додатках до неї;

- вчинення всіх інших дій, спрямованих
на придбання учасником автомобіля
через систему.

Згідно ст. 4, 5 угоди, позивач набув за
угодою права, включаючи, але не
обмежуючись:

- право приймати участь в асигнаційних
актах, організованих «Авто Просто»;

- право вибору моделі або марки
автомобіля згідно з можливостями
постачальника;

- право сплачувати авансові внески
відповідно до положень угоди;

- право розірвати угоду до моменту
отримання автомобіля;

- право передачі третім особам прав та
обов'язків за угодою;

- право отримувати інформацію щодо
функціонування групи, до якої належить
учасник, а також зобов'язався
виконувати зобов'язання, передбачені
угодою, в порядку та строки, визначені
угодою, включаючи, але не обмежуючись:

- сплатити вступний внесок при
укладанні угоди;

- сплатити плату за право на отримання
автомобіля при наданні такого права:

- щомісячно сплачувати повні внески;

- сплачувати внески зі страхування
автомобіля після отримання автомобіля;

- отримати автомобіль за умови
виконання зобов'язань, встановлених
угодою;

- підписати відповідний двосторонній
акт, що свідчить про виконання
зобов'язань за угодою;

- за вимогою «Авто Просто» надавати
копії квитанцій про оплату внесків за
угодою.

Права та обов'язки сторін деталізовано
в додатках № 1 - 4 до зазначеної угоди.

На виконання угоди позивачем було
сплачено 5126,40 грн. вступного внеску та
186 471,82 грн. щомісячних платежів, а
відповідачем було виконано взяті на
себе зобов'язання з включення позивача
до системи «АвтоТак», формування груп
учасників для придбання автомобіля,
включення позивача до групи для
придбання автомобілів,
адміністрування групи, до складу якої
входить позивач як учасник системи, та
інші.

Зазначені обставини підтверджуються
угодою № 0321100 від 5 липня 2010 року,
додатками до неї, копіями квитанцій та
не заперечувалося сторонами.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції, з огляду на правовий
висновок Верховного суду України у
подібних правовідносинах, дійшов
висновку про легітимність здійснення
відповідачем діяльності з
адміністрування фінансових коштів
(фінансових активів для придбання
товарів у групах) на момент укладення
позивачем спірної угоди.

При цьому суд вважав, що позивачем не
доведено порушення принципу
добросовісності, істотного дисбалансу
прав та обов'язків сторін, а також
наявності завданої шкоди при укладенні
оспорюваного правочину.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що міськрайонний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до додатку № 2 угоди система
«АвтоТак» - це торговельна марка
зареєстрована згідно із
законодавством України та
використовується для позначення
послуг «Авто Просто» з адміністрування
системи придбання автомобілів у
групах. Кожна укладена угода
включається в групу, кожній
сформованій групі надається
порядковий номер, кожному учаснику
системи порядковий номер його в групі.
Після формування групи учасників
залучення інших учасників не
відбувається. Право на отримання
автомобіля здійснюється в порядку,
передбаченому угодою (ст.ст. 5, 6 додатку
№ 2 до Угоди), і відповідно до платежів,
здійснених самим учасником, а не
відповідно до платежів, здійснених
іншими учасниками групи.

Відповідно до положень, закріплених у
ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів», забороняється
здійснення нечесної підприємницької
практики. Нечесна підприємницька
практика включає в себе будь-яку
діяльність (дії або бездіяльність), що
вводить споживача в оману або є
агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7
ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як
такі, що вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

До заперечення відповідач долучено
постанову Верховного суду України від
11 вересня 2013 року, яка винесена у
цивільній справі щодо подібних
правовідносин, та в якій встановлено,
що в діяльності ТзОВ «Авто Просто» не
вбачається порушень положень Закону
України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, суд першої інстанції,
звернувши увагу на вимоги ч. 1 ст. 360-7 ЦПК
України, прийшов до обґрунтованого
висновку, що ТзОВ «Авто Просто»,
отримавши відповідний дозвіл
(ліцензію) на здійснення діяльності
(надання фінансової послуги) щодо
«придбання товарів у групах» у
Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, здійснює таку діяльність
легітимно та прозоро, у тому числі й до
введення законом ліцензування такої
діяльності.

У той самий час ст. 18 Закону України
«Про захист прав споживачів" містить
інші самостійні підстави визнання
угоди (чи її умов) недійсною.

Так, за змістом ч. 5 цієї норми у разі
визнання окремого положення договору,
включаючи ціну договору,
несправедливим може бути визнано
недійсним або змінено саме це
положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих
положень або визнання їх недійсними
зумовлює зміну інших положень
договору, на вимогу споживача такі
положення підлягають зміні або договір
може бути визнаний недійсним у цілому
(ч. 6 ст. 18 Закону).

Таким чином ст.ст. 18, 19 Закону України
«Про захист прав споживачів»
передбачають різні взаємовиключні
підстави визнання угод недійсними.

Визначення поняття «несправедливі
умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18
цього Закону умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача.

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України
«Про захист прав споживачів», можна
дійти висновку, що для кваліфікації
умов договору несправедливими
необхідна наявність одночасно таких
ознак: як умови договору порушують
принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч.
3 ст. 509 ЦК України); умови договору
призводять до істотного дисбалансу
договірних прав та обов'язків сторін;
умови договору завдають шкоди
споживачеві.

Посилаючись на дану норму, позивач не
довів суду, на підставі яких ознак,
зазначених у ч. 2 ст. 18 Закону України
«Про захист прав споживачів»,
кваліфікував умови договору
несправедливими, і чи тягне
несправедливість цих умов недійсність
договору в цілому.

Крім того, застосувавши норму ст. 18
Закону України «Про захист прав
споживачів», ОСОБА_1 не визначено в якій
кількості нерівні права та обов'язки
сторін правочину (ураховуючи, що ст. 13
Угоди містить дев'ять пунктів, а ст. 14
десять пунктів), яким чином така
нерівність завдала йому шкоди як
споживачу та порушила принцип
добросовісності договірних
правовідносин.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та посилання апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що докази та обставини, на які
посилаються апелянт в апеляційній
скарзі були предметом дослідження
судом першої інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом були дотримані
норми матеріального та процесуального
права.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307-308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 22 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий

Судді: