Справа № 201/4953/14-ц
Провадження 2/201/1503/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Трещова
В.В., при секретарі Горбатенко Д.К.

розглянувши за участю позивача та
представника відповідача у відкритому
судовому засіданні в
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» про повернення
відсотків по накопичувальному
депозитному вкладу

В С Т А Н О В И В:

Позивач у квітні 2014 року
звернулась до суду з вищезазначеним
позовом. В обґрунтування заявлених
вимог зазначила, що 21.08.2003 року між
матір'ю позивача - ОСОБА_2 та ПАТ КБ
«Приватбанк» був укладений договір
накопичувального депозитного вкладу №
5059. Відповідно до укладеного
договору ОСОБА_2 передала банку 4000
гривень на строк до 21.08.2007 року з
нарахуванням відсотків. ОСОБА_2 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_1 є спадкоємцем
ОСОБА_2, про що їй видано свідоцтво про
право на спадщину за законом. Просила
суд стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк»
відсотки за вкладом, нараховані на
26.04.2011 року в розмірі 5578,49 гривень, а
також судові витрати.

У судовому засіданні позивач заявлені
вимоги підтримала з викладених у
позові підстав.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
посилаючись на його безпідставність та
необґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, що брали
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі, і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 1228 ЦК України
вкладник має право розпорядитися
правом на вклад у банку (фінансовій
установі) на випадок своєї смерті,
склавши заповіт або зробивши
відповідне розпорядження банку
(фінансовій установі). Право на вклад
входить до складу спадщини незалежно
від способу розпорядження ним.

Відповідно до ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що
до складу спадщини входять усі прав та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що 21.08.2003 року між
ПАТ КБ «Приватбанк» та матір'ю позивача
- ОСОБА_2 було укладено депозитний
договір, відповідно до якого остання
передала банку, а банк прийняв грошову
суму у розмірі 4000 гривень з виплатою
відсотків відповідно до умов договору,
що підтверджується копією договору
№5059 від 21.08.2003 року та приходним
ордером ПАТ КБ «Приватбанк» № 9728652 від
21 серпня 2003 року (а.с. 6, 7). Строк дії
цього договору становив до 21.08.2007 року.

Згідно п. 4 договору банківського
вкладу ОСОБА_2 збільшила суму вкладу на
800 гривень, що підтверджується
квитанцією ПАТ КБ «Приватбанк» № 13042410
від 12 березня 2004 року.

На момент закінчення дії договору 21
серпня 2007 року ОСОБА_2, договір по
накопичувальному депозитному вкладу
№5059 від 21 серпня 2003 року
розірваний не був. Згідно п.7 договору,
він вважається продовженим на строк,
зазначений у п.1 цього договору на тих
же умовах, тобто до 21 серпня 2011 року.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
мати позивача - ОСОБА_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 12.12.2012 року,
виданого Державним нотаріусом Другої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори, спадкоємцем
грошових внесків з процентами у
Комунарівському відділенні ПАТ КБ
«Приватбанк» на рахунку НОМЕР_1, що
належали ОСОБА_2 є позивач ОСОБА_1.

Вирішуючи по суті позовні вимоги суд
приходить до наступного. Позивач
просить стягнути з відповідача
відсотки за вищевказаним вкладом,
вважаючи, що відповідачем такі
відсотки нараховані невірно і наводить
свій розрахунок.

В свідоцтві про право на спадщину за
законом від 12.12.2012 року, виданого
Державним нотаріусом Другої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори, зазначено, що
спадщина на яку видане це свідоцтво,
складається з : грошових внесків з
процентами у Комунарівському
відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» на
рахунку НОМЕР_1, що належали
спадкодавцю, що підтверджується
довідкою відповідача від 26.06.2012 року.

Згідно пояснень представника
відповідача банком було здійснено
зміну номерів рахунку. Спору про
належність рахунку спадкодавцеві
позивачки між сторонами справи немає.

В довідці відповідача ПАТ КБ
«Приватбанк» від 26.06.2012 року №
30.1.0.0/2-20120613/0523 (а.с.10) зазначено, що
поточна сума на рахунку спадкодавця
складає 6155,88 гривень. Кошти в сумі 6255,88
гривень були видані позивачу
відповідачем, що визнано сторонами
справи.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що кошти, на які мала право
позивач за вказаним свідоцтвом про
право на спадщину були їй видані
відповідачем у повному обсязі.

Позивач вимоги щодо правильності
нарахування відсотків за договором
банківського вкладу в даному позові не
заявляла, тому судом дане питання по
суті не вирішувалось. Підстав для
видачі банком інших коштів, які не
зазначені в довідці ПАТ КБ
«Приватбанк» та свідоцтві про право на
спадщину немає, так як інший розмір
коштів не нараховувався і на рахунку
спадкодавця будь-яких інших коштів не
було.

Оскільки факт порушення відповідачем
прав свобод чи інтересів позивача не
знайшов свого підтвердження, жодних
правових підстав для задоволення
позову судом не встановлено, а
позивачем не надано, тому суд приходить
до висновку про необхідність відмови у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати
у справі покладаються на сторону, проти
якої постановлене рішення, тобто у
даному випадку не відшкодовуються
позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити у
повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10 днів з дня його проголошення
шляхом подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд
м.Дніпропетровська.

Суддя