Справа № 603/213/14-ц
Провадження №2/603/64/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2014 р.
м.Монастириська

Монастириський районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого судді Галіяна І. М.

при секретарі Пшеничняк В.Й.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста
Монастириська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про про стягнення аліментів на
утримання батьків,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 (далі-позивачі)
звернулись до Монастириського
районного суду Тернопільської
області з позовом до ОСОБА_3
(далі-відповідач) про стягнення на їх
користь аліментів у твердій грошовій
сумі по 200 грн. на кожного щомісяця.

Вимоги позивачів обґрунтовані тим, що
ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3,
а ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивачі є пенсіонерами, інших доходів
крім пенсії, яка є малою, не мають, а
тому вважають, що їхнє матеріальне
становище вкрай нужденне.

Також, в позовній заяві зазначають, що у
них є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Матеріальної допомоги син їм не надає,
хоча є працездатного віку.

Позивачі в судове засідання не
з'явились, суду подали заяви про
розгляд справи у їх відсутності, свої
позовні вимоги підтримують повністю.

Відповідач в судове засідання не
з'явився суду подав заяву про розгляд
справи у його відсутності, позовні
вимоги визнає повністю.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, суд дійшов висновку про
задоволення вимог позивача з
наступних підстав:

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1
народилася ІНФОРМАЦІЯ_3, про що
свідчить паспорт серії НОМЕР_1 виданий
в грудні 1999 року та ОСОБА_2, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_4 про що свідчить
паспорт серії НОМЕР_2 виданий в грудні
1999 року і які за віком є пенсіонерами.

В позивачів є сини, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3
виданого 18 січня 1989 року та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4
виданого 14 травня 1986 року. Син є
повнолітніми і працездатного віку.

З вищевказаного вбачається, що
позивачі є пенсіонерами, тобто у сенсі
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» вони є непрацездатними
особами.

Статтею 202 Сімейного кодексу
України передбачений обов'язок
повнолітніх дочки, сина утримувати
батьків, які є непрацездатними і
потребують матеріальної допомоги.

Згідно зі ст. 205 Сімейного кодексу
України суд визначає розмір аліментів
на батьків у твердій грошовій сумі і
(або) у частці від заробітку (доходу) з
урахуванням матеріального та
сімейного стану сторін. При визначенні
розміру аліментів та додаткових витрат
суд бере до уваги можливість одержання
утримання від інших дітей, до яких не
пред'явлено позову про стягнення
аліментів, дружини, чоловіка та своїх
батьків.

Згідно роз'яснень п. 21 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15 травня 2006
року № 3, обов'язок повнолітніх дочки,
сина утримувати своїх непрацездатних
батьків, які потребують матеріальної
допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У
зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина,
до яких пред'явлено позов про стягнення
аліментів, зобов'язаний перевірити
їхні доводи про ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків щодо них (ст.
204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при
визначенні розміру аліментів на
непрацездатних батьків необхідно
враховувати можливість отримання ними
матеріальної допомоги від інших дітей,
до яких не пред'явлено позову про
стягнення аліментів, а також від
дружини, чоловіка та своїх батьків.

Суд вважає що причини, що спонукають
позивачів звертатися до суду з позовом
про стягнення аліментів з відповідача,
є обґрунтованими; обставин,
передбачених законом, для звільнення
відповідача від обов'язку утримувати
батьків судом не встановлено (ст. 204 СК),
інших дітей, крім відповідача, позивач
не має, тому отримання матеріальної
допомоги від інших осіб позивач не має.

Крім того, відповідач позов визнав, не
заперечує проти його задоволення.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд, за
наявності на те законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Враховуючи, що визнання відповідачем
позову не суперечить закону та не
порушує прав, свобод та інтересів
третіх осіб, суд приймає таке визнання
і виносить рішення про задоволення
позову повністю.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212-215, ЦПК України,
ст.ст. 202, 205 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
батьків - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти в твердій
грошовій сумі в розмірі 200 грн. на
кожного щомісяця.

Стягнення аліментів розпочати з 13
березня 2014 року.

Рішення в межах стягнення платежу за
один місяць допустити до негайного
виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 243 грн. 60 коп. судового
збору в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається до
апеляційного суду Тернопільської
області через Монастириський районний
суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян