Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року
Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді: Бондаря В.Я.

при секретарі: Іщик О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дельта банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вимогою про
стягнення суми боргу за кредитним
договором, заборгованості за
відсотками та судових витрат,
посилаючись на такі обставини. 27 липня
2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2
укладено договір про надання
споживчого кредиту № 0,
відповідно до якого банк надав
відповідачу кредитні кошти у розмірі 350
000,0 доларів США з розрахунку 13% річних
на строк з 27 липня 2007 року по 27 липня 2017
року. Банк повністю та в строки виконав
свої зобов'язання за кредитним
договором, однак ОСОБА_2 не виконував
умови договору, не здійснював
погашення кредиту та не сплачував
відсотки за користування коштами. На
забезпечення виконання умов
зазначеного договору було також
укладено договори поруки № 126885 від
27.07.2007 року, № 126701 від 27.07.2007 року, № 126660
від 27.07.2007 року, відповідно до яких
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 взяли на себе
зобов'язання відповідати за
невиконання позичальником умов
зазначеного кредитного договору. При
цьому, 08.12.2011 року між позивачем та АКІБ
«УкрСиббанк» укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, згідно з яким, як зазначає
позивач, він набув права вимоги за
вказаним кредитом.

Представник позивача надав до суду
заяву, якою позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив розглянути
справу за його відсутності, не
заперечував проти заочного розгляду
справи.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_6 позовні вимоги не
визнала, вважала їх необґрунтованими
та такими, в задоволенні яких необхідно
відмовити. Крім того, вказувала на те,
що позивачем не надано належних
доказів права звернення до суду з
такими вимогами, зокрема, не доведено,
що до нього перейшло право вимоги за
вказаним кредитним договором.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 у
судове засідання не з'явились, причини
неявки суду не повідомили, про час та
місце розгляду справи були сповіщенні
належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що у задоволенні позовної заяви
слід відмовити у повному обсязі,
виходячи з наступного. Судом
встановлені такі фактичні обставини на
підставі представлених письмових
доказів.

27 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_2 укладено договір про надання
споживчого кредиту № 0,
відповідно до якого банк надав
відповідачу кредитні кошти у розмірі 350
000,0 доларів США з розрахунку 13% річних
на строк з 27 липня 2007 року по 27 липня 2017
року

На забезпечення виконання умов
зазначеного договору 27 липня 2007 року
укладено договори поруки № 126885, № 126701,
№ 126660, відповідно до яких ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 прийняли на себе
зобов'язання відповідати по
зобов'язаннях ОСОБА_2, які виникають з
умов кредитного договору № 0,
проте відповідачі порушили умови
повернення платежів, у результаті чого
станом на 29.04.2013 року у них виникла
заборгованість за договором кредиту у
розмірі 3 990 959, 89 гривень.

Між ПАТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта
Банк» 08.12.2011р. був укладений Договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами.

Згідно до п.1.1 вищенаведеного Договору,
перелік позивальників (боржників),
відносно яких були продані права
вимоги, зазначені в Додатку І (Перелік
Прав вимоги за кредитами). Крім того,
момент переходу прав вимоги від ПАТ
«УкрСибанк» до ПАТ «ДельтаБанк» є
момент підписання ними Акту
приймання-передачі прав вимоги за
кредитами у дату закриття, що
передбачене п.2.3 Договору від 08.12.2011р.

З огляду на наведене, суд не приймає до
уваги у якості доказу факту передачі
прав вимоги до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, що виникла за договором №0
від 27.07.2007 року, а також моменту
переходу прав вимоги за договором
№0 від ПАТ «УкрСиббанк» до АТ
«Дельта Банк», так як цей акт був
складений не на виконання п.п.1.1., яким
встановлений обсяг переданих прав
вимог з посиланням на Додаток І, та п.2.3,
яким встановлюється, саме з якого
моменту ПАТ «ДельтаБанк» набуває право
вимоги, а на виконання п.4.2 Договору. При
цьому, в тексті виписки з договору від
08.12.2011р., яка була завірена приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_1, який був
наданий до матеріалів справи, текст
п.4.2 Договору купівлі-продажу прав
вимоги за кредитами від 08.12.2011р.
відсутній. Інші докази, які б
підтверджували передачу ПАТ
«ДельтаБанк» права вимоги до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що виникла за
договором №0 від 27.07.2007 року від
ПАТ «УкрСиббанк», та момент переходу
цих прав до ПАТ «ДельтаБанк» в
матеріалах справи відсутні.

Також, стосовно наданих позивачем
копії виписки з договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами та акту прийому-передачі
документації за договором
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 08.12.2011 року, суд має
констатувати, що вони є неналежними
доказами, оскільки в них не міститься
прямого посилання на передачу права
вимоги саме за договором про надання
споживчого кредиту №0 від 27.07.2007
року, розміру зобов'язання на момент
передачі, інформації (розрахунку), з
чого складається невиконаний розмір
грошового зобов'язання та за який
період.

Згідно з правилом ч.1 ст.512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

У відповідності до ч.1 ст.517 ЦК України
первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення.

Втім, згідно наданих документів,
позивач не довів, а суд позбавлений
підстав зробити висновок, що йому була
передана кредитна справа в цілому та
оригінали договору №0 від 27.07.2007
року про відповідальне зберігання
документів та акт прийому-передачі
документів, а також інформацію про
розрахунки між попереднім кредитором
та боржником - відповідачем.

У цьому суду вбачається порушення
позивачем норм процесуального права,
зокрема, положень статті 64 ЦПК України.
Згідно зі ст. 64 ЦПК України письмовими
доказами є будь-які документи, акти,
довідки, листування службового або
особистого характеру або витяги з них,
що містять відомості про обставини, які
мають значення для справи. Письмові
докази, як правило, подаються в
оригіналі. Якщо подано копію
письмового доказу, суд за клопотанням
осіб, які беруть участь у справі, має
право вимагати подання оригіналу.

За наведених обставин, суд дійшов
висновку, що позивачем не було
дотримано процедури відступлення
права вимоги за кредитним договором
від первинного кредитора до позивача, а
також порушено процесуальні принципи
безпосередності дослідження усіх
доказів в судому засіданні та
гласності судового розгляду. З
наведених обставин суд не вправі
визнавати позивача належним
кредитором у досліджуваних
правовідносинах.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з правилом ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Враховуючи, що позивачем не доведено
факту переходу права вимоги за
договором про надання споживчого
кредиту №0 від 27 липня 2007 року,
укладеного між відповідачем та АКІБ
«УкрСиббанк», суд вважає позов
необґрунтованим належним чином та
таким, у задоволенні якого необхідно
відмовити у повному обсязі.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільну справу в межах заявлених
вимог і на підставі представлених
сторонами доказів.

Керуючись ст. ст. 16, 512, 516, 517 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»-
відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, яки брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:

Бондар В.Я.