АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/4476/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа №642/293/14
Категорія:про відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області у складі :

Головуючого - судді - Яцини В.Б.,

суддів - Бурлака І.В., Карімової
Л.В.,

при секретарі : Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Ленінського районного суду
м.Харкова від 12 травня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
володінні та користуванні земельною
ділянкою, зобов'язання повернення
самовільно зайнятої частини земельної
ділянки, перечення огорожі на межу
земельних ділянок та відшкодування
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

У січні 2014 року позивач звернулася до
Ленінського районного суду м. Харкова з
позовною заявою, у якій після її
уточнення просила усунути перешкоди зі
сторони ОСОБА_2 у володінні та
користувані земельною ділянкою, площею
0,0905 га, кадастровий номер :08:018:0018,
яка розташована у АДРЕСА_1. Зобов'язати
ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 самовільно
зайняту частину земельної ділянки,
площею 28,6 кв.м., яка розташована у
АДРЕСА_1, а також - перенести огорожу на
межу земельних ділянок АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у
відшкодування моральної шкоди 150 000 грн.
І понесені судові витрати, пов'язані з
поданням та розглядом позовної заяви.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначила, що вона є власником
земельної ділянки, площею 0,0905 га,
кадастровий номер :08:018:0018, яка
розташована у АДРЕСА_1. Власником
суміжної земельної ділянки, яка
розташована у АДРЕСА_2 є відповідач
ОСОБА_2, який без узгодження з нею
збудував на її ділянці огорожу, тим
самим скоїв самовільне будівництво
споруди на самовільно зайнятій частині
земельної ділянки НОМЕР_1. Згідно з
Планом перенесення меж земельної
ділянки, який було виконано
Геодезичною фірмою «СХМ», площа
частини земельної ділянки НОМЕР_1, яка
знаходиться за огорожею ділянки
НОМЕР_2, складає 28,6 кв.м. 05.07.2013 року та
15.07.2013 року її представником
відповідачу поштою були направлені
пропозиції про припинення
користування чужою земельною ділянкою
та пропозиції щодо вирішення спору з
цього приводу, на які відповідач не
відреагував. 20.08.2013 року позивач
звернулася до Ленінського РВ ХМУ ГУМВС
України в Харківській області з
відповідною заявою та 30.11.2013 року
начальником відділення розслідування
злочинів у сфері господарської
діяльності СВ Ленінського РВ ХМУ ГУМВС
України в Харківській області майором
міліції Трус М.В. було винесено
постанову про закриття кримінального
провадження, в результаті чого вона
вимушена була звернутися до суду. Крім
того, позивач зазначила, що своєю
незаконною діяльністю відповідач
спричинив їй моральну шкоду, яка
втілилась у тому, що подібного
приниження позивач раніше ніколи не
відчувала, таким чином відповідач
спричинив моральні страждання,
принизив людську гідність позивача,
примусив її відчувати себе лише
маріонеткою, лялькою у чужій грі.
Переживання з приводу того, що сталося,
примусили позивача замкнутися в своєму
світі. Вона втратила інтерес до життя:
не хочеться бачить нікого з друзів та
знайомих, порушилося звичне коло
спілкування. їй необхідно докладати
додаткових зусиль для організації
свого життя. Почуття розчарування,
недовіри поселилися в її серці.
Неправомірна діяльність відповідача
примусила позивача звернутися за
правовою допомогою до адвокатів та
міліції які, вивчив матеріали, прийшли
до висновку, що діяльність відповідача
прямо суперечить діючому
законодавству України. Цей факт
посилив страждання та хвилювання
позивача. Моральну шкоду позивач
оцінила у 150 000 грн.

У судовому засіданні представник
позивача уточнені позовні вимоги
підтримав у повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені у
позові.

Відповідач та його представник до
судового засідання не з'явилися, про
дату та місце слухання справи були
повідомлені належним чином, причини
своєї неявки суд не повідомили.
Представник відповідача у письмових
заперечення вказав, що відповідач
дійсно є власником суміжної з
земельною ділянкою позивачки
земельної ділянки, на якій
розташований належний йому будинок за
вказаною вище адресою, які були ним
придбані 28.02.2007 року вже в існуючих
межах та зі зведеною огорожею,
узгоджених з позивачкою з попереднім
власником ще 28.04.2007 року, які він не
порушував і вважає заявлені вимоги
безпідставними і не доведеними.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м.Харкова від 12 травня
2014 року в задоволенні позивних вимог
ОСОБА_1 відмовлено

Не погоджуючись з таким рішенням
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить
скасувати заочне рішення та
постановити нове яким задовольнити її
позивні вимоги. Посилається на те, що
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, за недоведеністю обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, суд порушив та
неправильно застосував норми
матеріального та процесуального права.

Судова колегія відповідно до ст.ст. 303,
305 ЦПК України перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги за відсутності
позивачки та її представника, які були
належним чином повідомлені про судовий
розгляд скарги, однак поважних причин
своєї неявки та доказів на їх
підтвердження не надали, вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
заданих збитків.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
а) визнання прав; б) відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; в) визнання
угоди недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування; ґ)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Згідно ч. 3 вказаної статті одним із
способів захисту прав громадян на
земельні ділянки є відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав.

Судом встановлено, що відповідно до
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯА № 560195 ОСОБА_1
є власником земельної ділянки, площею
0,0905 га, кадастровий номер :08:018:0018,
яка розташована у АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 є власником суміжної
ділянки площею 0,0905, яка розташована у
АДРЕСА_2, на підставі Державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯД № 047370, який зареєстрований
25.12.2007 року за № 64, кадастровий
номер :08:018:0047.

05.07.2013 року та 15.07.2013 року представником
позивача відповідачу поштою були
направлені пропозиції про припинення
користування чужою земельною ділянкою
та пропозиції щодо варіантів вирішення
спору з цього приводу.

За нормою ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 59 ЦПК України визначає, що суд не
бере до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

На підтвердження доводів позову
позивачка послалася на схему планової
основи суміжних земельних ділянок
сторін, складену геодезичною фірмою
«СХМ», однак в матеріалах справи
відсутнє підтвердження про те, що
вказана схема була складена
спеціалістами у галузі геодезії і не
містить документів, на підставі яких
така схема була складена (а.с. 10-11). Не
були вони надані й при апеляційному
оскарженні рішення суду. Від
проведення необхідної в таких випадках
за змістом ч. 1 ст. 143 ЦПК України судової
експертизи для усунення суперечливих
даних стосовно наявності чи
відсутності порушення межі з боку
відповідача позивачка, яка
представлена адвокатом, при розгляді
справи по суті відмовився і не
поставила цього питання в апеляційній
скарзі, хоча для цього була
процесуальна можливість.

На підтвердження своїх заперечень
проти скарги відповідач надав до
апеляційного суду Акт узгодження меж
між суміжними з позивачкою земельними
ділянками від 28.04.2007 року, з якими
позивачка погодилася, який був
досліджений судовою колегією. При
цьому належних і допустимих доказів на
підтвердження того, що відповідач
заступив за визначену в Акті від 28.04.2007
року спільну з позивачкою межу
матеріали справи не містять.

При таких обставинах судова колегія
погоджується з висновком районного
суду про недоведеність заявленого по
справі позову, що відповідає наведеним
нормам матеріального і процесуального
права, і такий висновок доводами
скарги не спростовується.

Таким чином, оскільки суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, то з
передбачених ст. 308 ЦПК України підстав
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч. 1 ст. 307, ст.ст.
308, 313, 315, 319-325 ЦПК України, судова
колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного
суду м. Харкова від 12 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак протягом 20 днів
після набрання законної сили може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: