Єдиний унікальний номер 249/1044/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/3954/2014
Справа № 22ц/775/3954/2014
Єдиний унікальний номер 241/1044/14
Головуючий 1 інстанції
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

Головуючого судді
Новосядлої В.М.

суддів
Гусєва В.В., Кішкіної І.В.,

при секретарі
Козаку І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку справу за
апеляційною скаргою відділу державної
виконавчої служби Шахтарського
міськрайонного управління юстиції у
Донецькій області на ухвалу
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області від 24 березня 2014 року
по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1
на дії державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Шахтарського міськрайонного
управління юстиції у Донецькій
області,

в с т а н о в
и в :

Ухвалою Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 24 березня 2014
року скаргу ОСОБА_1 на дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Шахтарського
міськрайонного управління юстиції у
Донецькій області задоволено.

Визнано дії державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Шахтарського міськрайонного
управління юстиції у Донецькій області
Ворушило Андрія Володимировича
неправомірними. Скасовано постанову
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Шахтарського міськрайонного
управління юстиції у Донецькій області
про накладення штрафу на ОСОБА_1 в
розмірі 170 грн.

З вказаною ухвалою не погодився відділ
державної виконавчої служби
Шахтарського міськрайонного
управління юстиції у Донецькій області
та оскаржив її в апеляційному порядку,
в апеляційній скарзі просить скасувати
ухвалу суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що судом помилково
зроблений висновок, що на підставі ст.
221 ЦПК України державний виконавець
повинен був звернутись до суду із
заявою про роз'яснення рішення суду,
але роз'яснення рішення в даному
випадку не є необхідним, оскільки було
встановлено самовільне зайняття
ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,006 га
із земель житлової громадської
забудови Шахтарської міської ради, яка
огороджена металевим парканом,
металевий паркан не прибрано, таким
чином, правомірно накладено штраф на
боржника за невиконання рішення, а
саме: за невиконання рішення у спосіб
та в порядку, встановленому виконавчим
документом, ігнорування рішення суду №
249/2564/13-ц від 13 серпня 2013 року про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки площею 0,006 га із
земель житлової громадської забудови
Шахатарської міської ради, яка
огороджена металевим парканом.

Представник відділу державної
виконавчої служби Шахтарського
міськрайонного управління юстиції у
Донецькій області Ворушило А.В., який
діє на підставі довіреності, у судовому
засіданні апеляційної інстанції
підтримав доводи апеляційної скарги та
просив її задовольнити.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явився, про
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, надав
заяву, згідно якої просить справу
розглянути за його відсутності.

Представник заявника ОСОБА_3, який діє
на підставі договору, в судовому
засіданні апеляційного суду, просив
апеляційну скаргу відхилити, ухвалу
суду залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача,
представників ВДВС та заявника,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в апеляційній
скарзі доводи, апеляційний суд вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
як вбачається з матеріалів справи, що
на примусовому виконанні у відділі
державної виконавчої служби
Шахтарського міськрайонного
управління юстиції у Донецькій області
знаходиться виконавчий лист №2/249/1043/13,
виданий Шахтарським міськрайонним
судом 30 жовтня 2013 року, про зобов'язання
ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту
земельну ділянку площею 0,006 гектарів із
земель житлової та громадської
забудови, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

27 грудня 2013 року боржник ОСОБА_1
повідомив державну виконавчу службу
про добровільне виконання рішення
суду.

18 лютого 2014 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Шахтарського міськрайонного
управління юстиції у Донецькій області
Ворушило А.В. складений акт про те, що на
час перевірки рішення суду № 249/2564/13-ц
боржником не виконано, а саме не
прибраний (демонтований) металевий
паркан.

Постановою державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Шахтарського міськрайонного
управління юстиції у Донецькій області
Ворушило А. В. від 18 лютого 2014 року на
боржника ОСОБА_1 за невиконання без
поважних причин виконавчого документу
накладений штраф в сумі 170 грн.

Задовольняючи скаргу, суд першої
інстанції виходив з того, що судом не
встановлено невиконання рішення суду
боржником без поважних причин у спосіб
та в порядку, встановленому виконавчим
документом, то не можна визнати дії
державного виконавця щодо ухвалення
постанови про накладення штрафу в сумі
170 грн. від 18 лютого 2014 року по
виконавчому провадженню № 41206310
правомірними, постанова державного
виконавця про накладення штрафу
підлягає скасуванню.

Проте погодитись з висновком суду не
можна.

Згідно із ст. 383 ЦПК України учасники
виконавчого провадження та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до суду із
скаргою, якщо вважають, що рішенням,
дією або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_1 звернувся до суду із
скаргою на дії державної виконавчої
служби у зв'язку з ухваленням постанови
про накладення штрафу в сумі 170 грн.

Відповідно до п. 7 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» від 07
лютого 2014 року № 6 відповідно до статей
28, 41, 89 Закону про виконавче провадження
при визначених умовах у разі
невиконання боржником рішення
самостійно державний виконавець
виносить постанови про стягнення
виконавчого збору, про накладення
штрафу та про стягнення витрат,
пов'язаних із організацією та
проведенням виконавчих дій. За змістом
пункту 7 частини другої статті 17 Закону
про виконавче провадження постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат на
проведення виконавчих дій та
накладення штрафу є окремими
виконавчими документами. У зв'язку із
цим справи щодо оскарження постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу,
прийнятих у виконавчих провадженнях
стосовно примусового виконання
судового рішення у цивільній справі,
належать до компетенції
адміністративних судів.

Крім того, у п. 6 постанови пленуму
Вищого адміністративного суду України
«Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» від 13 грудня 2010 року № 3
роз'яснено, що судам необхідно
враховувати, що постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору та накладення штрафу належать до
видів відповідальності за невиконання
рішення самостійно та за невиконання
без поважних причин рішення, що
зобов'язує боржника вчинити певні дії,
та рішення про поновлення на роботі.
Прийнята державним виконавцем
постанова про накладення штрафу на
боржника, не виконана самостійно, є
підставою для її примусового
виконання. За змістом пункту 7 частини
другої статті 17 Закону України «Про
виконавче провадження» постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат на
проведення виконавчих дій та
накладення штрафу є виконавчими
документами. Якщо виконавче
провадження закінчено, а виконавчий
збір, витрати на проведення виконавчих
дій або штраф не стягнуто, відповідна
постанова виділяється в окреме
провадження і підлягає виконанню в
загальному порядку. Тому слід
ураховувати, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
справи з приводу оскарження постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу,
прийнятих у виконавчих провадженнях
щодо примусового виконання усіх
виконавчих документів незалежно від
того, яким органом, у тому числі судом
якої юрисдикції, вони видані.

Таким чином, дана скарга не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Згідно із ст. 310 ЦПК України рішення
суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі з підстав,
визначених статтею 205 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

За таких обставин ухвала суду першої
інстанції підлягає скасуванню із
закриттям провадження у справі,
оскільки що розгляд вказаної скарги
віднесено до юрисдикції
адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 205, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Шахтарського
міськрайонного управління юстиції у
Донецькій області на ухвалу
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області задовольнити
частково.

Ухвалу Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 24 березня 2014
року скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1
на дії державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Шахтарського міськрайонного
управління юстиції у Донецькій області
закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді