Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2014 р.
м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у
складі:

головуючого - судді
Дяченко В.Г.,

при секретарі
Чопик М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -
Обслуговуючий кооператив «ЖИТЛОВЕ
ОБ'ЄДНАННЯ «ЦЕМЕНТНИК», про виселення

В С Т А
Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з
вимогою виселити ОСОБА_3, без надання
іншого житлового приміщення, з кімнати
АДРЕСА_1, з підстав самовільного
заселення відповідача у вказану
кімнату. Позивачі 30.09.2013 року отримали
ордер на вселення у спірну кімнату та
не можуть реалізувати своє право на
користування житловим приміщенням
через те, що воно зайнято відповідачем,
що змусило їх звернутись до суду.

В судовому засіданні позивачі
підтримали позов.

Відповідач проти позову заперечувала,
посилаючись на те, що вона заселилась в
спірну кімнату на підставі договору
оренди з власником гуртожитку,
проживає безперервно у спірній кімнаті
з 2000 року.

Представник третьої особи - пояснив в
судовому засіданні, що ОК«ЖИТЛОВЕ
ОБ'ЄДНАННЯ «ЦЕМЕНТНИК» є власником
гуртожитку на підставі рішення
господарського суду Одеської області
від 03.03.2010 року, їм було відомо, що на час
видачі позивачам ордеру на вселення у
спірну кімнату там проживала
відповідач. Кооператив нарахував
відповідачу заборгованість по сплаті
комунальних платежів у сумі 4349,24
гривень, яку не сплачено. Відповідач
відмовилась вступати в члени
кооперативу, тому повинна бути
виселена з гуртожитку.

Судом встановлено:

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 12.02.2014 року
встановлена обставина, що з 02.07.2001 року
по 03.03.2010 року на балансі ТОВ «ЦЕМЕНТ»
знаходився гуртожиток, який
розташований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.68).

Згідно записам в трудовій книжці,
відповідач працювала в ТОВ «ЦЕМЕНТ» на
посаді інженера з 29.08.2001 року по 13.09.2005
року (а.с.76).

01.03.2004 року між ТОВ «ЦЕМЕНТ» та ОСОБА_3
укладено договір найму житлового
приміщення, а саме кімнати АДРЕСА_1, з
правом пролонгації (а.с.77).

Згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно, власником
будівлі гуртожитку, що розташований за
адресою АДРЕСА_1, є Обслуговуючий
кооператив «ЖИТЛОВЕ ОБ'ЄДНАННЯ
«ЦЕМЕНТНИК». Дата реєстрації права
власності -23.04.2010 року (а.с.8).

30.09.2013 року ОК«ЖИТЛОВЕ ОБ'ЄДНАННЯ
«ЦЕМЕНТНИК» видав позивачам ордер №5
на право зайняття кімнати АДРЕСА_1
(а.с.9).

Суд не приймає до уваги пояснення
допитаних у судовому засіданні свідків
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, так як повідомлені
ними обставини не мають значення для
справи (ст.63 ЦПК України).

Стаття 391 ЦК України гарантує
захист права власності від порушень, не
пов'язаних із позбавленням володіння,
відповідно до якої власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Статті 129,132 ЖК України, на які
посилаються позивачі, регламентують
порядок надання жилої площі в
гуртожитках на підставі ордеру та
встановлюють порядок виселення
громадян з гуртожитку.

Однак, правовідносини, які
виникли між власником гуртожитку (ТОВ
«ЦЕМЕНТ», а з 23.04.2010 року ОК«ЖИТЛОВЕ
ОБ'ЄДНАННЯ «ЦЕМЕНТНИК») та
відповідачем, з приводу проживання
останньої в гуртожитку, регулюються
відповідними нормами законодавства
щодо найму (оренди) житла.

Відповідно до ст.810 ЦК України,
за договором найму (оренди) житла одна
сторона - власник житла (наймодавець)
передає або зобов'язується передати
другій стороні (наймачеві) житло для
проживання у ньому на певний строк за
плату.

Згідно ст.814 ЦК України, у разі
зміни власника житла, переданого у
найм, до нового власника переходять
права та обов'язки наймодавця.

Стаття 821 ЦК України
передбачає, що договір найму житла
укладається на строк, встановлений
договором. Якщо у договорі строк не
встановлений, договір вважається
укладеним на п'ять років.

Отже, за змістом ст.810 ЦК України,
суть договору найму полягає у передачі
помешкання в тимчасове користування, у
разі припинення строку дії договору
найму у наймача виникає обов'язок
звільнити спірне приміщення, а тому у
випадку не звільнення наймачем
кімнати у гуртожитку, він підлягає
виселенню у судовому порядку.

В судовому засіданні сторони
визнали, що договір найму спірної
кімнати від 01.03.2004 року не розірвано, не
визнано недійсним, в договорі
обумовлена істотна обставина
пролонгації його дії, тому суд
встановив, що відсутні підстави для
застосування положення ст.826 ЦК
України, відповідно до визначених
судом правовідносин, а отже і відсутні
підстави задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10,11,57-59,60,61,88,209,212,214-215
ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах ОСОБА_1, ОСОБА_2
до ОСОБА_3, третя особа - Обслуговуючий
кооператив «ЖИТЛОВЕ ОБ'ЄДНАННЯ
«ЦЕМЕНТНИК», про виселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Одеської області
через суд Суворовського району м.Одеси
в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя:
В.Г. Дяченко