АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1632/14
Категорія : договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Малінської С.М.,
Даниленка В.М.

при секретарі - Андрійко О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу

за апеляційною скаргою
Харківського національного
університету внутрішніх справ

на рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 05 грудня
2013 року

по справі за позовом
Харківського національного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_2 про стягнення суми витрат,
пов'язаних з утриманням у Харківському
національному університеті внутрішніх
справ ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року позивач -
Харківський національний університет
внутрішніх справ (далі ХНУВС) звернувся
до суду з вказаним позовом посилаючись
на те, що ОСОБА_3, проходив навчання та
військову службу у Харківському
національному університеті внутрішніх
справ з 01.09.2007 року на посаді курсанта.
18 червня 2011 року було відраховано зі
складу курсантів та відкомандировано
для подальшого проходження служби до
ГУМВС України в Харківській області та
відповідач був виключений із списків
особового складу Університету наказом
начальника Університету №272 від 18.06.2011
р.

Наказом ГУМВС України в
Харківській області від 21.05.2013 р. №141
оперуповноваженого СКР Жовтневого PB
ХМУ ГУ лейтенанта міліції ОСОБА_2 було
звільнено з органів внутрішніх справ
за п. 64 «ж» (за власним бажанням)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України.

Відповідно до п.2.3.6 Договору
відповідач зобов'язаний у разі
відрахування з навчального закладі чи
звільнення з органів внутрішніх справ
по закінченні навчання до
встановленого трирічного терміну
перебування на службі відшкодувати
фактичні витрати, пов'язані з його
утриманням у навчальному закладі
згідно затвердженого рахунку.

Відповідно до розрахунку фактичних
витрат, пов'язаних з утриманням ОСОБА_2
у ХНУВС, проведеного згідно з вимогами
постанови KM України від 01.03.2007 р. №313
«Про затвердження Порядку
відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ», їх сума складає 34 302
грн. 66 коп.

Проте, ОСОБА_3 у добровільному
порядку відмовився від погашення
зазначених витрат, а тому позивач
вимушений звернутися до суду за
захистом своїх прав.

На підставі викладеного позивач
ХНУВС просив суд стягнути на його
користь з відповідача ОСОБА_2 фактичні
витрати, пов'язані з його навчанням, а
саме, грошові кошти в розмірі 34 302 грн. 66
коп. та судові витрати понесені по
справі.

Рішенням Дзержинського районного
суду м. Харкова від 05 грудня 2013 року
позов Харківського Національного
Університету внутрішніх справ -
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Харківського Національного
Університету внутрішніх справ суму
витрат, пов'язаних з утриманням у
Харківському національному
університеті внутрішніх справ в
розмірі 17 751 (сімнадцять тисяч сімсот
п'ятдесят однієї) гривні 40 копійок, а
також судовий збір у розмірі 177 (сто
сімдесят сім)гривень 49 копійок.

Не погодившись частково з
вказаним рішенням ХНУВС звернувся з
апеляційною скаргою, в якій, з
посиланням на неповне з'ясування судом
першої інстанції обставин справи,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити по справі нове
рішення, яким позов задовольнити у
повному обсязі.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, що
з'явилися, відповідно до ст. 303 ЦПК
України перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, районний
суд виходив з того, що знайшла своє
підтвердження сума 17751,40 грн. стосовно
іншої суми, позивачем не було надано
належних та допустимих доказів.

З таким висновком суду, судова
колегія погоджується з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послуг, яка споживається в
процесі вчинення дії або здійснення
певної діяльності, а замовник
зобов'язується оплатити виконавцеві
зазначену послугу, якщо інше не
встановлено договором.

Відповідно п.5 Постанови КМУ № 313
витрати відшкодовуються:

- у повному розмірі: особами чоловічої
статі, що вислужили встановлений
законодавством строк строкової
військової служби до вступу у
навчальний заклад та жіночої статі за
весь період навчання; особами, що
навчалися понад встановлений
законодавством строк строкової
військової служби за період навчання,
що перевищує такий строк;

- з урахуванням різниці суми витрат з
утримання осіб у навчальному закладі
та утриманні військовослужбовців
строкової служби за відповідною
військово-обліковою спеціальністю.

Судова колегія приходить до
висновку, що позивачем не було
визначено, до якої групи, потрібно
віднести відповідача, для того, щоб
правильно та в рамках діючого
законодавства нарахувати фактичні
витрати, пов'язані із навчанням.

Як було встановлено в судовому
засіданні на час вступу до навчального
закладу ОСОБА_4 було лише 17 років, а до
строкової військової служби в Україні
придані лише особи, які досягли 18 років.

Згідно із п.5 пп.1 ч.2 Постанови КМ
України №313 відповідач відноситься до
«осіб, що навчалися понад встановлений
законодавством строк строкової служби
за період навчання, що перевищує такий
строк, а тому відповідач повинен
відшкодовувати витрати у повному
обсязі за період навчання, що перевищує
строк військової служби, а саме:
12-місячний термін згідно ЗУ «Про
військовий обов`язок та військову
службу» тобто не за 4 роки навчання, а
лише за 3 роки навчання. Таким чином,
якщо 2007-2008 навчальний рік
прирівнюється до строку проходження
відповідачем строкової служби, то сума
позову повинна зменшитися на 8 299 гр.70
коп. (грошове забезпечення 4107,48 грн.,
речового забезпечення 870,90 грн., витрати
на харчування (продовольче
забезпечення) 1407,04 грн., витрати на
комунальні послуги 1914,28 грн.).

Пунктами 2.1.2, 2.1.2.1 вищезазначеного
Порядку передбачено, що витрати на
продовольче забезпечення є витрати,
пов'язані із забезпеченням відповідача
продовольством згідно норми
харчування. Оскільки ОСОБА_4 підпадає
під дію п. 5 Порядку, утримання
провадиться на підставі
довідки-розрахунку, складеної
начальником продовольчої служби, за
визначений період навчання.

У довідці-розрахунку повинна
відображатися кількість діб
перебування на харчуванні та фактична
його вартість, яка підраховується на
підставі відповідних норм харчування.

Згідно довідки-розрахунку витрат
на харчування відповідача вбачається,
що позивачем у період з 2008р. по 2011 р.
понесені витрати на харчування
відповідача у загальній сумі 8251,56 грн.
Однак, вказана довідка не відображає
кількість діб перебування на
харчуванні відповідача, не містить
зазначення відповідних норм
харчування.

Оскільки, згідно з Порядком
відшкодуванню підлягають фактичні, а
не нормативні витрати на харчування
курсанта, суд вважає, що позивачем не
доведено правомірність вимог, щодо
витрат на харчування ОСОБА_2 під час
навчання в ХНУВС за період часу з 2008 по
2011 навчальній рік та належним чином цей
факт не підтверджено.

З таких обставин, судова колегія
погоджується з висновком районного
суду стосовно того, що з відповідача
підлягає стягненню сума 17 751,40 грн.

Відповідно до пп.2.1.6,2.1.6.1 Порядку, до
спожитих курсантом ВНЗ комунальних
послуг та енергоносіїв належить тепло,
гаряча та холодна вода, водовідведення
та електроенергія. Розрахунок
здійснюється виходячи з середнього
обсягу споживання на одного курсанта
за добу.

При проведенні розрахунків
застосовуються тарифи, що встановлені
для бюджетних установ і діють у
місцевості, в якій розташований вищий
навчальний заклад, у відповідному
навчальному році. Курсанти, які
підпадають під дію пункту 5 Порядку,
витрати на оплату комунальних послуг
та спожиті енергоносіїв відшкодовують
за визначений період навчання, за
винятком терміну перебування у
відпустках.

Суд першої інстанції повно і
всебічно з'ясував обставини по справі,
на які посилалися сторони як на
підставу своїх вимог і заперечень,
оцінив докази, які були досліджені в
судовому засіданні і дійшов
правильного висновку про задоволення
позову.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Підставами для захисту цивільного
права є його порушення, невизнання або
оспорювання.

Порушення цивільного права є
результатом протиправних дій
порушника, внаслідок чого воно зазнало
зменшення або ліквідації, що позбавляє
його носія можливості здійснити,
реалізувати це право повністю або
частково.

При цьому, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін (ч.1 ст. 10 ЦПК України). Даний
принцип полягає у прояві в змагальній
формі ініціативи та активності осіб,
які беруть участь у справі. Принцип
змагальності забезпечує повноту
дослідження обставин даної справи.

Сторони зобов'язані визначити
коло фактів, на які вони можуть
посилатися як на підставу своїх вимог
і заперечень, і довести обставини,
якими вони обґрунтовують ці вимоги й
заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема, звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

За таких обставин, доводи
апеляційної скарги не є суттєвими, і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи. Позивач будь яких
доказів, які б спростовували висновки
суду - не надав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, п.1 ч.1
ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківського
національного університету внутрішніх
справ відхилити.

Рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 05 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення.

Касаційна скарга може бути
подана безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
ухвалою апеляційної інстанції
законної сили.

Головуючий суддя -

Судді -