АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/4083/13-ц 22-ц/774/1159/К/14
Справа № 212-4083/13-ц
Головуючий в 1 інстанції
Провадження 22-ц7741159К14
Категорія № 27 ( ІУ )
Доповідач Грищенко Н.М.
29 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
головуючого судді: Грищенко Н.М.,
суддів: Братіщевої Л.А.,
при секретарі: Булах К.А.
за участю: позивача - ОСОБА_2,
його представника - ОСОБА_3,
представника відповідача Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» - Бродька Анатолія
розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«ПриватБанк» на рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 26
березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» про визнання кредитного
договору недійсним , -
У травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» про визнання
кредитного договору недійсним.
В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що з листа
ТОВ " Ультімо Український центр
грошових виплат" від 14 листопада 2008
року йому стало відомо, що згідно
кредитного договору № DNH 4KP80310088 від 11
травня 2006 року він має заборгованість
Листом від 11 лютого 2013 року ПАТ КБ "
Приват Банк" повідомив, що за кредитним
договором, укладеним на ім'я
позивача, не виконуються грошові
Посилаючись на те, що спірний
кредитний договір № DNH 4KP80310088 від 11
травня 2006 року він не оформлював і не
підписував, після уточнення позовних
вимог у березні 2014 року ОСОБА_2 просив
суд визнати кредитний договір № DNH
4KP80310088 від 11 травня 2006 року недійсним
та стягнути з ПАТ КБ " Приват Банк" у
відшкодування моральної шкоди 100 000,0
Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 26 березня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково. Визнано кредитний договір №
DNH 4KP80310088 від 11 травня 2006 року недійсним.
Стягнуто з ПАТ КБ "ПриватБанк" на
користь ОСОБА_2 у відшкодування
моральної шкоди 10000 грн. та за
проведення судово - почеркознавчої
експертизи 2 119,68 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
"ПриватБанк", посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, які мають
значення для правильного вирішення
спірного питання, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального законодавства,
ставить питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Вважає, що суд безпідставно не взяв до
уваги пропуск позивачем строку
позовної давності звернення до суду
за захистом порушених прав.

Висновок судової експертизи не може
бути допустимим доказом.

Судом не наведено обґрунтування
розміру моральної шкоди та підстави
для її стягнення, позивачем не
доведено заподіяння йому моральної
шкоди.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Із заяви позичальника № DNH 4KP80310088 від
11.06.2006 року убачається, що ОСОБА_2 взяв в
кредит ПАТ КБ "ПриватБанк" товар
Монітор19 "Philips 190X6FB" вартістю 2200 гривень.
( а.с.31).

Згідно висновку судової
почеркознавчої експертизи №2852-13 від
24.01.2014 Дніпропетровського науково -
дослідного інституту судових
експертиз, підпис від імені ОСОБА_2 в
графі " підпис заяви Позичальника № DNH
4KP80310088 від 11.05.2006, яка є кредитним
договором - виконаний не ОСОБА_2, а іншою
особою з наслідуванням його
справжнього підпису ( а.с.44-50).

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції керувався ст. 215
ЦК України та дійшов висновку, що
оскільки підпис в заяві позичальника
вчинено не ОСОБА_2 - кредитний договір
є недійсним, тому стягнув у
відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Колегія суддів не може у повному
обсязі погодитися із висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
такі питання 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані ( пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6 ) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував
у повній мірі всі обставини, які мають
значення для справи, та не виконав усі
вимоги цивільного судочинства, у
зв'язку із чим рішення в даній справі
неможна повністю визнати законним і
обґрунтованим.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання
в момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено,
що договір є укладений, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Установивши, що спірний кредитний
договір, який за формою і змістом
відповідає вимогам закону, але
експертизою підтверджено, що одна із
сторін його не підписувала, суд має
виходити з того, що такий договір є
вчиненим.

Як роз'яснено у п. 8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
2009 року «Про практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» № 9, відповідно
до частини першої статті 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання стороною (сторонами)
вимог, які встановлені статтею 203 ЦК
України.

Зазначене вище є підставою для
визнання договору недійсним за ст. ст.
203, 215 ЦК України як підписання договору
особою, яка не має на це повноважень та
відсутність волевиявлення сторони
правочину.

Таким чином, встановивши, що заява
позичальника № DNH 4KP80310088 від 11.06.2006 року
підписана не ОСОБА_2, що
підтверджується висновком судової
почеркознавчої експертизи №285-13 від 24
січня 2014 року, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
наявність правових підстав для
визнання спірного договору недійсним з
підстав ч. 3 ст. 203, ст. 215 ЦК України.
Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції в
частині визнання кредитного договору
№ DNH 4KP80310088 від 11 травня 2006 року
недійсним

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги
представника відповідача в частині
неналежного та недопустимого доказу -
висновку судової почеркознавчої
експертизи № 2852-13 від 24 січня 2014 року.
Як убачається з матеріалів справи при
постановленні ухвали від 23 липня 2013
року про призначенні почеркознавчої
експертизи був присутній представник
відповідача, судом ставились на
обговорення питання, які будуть
поставлені перед експертом та вид
експертної установи. Представником
відповідача не заявлялось клопотання
про збільшення обсягу запитань, які
необхідно поставити перед експертом,
тому посилання на некоректність та
неповноту судової експертизи, колегія
суддів до уваги не приймає.

Також не приймає колегія суддів до
уваги доводи апеляційної скарги
представника

відповідача ПАТ КБ "ПриватБанк" в
частині пропуску позивачем строку
звернення до суду за захистом
порушених прав. Як пояснив в суді
апеляційної інстанції представник
позивача ОСОБА_3, ОСОБА_2 за зверненням у
2008 році до служби безпеки Банку
отримав в усному порядку відповідь, що
заборгованості відсутня, оформлення
відбулось шахрайським шляхом.

Однак, при отриманні листа з
Банку у 11.02.2013 року із вимогами про
повернення кредитних коштів, позивач
звернувся у травні 2013 року із позовом
про захист порушених прав у строк
передбачений ст.267 ЦК України.

Колегія суддів не може погодитися із
висновками суду першої інстанції в
частині стягнення з відповідача ПАТ
КБ "ПриватБанк" на користь позивача
ОСОБА_2 у відшкодування моральної
шкоди 10000 грн. та вважає доводи
апеляційної скарги в цій частині
такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає у фізичному
болю та душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
противоправною поведінкою щодо неї
самої, членів родини чи близьких
родичів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК
України моральна шкода завдана
неправомірними діями відшкодовується
особою яка її завдала, за наявності її
вини.

При визначенні розміру моральної
шкоди, суд першої інстанції не
врахував роз'яснення п.5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до якого,
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Крім
того, судом не взято до уваги
роз'яснення п.9 вищезазначеної
Постанови, розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань. Суд повинен
врахувати ступінь фізичних і моральних
страждань позивача, їх тривалість і
тяжкість, істотність вимушених змін у
її життєвих стосунках.

Частиною 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. При цьому,
частина 4 цієї статті вказує на те, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В розумінні ст. 57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Як убачається в матеріалах справі,
відсутні належні та допустимі докази,
в розумінні ст.ст.57-59 ЦПК України, що
підтверджують вимоги позивача про
відшкодування моральної шкоди.

Доказів щодо неможливості вчасного
отримання заробітної плати з вини
Банку, відомостей про дзвінки
співробітників Банку, на які в
позовній заяві посилається ОСОБА_2,
суду не надано. Як не надано і будь
яких доказів, в чому полягали його
моральні страждання, їх тривалість і
тяжкість, істотність вимушених змін у
його життєвих стосунках.

Отже, на думку колегії суддів,
позивачем не доведено позовних вимог
в частині відшкодування на його
користь з ПАТ КБ "ПриватБанк"
моральної шкоди, тому рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 26 березня 2014 року в цій
частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних
вимог до ПАТ КБ «ПриватБанк» про
стягнення моральної шкоди, відповідно
до п.1,3 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, п.1,3 ч.1 ст. 309, 314-316 ЦПК
України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 26 березня 2014 року в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» про стягнення моральної
шкоди в сумі 10 000грн. скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення
про відмову в задоволенні цих
позовних вимог.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: