№ 233/67/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року
м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд
Донецької області у складі головуючого
судді Леміщенко О.О., при секретарі
Максімовій Н.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу
на примусове виконання рішення
Северодвінського міського суду
Архангельської області Російської
Федерації від 04.09.2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
дитини в частині відшкодування витрат
по оплаті державного мита, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через Головне управління
юстиції у Донецькій області звернулася
до Костянтинівського міськрайонного
суду Донецької області з клопотанням
про надання дозволу на примусове
виконання рішення Северодвінського
міського суду Архангельської області
Російської Федерації від 04.09.2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання дитини в частині
відшкодування витрат по оплаті
державного мита в сумі 100 російських
рублів.

Як вбачається з клопотання, за рішенням
Северодвінського міського суду
Архангельської області Російської
Федерації від 04.09.2013 року з ОСОБА_2
стягнуто на користь ОСОБА_1 100
російських рублів на відшкодування
витрат по оплаті державного мита.

Відповідно до відомостей, викладених у
адресній довідці від 18.02.2014 року ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, з 06.03.2000 року по
теперішній час.

В процесі розгляду клопотання суду
стало відомо, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за
вироком Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 10.10.2013 року засуджений за скоєння
злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч. 3, 185 ч.
2 КК України до покарання у вигляді
позбавлення волі на строк 1 рік. В
теперішній час ОСОБА_2 відбуває
покарання в Микитівській виправній
колонії №87 Донецької області.

Боржник ОСОБА_2 був повідомлений за
місцем відбування покарання про
надходження клопотання ОСОБА_1,
письмово дав свою згоду на визнання та
надання дозволу на примусове виконання
рішення Северодвінського міського
суду Архангельської області
Російської Федерації від 04.09.2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання дитини в частині
відшкодування витрат по оплаті
державного мита в сумі 100 російських
рублів.

Дослідивши письмові матеріали
справи судом встановлене наступне.

Відповідно до статті 81 Закону України
«Про міжнародне приватне право», в
Україні можуть бути визнані та
виконані рішення іноземних судів у
справах, що виникають з цивільних,
трудових, сімейних та господарських
правовідносин.

Стаття 390 Цивільного процесуального
кодексу України зазначає, що рішення
іноземного суду визнаються та
виконуються в Україні, якщо їх визнання
та виконання передбачено міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України
або за принципом взаємності.

У відносинах між Україною та
Російською Федерацією діє Конвенція
про правову допомогу та правові
відносини по цивільних, сімейних та
кримінальних справах від 22.01.1993 року.

На підставі цієї Конвенції,
ОСОБА_1 звернулася із заявою про
здійснення процедури визнання та
виконання на території України рішення
суду Російської Федерації до
Міністерства юстиції України.

У ст. 42 Конвенції зазначено,
зобов'язання про відшкодування шкоди,
крім тих, що випливають з договорів і
інших правомірних дій, визначаються за
законодавством Договірної Сторони, на
території якої мало місце дія або інша
обставина, що послужила підставою для
вимоги про відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 51 Конвенції кожна з
Договірних Сторін на умовах,
передбачених цією Конвенцією, визнає і
виконує наступні рішення, винесені на
території інших Договірних Сторін: а)
рішення установ юстиції по цивільних і
сімейних справах, включаючи
затверджені судом мирові угоди по
таких справах і нотаріальні акти у
відношенні грошових зобов'язань (далі -
рішень).

Відповідно до 53 Конвенції клопотання
про дозвіл примусового виконання
рішення подається в компетентний суд
Договірної Сторони, де рішення
підлягає виконанню. Воно може бути
подано й у суд, що виніс рішення в
справі в першій інстанції. Цей суд
направляє клопотання судові,
компетентному винести рішення по
клопотанню.

Відповідно до ст. 54 Конвенції
клопотання про визнання і дозвіл
примусового виконання рішень,
передбачених у статті 51, розглядаються
судами Договірної Сторони, на
території якої повинне бути здійснене
примусове виконання. Суд, що розглядає
клопотання про визнання і дозвіл
примусового виконання рішення,
обмежується встановленням того, що
умови, передбачені цією Конвенцією,
дотримані. У випадку, якщо умови
дотримані, суд виносить рішення про
примусове виконання. Порядок
примусового виконання визначається за
законодавством Договірної Сторони, на
території якої повинне бути здійснене
примусове виконання.

Частиною 2 статті 393 Цивільного
процесуального кодексу України
визначено, що якщо міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України,
передбачено подання клопотання про
надання дозволу на примусове виконання
рішення іноземного суду через органи
державної влади України, суд приймає до
розгляду клопотання, що надійшло через
орган державної влади України.

Як вбачається з довідок
Северодвінського міського суду
Архангельської області РФ від 30.10.2013
року, боржник ОСОБА_2 був повідомлений
належним чином про день та час розгляду
справи; рішення Северодвінського
міського суду Архангельської області
Російської Федерації від 04.09.2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання дитини набрало законної сили
11.10.2013 року та підлягає виконанню;
зазначене рішення на території
Російської Федерації не виконувалося.

Встановлено, що клопотання про надання
дозволу на визнання та примусове
виконання рішення суду від 04.09.2013 року,
яке набрало законної сили 11.10.203 року,
подано стягувачем ОСОБА_1 до
компетентного суду 30.10.2013 року, тобто в
межах трирічного строку з дня набрання
рішенням законної сили.

При розгляді клопотання, обставин,
передбачених ч. 2 ст. 396 ЦПК України, що є
підставами для відмови у задоволенні
клопотання про надання дозволу на
примусове виконання рішення
іноземного суду, не встановлено.

Таким чином, клопотання підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 8 ст. 395 ЦПК України,
якщо у рішенні іноземного суду суму
стягнення зазначено в іноземній
валюті, суд, який розглядає це
клопотання, визначає суму в
національній валюті на курсом
Національного банку України на день
постановлення ухвали.

Як вбачається з встановленого
Національним банком України
офіційного курсу гривні до іноземних
валют на 05.06.2014 року, 10 російських
рублів дорівнює 3,3467 гривень України.
Таким чином 100,00 російських рублів
дорівнює 33,47 гривень України.

Керуючись ст.ст. 394, 395 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на примусове виконання
на території України рішення
Северодвінського міського суду
Архангельської області Російської
Федерації від 04.09.2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
дитини в частині стягнення з ОСОБА_2,
який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.
Костянтинівка Донецької області, ІПН
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування витрат по оплаті
державного мита 100,00 (сто) російських
рублів, що за курсом НБУ станом на 05.06.2014
року складає 33,47 гривень України
(тридцять три гривні 47 копійок).

Стягувані кошти надсилати поштовим
переказом на адресу ОСОБА_1: АДРЕСА_2,
або на особовий рахунок НОМЕР_2 у
відділенні №8637/0274 Північного банку
Ощадбанку Росії в м. Северодвінську
Архангельської області.

На ухвалу може бути подана апеляція до
Апеляційного суду Донецької області
через Костянтинівський міськрайонний
суд Донецької області протягом п'яти
днів з дня її проголошення.

Суддя: