Справа № 567/373/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської
області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Лєщенко І.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника органу опіки
та піклування Бойко Т.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа орган
опіки та піклування Острозька РДА про
визначення способу участі у вихованні
дитини

в с т а н о в и в:

в Острозький районний суд з позовом до
ОСОБА_3 про визначення способу участі у
вихованні дитини звернувся ОСОБА_1
Зазначає, що перебуває з відповідачкою
в шлюбі з 14 квітня 2012 року і від
сумісного подружнього життя мають
дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначив, що
з грудня 2012 року вони з відповідачкою
проживають окремо. Мотивуючи заяву тим,
що з грудня 2012 року відповідачка чинить
йому перешкоди в участі в вихованні
дитини та при цьому не виконує рішення
органу опіки та піклування з цього
приводу, просить суд визначити спосіб
участі у вихованні малолітньої дочки,
встановивши дні для зустрічей з
дитиною в суботу та неділю з 10 до 12 год.
як в присутності матері так і без такої.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала,
вказуючи на те, що до досягнення
однорічного віку дитина позивачу не
була потрібна та посилаючись на
несплату позивачем аліментів на
утримання дитини.

Представник органу опіки та піклування
позов ОСОБА_1 підтримала.

В судовому засіданні позивач підтримав
свої позовні вимоги в повному об'ємі і
просить позов задовольнити. Пояснив, що
з квітня 2012 року перебуває з
відповідачкою в шлюбі і вони мають
малолітню дитину - дочку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначив, що з грудня 2012 року між ними
припинились подружні відносини і вони
стали проживати роздільно - дружина в
АДРЕСА_2, а він в м. Острог Рівненської
області, кожен в своїх батьків. В той же
час їх дочка проживає з матір'ю в
АДРЕСА_2. Він має бажання бачитись зі
своєю дочкою та брати участь в її
вихованні, однак дружина та її родичі
чинять йому в цьому перешкоди. Зокрема
вона не дозволяє йому бачитись з дочкою
та при цьому ніяк не обґрунтовує свою
позицію. У зв'язку з цим він змушений
був звернутися до органу опіки та
піклування для того, щоб вказаний орган
визначив порядок його участі у
вихованні дитини, що і було зроблено.
Орган опіки та піклування визначив
порядок його побачень з дочкою,
встановивши час для цього щосуботи та
щонеділі з 10 до 12 год.

Пояснив, що і в подальшому відповідачка
не дозволяла йому бачитись з дочкою і
минулої зими він бачив дочку 1-2 рази і в
ті нечисленні рази, коли він мав змогу
спілкуватися з дитиною, відповідачка
влаштовувала сварки, у зв'язку з чим він
був змушений звертатися до міліції.

Зазначив, що і батьки відповідачки
забороняють йому брати участь у
вихованні дочки і в грубій формі не
пускають в будинок, де проживає його
дочка.

Пояснив, що відповідачка неналежно
піклується про дитину, оскільки в ті
рази, коли він мав змогу побачити
дитину, вона була брудна та була
одягнена в брудний одяг. Зазначив, що за
рішенням суду з нього дійсно
стягуються аліменти, але протягом
останніх 2 місяців він не працює, однак
купує для дочки різні речі та іграшки.
При цьому відповідачка відмовляється
брати в нього речі для дочки, мотивуючи
це тим, що їй необхідні гроші та були
випадки, коли вона викидала ці речі на
дорогу.

Зазначив, що бачив дитину, коли забирав
її з пологового будинку, в подальшому
тиждень мав можливість спілкуватися з
дитиною, так як до часу роздільного
проживання саме цей час вони з
відповідачкою проживали разом, а після
того, як стали проживати окремо,
відповідачка з членами своєї родини не
дала можливості спілкуватись з дочкою,
так як його не пустили до будинку.

Пояснив, що в подальшому взимку 2013 року
він двічі бачив дитину. Також він
приїхав до будинку, де проживає його
дочка 30.03.2014 року, але відповідачка не
дозволила йому спілкуватись з дитиною,
мотивувавши це тим, що дитина спала.

Підтримав позовні вимоги, зазначені в
уточненій заяві, мотивуючи такий
спосіб участі у вихованні дочки
поясненнями відповідачки про зміну
режиму дня дочки та тим, що саме такий
спосіб участі у вихованні дочки
мінімізує можливість створення
конфліктів відповідачкою та її ріднею,
що відповідно не буде негативно
впливати на їх дитину.

Представник органу опіки та піклування
в судовому засіданні підтримала
попередній висновок органу опіки та
піклування, а також уточнені позовні
вимоги позивача та зазначила, що при
наданні такого висновку орган опіки та
піклування насамперед враховував вік
дитини.

Зазначила, що позивач, який є батьком
малолітньої ОСОБА_5 бажає приймати
участь в її вихованні та має на це
право. Пояснила, що орган опіки і
піклування прийшов до висновку про те,
що відповідачка чинила позивачу
перешкоди в участі в вихованні дитини і
тому рішенням органу опіки та
піклування від 23.01.2013 року було
визначено порядок побачення позивача з
дочкою. Їй відомо, що відповідачка не
виконувала зазначене рішення і в
серпні 2013 року її запорошували для
роз'яснень вимог закону про те, що
батько має право брати участь у
вихованні дитини. Саме тоді
відповідачка погодилась з тим, що
конкретним часом побачень батька з
дочкою буде період з 10 до 12 год.
Відповідну роботу з нею проводила і
фахівець Вельбівненської сільської
ради, але ОСОБА_3 і далі чинила
перешкоди позивачу в участі у
вихованні дитини.

Через орган опіки та піклування
позивач також передавав одяг для своєї
дочки, оскільки відповідачка
відмовлялась його брати.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов не визнала.

Підтвердила факт народження в шлюбі з
позивачем дочки ОСОБА_5 та факт
роздільного проживання з позивачем з
грудня 2012 року, коли вона вигнала
позивача з будинку її батьків, де вони
проживали. Пояснила, що вона разом з
дочкою проживає в АДРЕСА_2, а позивач
проживає в м. Острог Рівненської
області. Зазначила, що не дає позивачу
бачитись з дочкою та пояснює це тим, що
до досягнення однорічного віку дитина
позивачу не була потрібна і
посилаючись на несплату позивачем
аліментів на утримання дитини, вважає,
що позивач не має права бачитись з
дитиною.

Пояснила, що не дає можливості позивачу
бачитись з дочкою, оскільки дитина
часто хворіє.

Їй відомо про рішення органу опіки та
піклування щодо участі позивача у
вихованні дочки. З 23.01.2013 року позивач
бачився з дочкою багато разів. З того
часу він кожен тиждень приїжджав або в
суботу, або в неділю і 5-6 разів він бачив
дитину з 10 до 12 год. При цьому між ними
виникали сварки, оскільки він говорив,
що дитина брудна, вимагав в неї, щоб
вона одягнула дитину, так як він хотів
відвезти показати її своїй матері, чому
вона заперечувала.

Пояснила, що дитина боїться позивача,
оскільки не знає, що він її батько. Сама
вона не пояснює дитині хто є її батьком
і вважає, що дочці краще цього не знати
і в разі того, якщо позивач буде
наполягати на побаченнях з дитиною, то
вона разом з дочкою змінить місце
проживання на іншу місцевість.

Підтвердила в судовому засіданні факт
передачі позивачем різного дитячого
одягу для дитини та зазначила, що
викинула переданий ним костюмчик на
дорогу, оскільки він для дитини малий
розміром.

Пояснила, що на даний час режим сну
дитини змінився і в період з 10 до 12 год.
дочка спить і із-за цього вона не дає в
цей час дитину позивачу.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснив, що ОСОБА_1 є його товаришем і
він декілька разів просив підтримати
його та разом поїхати в АДРЕСА_2, де він
мав намір зустрітися зі своєю дочкою.
Коли вони по неділях біля 10 год.
приїздили до будинку, де проживає
дитина позивача, то його дружина та її
родичі не давали йому можливості
побачитись з дочкою та при цьому
влаштовували сварки і брутально
лаялись. Коли вони заходили в двір
господарства, де проживає дочка
позивача, то ОСОБА_3 та її родичі
намагались розпочати бійку, а сама
відповідачка двічі била позивача.

Були випадки, коли позивач все ж бачив
дочку, але це було на відстані і дитину
йому тоді ніхто в руки на давав.

За його присутності під час відвідин
дочки відповідачка ніколи не казала, що
дитина хвора і був випадок, коли ОСОБА_3
дитину не винесла, пославшись на те, що
вона спить.

Сам він декілька разів намагався
залагодити ситуацію з тим, щоб дружина
ОСОБА_1 давала йому можливість бачитись
з дочкою, але вона не погоджувалась з
цим.

Коли вони разом останній раз були в
АДРЕСА_2 з надією, що ОСОБА_1
зустрінеться з дочкою, то відповідачка
в цьому відмовила та викинула на дорогу
костюмчик, який приніс позивач дитині.
Ці події мали місце в березні 2014 року і
того дня відповідачка не дозволила
позивачу побачитись з дочкою.

Зазначив, що позивач завжди хвилюється
за дитину та позитивно його
охарактеризував.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснив, що проживає в АДРЕСА_2 і
знайомий як з позивачем, так і з
відповідачкою. ОСОБА_1 одного дня
восени 2013 року просив його піти з ним до
будинку, де проживає його дитина. Того
дня відповідачка не дозволила ОСОБА_1
бачитись з дочкою, мотивуючи це тим, що
він не платить аліменти. Вона вчинила
на вулиці сварку і в той день не
говорила, що дитина хвора чи спить.

Коли він другий раз приходив разом зі
ОСОБА_1 до будинку, де проживає його
дочка, то з позивачем сварився батько
відповідачки та перешкоджав йому
бачитись з дочкою.

Зі свідоцтва про шлюб встановлено, що
шлюб між сторонами по справі був
зареєстрований 14 квітня 2012 року, а зі
свідоцтва про народження вбачається,
що ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 і її
батьками є позивач та відповідач по
справі.

З довідки Вельбівненської сільської
ради встановлено, що відповідачка та її
дочка проживають в АДРЕСА_2 та разом з
ними в житловому будинку проживають ще
9 осіб.

З висновку органу опіки і піклування
Острозької РДА від 23.01.2013 року
вбачається, що зазначеним органом було
встановлено, що факт того, що ОСОБА_3
заперечує проти того, щоб її чоловік
ОСОБА_1 бачився та спілкувався з їхньою
дочкою ОСОБА_5 та приймав участь в її
вихованні, при цьому не пояснюючи
причин цього. Зазначеним органом
встановлено порядок побачень ОСОБА_1 зі
своєю малолітньою дочкою ОСОБА_5 шляхом
побачень в суботу та неділю з 10 до 12
години за місцем проживання дочки як в
присутності матері, так і без такої.

З повідомлення Острозького МВ УМВС
України в Рівненській області
встановлено, що 25 лютого, 29 червня та 28
липня позивач звертався до міліції з
заявою щодо перешкод зі сторони
ОСОБА_3 та її матері у спілкуванні з
його малолітньою дочкою.

З виконавчого листа від 03.04.2013 року
встановлено, що судом вирішено
стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання неповнолітньої
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

З трудової книжки ОСОБА_1 встановлено,
що з березня 2008 року по жовтень 2013 року
він працював в НУ "Острозька академія",
а з січня по лютий 2014 року - в ТзОВ "ЕКО".

Товарними чеками від 06.12.2013 року та від
14.01.2014 року, накладною від 25.02.2014 року
підтверджено факт купівлі дитячого
одягу.

З акту Острозької міської ради
обстеження житлово-побутових умов
проживання ОСОБА_1 вбачається висновок
про можливість виділення окремої
кімнати для спілкування позивача з
малолітньою дочкою ОСОБА_5.

Суд, вислухавши позивача та його
представника, відповідача,
представника органу опіки та
піклування, свідків, вивчивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що з
14 квітня 2012 року позивач та відповідач
перебувають в шлюбі, мають малолітню
дитину ОСОБА_5, яка народилась
ІНФОРМАЦІЯ_1 і з грудня 2012 року
проживають роздільно, а саме позивач
проживає в м. Острог Рівненської
області, а відповідачка разом з дочкою
проживають в АДРЕСА_2.

Згідно із ст.. 11 Закону України "Про
охорону дитинства", батько і мати мають
рівні права та обов'язки щодо своїх
дітей. Предметом основної турботи та
основним обов'язком батьків є
забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 15 зазначеного
Закону, дитина, яка проживає окремо від
батьків або одного з них, має право на
підтримання з ними регулярних
особистих стосунків і прямих
контактів. Батьки, які проживають
окремо від дитини, зобов'язані брати
участь у її вихованні і мають право
спілкуватися з нею, якщо судом визнано,
що таке спілкування не перешкоджатиме
нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст.. 157 СК України, питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

З пояснень позивача, відповідача,
показань представника органу опіки та
піклування, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
письмових доказів, досліджених судом,
встановлено, що з грудня 2012 року ОСОБА_3,
з якою в АДРЕСА_2 проживає малолітня
ОСОБА_5, чинить ОСОБА_1 перешкоди в
спілкуванні з дитиною та процесі її
виховання батьком. Зазначене стало
причиною звернення останнього до
органу опіки та піклування з
зазначеного вище питання.

За змістом ст.. 141 СК України, мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав щодо
дитини.

Згідно зі ст. 153 СК України, мати, батько
та дитина мають право на безперешкодне
спілкування між собою, крім випадків,
коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст.. 158 СК України, за
заявою матері, батька дитини орган
опіки та піклування визначає способи
участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї. Рішення про це
орган опіки та піклування постановляє
на підставі вивчення умов життя
батьків, їхнього ставлення до дитини,
інших обставин, що мають істотне
значення. Рішення органу опіки та
піклування є обов'язковим до виконання.

В судовому засіданні встановлено, що
23.01.2013 року органом опіки та піклування
було встановлено факт створення
необґрунтованих перешкод зі сторони
ОСОБА_3 у спілкуванні її чоловіка
ОСОБА_1 з їхньою дочкою ОСОБА_5 і
зазначеним органом встановлено
порядок побачень ОСОБА_1 зі своєю
малолітньою дочкою ОСОБА_5 шляхом
побачень в суботу та неділю з 10 до 12
години за місцем проживання дочки як в
присутності матері, так і без такої.

В суді встановлено, що незважаючи на
наявність рішення органу опіки та
піклування, яким ОСОБА_3 зобов`язано не
чинити ОСОБА_1 перешкод в спілкуванні з
дитиною, відповідачка його не виконує,
що спонукало ОСОБА_1 звернутися з
позовом до суду.

Згідно ст.. 159 СК України, якщо той із
батьків, з ким проживає дитина, чинить
перешкоди тому з батьків, хто проживає
окремо, у спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод. Суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування.

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі 6 проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

В суді встановлено, що рішенням органу
опіки та піклування від 23.01.2013 року
визначено доцільним проживання
малолітньої ОСОБА_5 з її матір'ю ОСОБА_3

В той же час, законодавством України
закріплено обов'язок того із батьків,
який проживає окремо, брати участь у
вихованні дитини.

З матеріалів справи вбачається, що між
подружжям склалися особисті неприязні
стосунки, що унеможливлює вирішення
батьками спільно та за взаємною згодою
усіх питань щодо виховання їх дочки, а
також позбавляє батька, який проживає
окремо від дитини, брати участь у
вихованні своєї дитини та особистому
спілкуванні з нею.

За таких обставин, встановлено, що між
позивачем та відповідачем наявний спір
щодо способу участі батька у вихованні
дитини, який виник з вини ОСОБА_3, яка
вважає, що позивач немає права бачитись
з дочкою і брати участі в її вихованні і
який вирішується судом.

При цьому, суд вважає, що відповідачкою
не надано жодного доказу поважності
причин її відмови в наданні можливості
позивачу побитись з дочкою та брати
участь в її вихованні, в тому числі
відповідачем не надано доказів того, що
в час, визначений органом опіки і
піклування для побачень ОСОБА_1 з
дочкою остання хворіла.

За таких обставин, враховуючи наявні
докази, доводи ОСОБА_1 про те, що
відповідачка чинить йому перешкоди у
спілкуванні з дочкою є обгрунтованими.

Позивачем запропоновано спосіб участі
у вихованні дитини встановленням
наступного графіку побачень: щонеділі
о 10 год. ОСОБА_3 привозить дитину в м.
Острог Рівненської області на
автобусну зупинку, де її забирає батько
та проводить з нею час до 17 год. за
місцем свого проживання в АДРЕСА_1 і в 17
год. 30 хв. привозить дитину до місця
проживання матері в АДРЕСА_2 та передає
її матері.

Суд вважає, що такий спосіб участі
ОСОБА_1 у вихованні дочки ОСОБА_5,
зокрема в частині часу побачень, на
даний час відповідає інтересам дитини,
оскільки за поясненнями відповідачки з
10 год. розпочинається денний сон
дитини.

В той же час, суд вважає, що в частині
способу та місця передачі дитини від
одного з батьків іншому, позов не
відповідає інтересам дитини, оскільки
місце передачі дитини батькові не є
конкретизованим і в судовому засіданні
встановлено, що саме під час можливої
передачі дитини батькові за її місцем
проживання можливе виникнення
конфліктів як між сторонами по справі,
так і з участю родичів відповідачки, що
може негативно впливати на
психологічний стан дитини.

За таких обставин, суд вважає, що слід
встановити спосіб участі ОСОБА_1 у
вихованні його малолітньої дитини
ОСОБА_5 шляхом їх систематичних
побачень щонеділі з 10 до 17 години за
місцем проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 за
відсутності ОСОБА_3, зобов'язавши
останню передавати ОСОБА_5 батьку
ОСОБА_1 щонеділі о 10 год. за його місцем
проживання та зобов'язати ОСОБА_1
передавати ОСОБА_5 матері ОСОБА_3
щонеділі о 17 год. 30 хв. за її місцем
проживання в АДРЕСА_2.

При цьому, суд враховує висновок
комісії Острозької міської ради про
можливість побачень за місцем
проживання батька дитини та вважає, що
визначений спосіб участі позивача у
вихованні дитини та спілкуванні з нею
не зашкодить їй, а навпаки повністю
відповідатиме можливості дитини в
повній мірі сприймати піклування
кожного із батьків про її здоров'я,
фізичний та духовний розвиток.
Одночасно, встановлюючи саме такий
спосіб участі у вихованні дитини з
зобов'язанням сторін, суд бере до уваги
те, що відповідно до ст.. 150 СК України та
ст.. 11 Закону України "Про охорону
дитинства", батьки мають не тільки
права, а й обов'язки щодо виховання та
розвитку дитини і забезпеченням саме
такого способу спілкування на даний
час буде дотримуватись розумний баланс
на участь обох батьків у вихованні
дитини.

На підставі ст.. 150, 157-159 Сімейного
кодексу України, ст.. 11, 15 Закону України
"Про охорону дитинства", керуючись ст. 10,
57, 60, 88, 212 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задоволити частково.

Встановити спосіб участі ОСОБА_1 у
вихованні його малолітньої дитини
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом їх
систематичних побачень щонеділі з 10 до
17 години за місцем проживання ОСОБА_1 в
АДРЕСА_1 за відсутності ОСОБА_3,
зобов'язавши останню передавати ОСОБА_5
батьку ОСОБА_1 щонеділі о 10 год. за його
місцем проживання та зобов'язати
ОСОБА_1 передавати ОСОБА_5 матері ОСОБА_3
щонеділі о 17 год. 30 хв. за її місцем
проживання в АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243
грн. 60 коп. витрат по сплаті судового
збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Острозький районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Сторони, які не були присутніми під час
проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу в цей же строк з дня
отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. В разі подання
апеляційної скарги рішення якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Острозького районного
судуНазарук В.А.