АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4373/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Остапенко Н. Г. Доповідач -
Слоквенко Г.П. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

"24" квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської
області у складі:

Головуючого: - Слоквенка Г.П.,

Суддів: - Максюти Ж.І.,
Кочкової Н.О.,

при секретарі: - Гасановій С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_6 про
стягнення незаконно отриманих коштів
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Правекс-Банк» на рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 21 березня 2014 року,
-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2013 року ПАТ «Правекс-Банк»
звернувся із вищезазначеним позовом до
ОСОБА_6, в обґрунтування позовних вимог
зазначав, що 02 березня 2005 року між АКБ
«ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_6 було укладено
договір № 003Т3231670 на відкриття та
обслуговування карткового рахунку. На
картку видану за цим договором у 20.11.2007
року помилково були зараховані кошти в
розмірі 3 364,37 грн., які не належать
ОСОБА_6 У зв'язку із чим, позивач просив
стягнути з ОСОБА_6 на свою користь
зазачені 3 364,37 грн. та судові витрати по
справі. ( а.с.2-3).

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 21 березня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено в
повному обсязі ( а.с. 83-86).

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, ставить питання про
скасування рішення суду та просить
ухвалити нове рішення про задоволення
позову в повному обсязі ( а.с. 87-89).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, 02 березня 2005 року
між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК»
(правонаступником якого є ПАТ
комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК») та
ОСОБА_6 було укладено договір № 003Т3231670
на відкриття та обслуговування
карткового рахунку, відповідно до умов
якого банк відкриває клієнту картковий
рахунок та надає клієнту платіжну
картку. Для зарахування пенсії,
грошової допомоги з подальшою їх
виплатою або збереженням банк
відкриває картрахунок у національній
валюті та надає клієнту пенсійну
картку. Для надходження інших коштів на
картрахунок до пенсійної картки, вони
спочатку зараховуються на транзитний
рахунок банку №292440014 без ПДВ, звідки
перераховуються на картрахунок
клієнта протягом двох банківських днів
з дотриманням умов п. 2.10 договору (
а.с.4-5).

20 листопада 2007 року на картрахунок
ОСОБА_6 надійшли грошові кошти в сумі 3
364,37 грн., 29 листопада 2007 року вони були
зараховані на транзитний рахунок №
1 для подальшої виплати через касу
банку 04 грудня 2007 року, на підставі
заяви на видачу готівки №98000003 від
04.12.2007р ( а.с.7,13).

За випискою банку на особовий рахунок
003Т3231670, 17 грудня 2007 року на картрахунок
надійшли кошти в сумі 3 364,37 грн. (а.с.6,14).
А 16 червня 2009 року, у зв'язку із
закриттям карткового рахунку ОСОБА_6
було виплачено зараховану грошову суму
3 364,37 грн. (а.с.8).

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд врахував, що ПАТ КБ
«Правекс-Банк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_6 14 лютого 2013 року,
пропустивши строк позовної давності
для пред'явлення позову про стягнення
коштів з ОСОБА_6, який сплинув 17 грудня
2010 року. І тому застосувавши ч.3,4 ст.267
ЦПК України суд обґрунтовано прийшов
до висновку, що позивачем пропущено
строк звернення до суду за захистом
свого порушеного права.

Вказані висновки зроблені судом без
порушення норм матеріального та
процесуального права: згідно із ст. 1068
ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти
для клієнта операції, які
передбачені для рахунків даного
виду законом, банківськими правилами
та звичаями ділового обороту, якщо інше
не встановлено договором банківського
рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати
грошові кошти, що надійшли на рахунок
клієнта, в день надходження до
банку відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
встановлений договором банківського
рахунка або законом. Банк зобов'язаний
за розпорядженням клієнта видати
або перерахувати з його рахунка
грошові кошти в день надходження до
банку відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
передбачений договором банківського
рахунка або законом.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття
позовної давності, згідно з якою це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Відповідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, а згідно із
абзацу 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання
починається зі спливом строку
виконання кредитного договору. Разом з
тим із настанням певної події, яка має
юридичне значення, законодавець
пов'язує термін, який визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати (ст. ст.
251, 252 ЦК України).

Крім того, відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 267
ЦК України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України). Як вбачається з
матеріалів справи 21 березня 2014 року
відповідач скориставшись своїм правом,
подав до суду першої інстанції заяву
про застосування позовної давності (
а.с. 25-26).

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що факт отримання оспорюваних коштів
ОСОБА_6 було встановлено банком, тільки
01.03.2012 року - не можуть бути прийняті
судом до уваги, оскільки
спростовується матеріалами справи -
позовною заявою ( а.с. 2), з якої
вбачається, що про помилку при
перерахуванні коштів банку стало
відомо ще 17.12.2007 року, за плановою
перевіркою транзитних рахунків.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються, судом 1
інстанції у досить повному обсязі
з'ясовані права та обов'язки сторін,
доводи сторін перевірені і їм дана
належна оцінка, неправильного
застосування норм матеріального права
або порушень норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування чи зміни рішення не
встановлено, справа розглянута у
рамках позовних вимог та на підставі
наданих доказів, тому апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
є законним і обґрунтованим, і його слід
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Правекс-Банк» - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 21 березня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: