Справа № 667/2073/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року

Комсомольський районний суд м. Херсона
у складі:

головуючого - судді Черниш О.Л.

при секретарі Верескун Є.В.

за участю представників позивачів -
ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 ОСОБА_8 про
визнання договору купівлі-продажу
житлового будинку недійсним,
скасування його реєстрації, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду із
позовом, у якому просять визнати
недійсним договір купівлі-продажу
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_8
і ОСОБА_5, 20.12.2012 року, і зареєстрованого
в реєстрі від №3090, посвідченим
приватним нотаріусом ОСОБА_9, скасувати
його реєстрацію.

На обґрунтування позовних вимог
позивачі зазначили такі обставини:

20 грудня 2012 року між громадянином
ОСОБА_8 та громадянином ОСОБА_5 був
укладений договір купівлі-продажу
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

Пунктом 1.3 спірного договору
стверджується, що житловий будинок
АДРЕСА_1 належить продавцю на підставі
договору купівлі-продажу від 31.08.2010
року, зареєстрованого за №464.

01 жовтня 2013 року Комсомольським
районним судом м. Херсона договір
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1 від 31.08.2010 року визнано
недійсним.

Фактично ОСОБА_8, знаючи про
фіктивність прав ОСОБА_10 на
домоволодіння, продав ОСОБА_5 спірне
домоволодіння в порушення положення
ст.1.4 договору купівлі-продажу від
20.12.2012 року.

Відповідно до ст.230 ЦК України
якщо одна із сторін умисно ввела іншу
сторону в оману відносно обставин, які
мають суттєве значення, така угода
визнається судом недійсною.

Крім того, ОСОБА_3, як спадкоємець
вказаного майна, в 2012 році (на момент
укладення угоди) був неповнолітнім
сиротою і договір відносно його майна
не міг бути укладений без участі
органів опіки та піклування, а
відповідно до ст.224 ЦК України угода,
укладена без дозволу органу опіки та
піклування є нікчемною.

В даний час позивачі проживають у
вищезазначеному будинку.

У судовому засіданні
представники позивачів підтримали
позов, просили суд його задовільнити.

Відповідачі у судове засідання не
з»явилися, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялися
належним чином.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив, що 20 грудня 2012 року між
ОСОБА_8 (продавець) та ОСОБА_5 (покупцем)
було укладено нотаріально посвідчений
договір купівлі-продажу житлового
будинку АДРЕСА_1 ( а.с.9).

Згідно п.1.4 вказаного договору
продавець стверджує, що на момент
укладення цього договору вказаний вище
житловий будинок не перебуває під
арештом чи забороною, щодо нього не
ведуться судові спори, він не
заставлений, у податковій заставі не
перебуває, відносно нього не укладено
будь-яких договорів з відчудженням чи
щодо користування з іншими особами, як
юридична адреса підприємства,
установи, організації він не
використовується. Треті особи не мають
прав на цей житловий будинок.

Зазначене твердження не
відповідало фактичним обставинам
справи. Позивачі на час укладення угоди
з відповідачем проживали у будинку,
прийняли спадщину шляхом проживання у
будинку на час смерті спадкодавця, хоч
свідоцтва про право на спадщину не
отримали, що підтверджується довідкою
Третьої Херсонської державної
нотаріальної контори від 18 квітня 2014
року ( а.с.32).

Таким чином, відповідач ОСОБА_8
ввів іншу сторону - покупця ОСОБА_5 в
оману, а відповідно до ст.230 ЦК України
якщо одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення,
такий правочин визнається судом
недійсним.

Суд не приймає доводи позивачів
про те, що ОСОБА_3 на час укладання
спірного договору був неповнолітнім,
оскільки згідно матеріалів справи він
є ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.32), а спірний договір
укладено 20 грудня 2012 року.

Позивачі мають право на звернення
до суду із позовом про визнання
договору недійсним, оскільки спірним
договором порушено їх права, як
спадкоємців житлового будинку -
предмету спірного договору, а
відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнано судом недійсним.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, а згідно ст.4,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законом.

Судом встановлено, що права
позивачів, як спадкоємців, на будинок
порушені, а тому мають бути судом
захищені у спосіб, заявлений позивачем
- визнання спірного договору недійсним,
оскільки іншого способу захисту
позивачів на даний час немає, заявлений
ними спосіб захисту порушеного права
визначений ст.16 ЦК України.

Вимога про скасування реєстрації
спірного договору задоволенню не
підлягає, оскільки реєстрація
правочину лише підтверджує ту
обставину, що угода була укладена між
сторонами і нотаріально посвідчена,
про що здійснено запис у нотаріальній
книзі та внесено відомості до
Державного реєстру правочинів.
Скасування реєстрації не поновлює прав
позивачів і не призводить до порушень
цих прав.

Керуючись ст.ст. 3,4,11,60,179,209, 212 ЦПК
України, на підставі ст.16,ч.1ст. 203, ст.215,
ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_8 про визнання договору
купівлі-продажу житлового будинку
недійсним, скасування його реєстрації -
задовільнити частково.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
укладеного 20.12.2012 року між ОСОБА_8 та
ОСОБА_5, посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_9, зареєстрованого в
реєстрі за №3090.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення протягом десяти днів з
дня його проголошення може бути
оскаржено до апеляційного суду
Херсонської області шляхом подачі
апеляційної скарги через
Комсомольський районний суд м. Херсона.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя
О.Л.
Черниш