У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І., Мостової
Г.І., Остапчука Д.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті
особи - виконавчий комітет Київської
районної у м. Полтаві ради, управління
Держкомзему у м. Полтаві, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Полтавській області,
Головне управління Держземагенства у
Полтавській області, реєстраційна
служба Полтавського міського
управління юстиції, про визнання
будівництва житлового будинку та
паркану самочинним, зобов'язання
усунути перешкоди в користуванні
земельною ділянкою шляхом знесення
самочинного будівництва житлового
будинку та паркану, зобов'язання
привести земельну ділянку в первинний
стан шляхом впорядкування звільненої
площі, стягнення матеріальної та
моральної шкоди, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 на рішення
Київського районного суду м. Полтави
від 18 листопада 2013 року та рішення
апеляційного суду Полтавської області
від 13 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2009 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з указаним позовом, в якому, з
урахуванням уточнених вимог, просив:
визнати самочинним будівництво
житлового будинку та паркану, що
проводилося ОСОБА_7 на земельній
ділянці по АДРЕСА_3; зобов'язати ОСОБА_7
усунути перешкоди у користуванні
земельною ділянкою, що належить йому на
праві приватної власності,
зобов'язавши його знести самочинне
будівництво житлового будинку та
паркану на земельній ділянці по
АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_7 привести
земельну ділянку по АДРЕСА_1 у
первинний стан, шляхом впорядкування
звільненої площі; стягнути з ОСОБА_7 на
його користь 1 119 грн 31 коп. матеріальної
шкоди; 5 000 грн моральної шкоди; 4 000 грн
витрат на правову допомогу.

В обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що він є власником
земельної ділянки площею 900 м2 по
АДРЕСА_1, ОСОБА_7 є власником земельної
ділянки площею 967 м2 по АДРЕСА_3.
Відповідач на своїй земельній ділянці
проводить будівництво житлового
будинку з порушенням правил
добросусідства, самовільно зайняв
частину земельної ділянки позивача
площею 34 м2 , чим завдає позивачу
матеріальної та моральної шкоди,
оскільки на його земельній ділянці
розміщено бетонні плити, на яких
встановлено будівельні матеріали,
земельна ділянка засмічена
будівельним сміттям, частково
зруйнована, засмічений котлован
фундаменту. Таким чином, позивач
протягом двох років не може
використовувати свою земельну ділянку
за призначенням, оскільки
неправомірними діями відповідача
знищені багаторічні насадження, земля
втрамбована плитами та постійною їздою
транспорту, перемішана з будівельним
сміттям, в зв'язку з чим повністю
знищено родючий шар землі. Крім цього,
відповідачем зламані всі стовпчики,
які огороджували земельну ділянку і
які позивач встановив під збірну
огорожу, щоб захистити земельну
ділянку від будівельних матеріалів та
сміття. Позивач неодноразово звертався
із скаргами до різних органів
виконавчої влади, якими встановлено
порушення відповідачем земельного та
водного законодавства, однак він
продовжує порушувати права позивача,
чим завдає значну матеріальну та
моральну шкоду.

Посилаючись на вказані обставини
позивач просив суд позовні вимоги
задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 18 листопада 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано будівництво житлового будинку
та паркану, що проводиться ОСОБА_7 на
земельній ділянці по АДРЕСА_3
самочинним. В задоволенні інших
позовних вимог відмовлено за
недоведеністю.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 13 лютого 2014
року рішення Київського районного суду
м. Полтави від 18 листопада 2013 року в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог скасовано та ухвалено у цій
частині нове рішення, яким частково
задоволено позовні вимоги.

Усунено перешкоди ОСОБА_6 у
користуванні його земельною ділянкою,
розташованої по АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_7 звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
площею 34,01 м2 по АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_6 згідно додатку № 3 до висновку
судової будівельно-технічної та
земельно-технічної експертизи № 264/2654
від 14 червня 2013 року, що зафарбована на
схемі зеленим кольором, шляхом
розбирання огорожі зі сторони
домоволодіння АДРЕСА_1 та здійснення
реконструкції житлової прибудови, що
значиться за № А2-2, за власні кошти. В
іншій частині рішення районного суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6
- ОСОБА_8 порушує питання про скасування
оскаржуваних рішень суду із ухваленням
нового рішення про задоволення позову,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що відповідно до
державного акта на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 361405,
виданого 30 липня 2008 року, ОСОБА_6
належить земельна ділянка площею 900 м2 ,
з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, яка розташована по
АДРЕСА_1.

Згідно з рішенням Київської районної у
м. Полтаві ради від 29 листопада 2007 року
ОСОБА_7 погоджено місце розташування
земельної ділянки площею 967 м2 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд по АДРЕСА_3 та надано йому дозвіл
на розробку проекту відведення
земельної ділянки площе 967 м2 по
АДРЕСА_3.

05 травня 2008 року ОСОБА_7 надано дозвіл
на виконання будівельних робіт -
будівництво житлового будинку по
АДРЕСА_3.

Рішенням Київської районної у м.
Полтаві ради від 05 листопада 2009 року
ОСОБА_7 затверджено проект відведення
земельної ділянки по АДРЕСА_3 та надано
йому у власність із земель житлової та
громадської забудови, земельну ділянку
по АДРЕСА_3 площею 967 м2 для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, а 28
січня 2010 року ним отримано державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯК № 652180.

У період з 2008 року до 2010 року ОСОБА_7
самовільно на вказаній земельній
ділянці, без дотримання відповідних
вимог та правил, у порушення вимог
чинного законодавства України
збудував житловий будинок. Впродовж
указаного періоду державними органами
проводилися перевірки щодо дотримання
ОСОБА_7 вимог водного, земельного
законодавства при будівництві
житлового будинку.

Згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи № 278
від 25 квітня 2011 року, розміри меж та
площа земельної ділянки, що
розташована по АДРЕСА_1 не відповідає
плану меж земельної ділянки
зазначеного у державному акті на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 361405 ОСОБА_6 з боку земельної ділянки
міської ради (вільні землі по
державному акту ОСОБА_6) на 32,67 м2 (31,49+1,18)
та з боку домоволодіння по АДРЕСА_2 на
1,34 м2 .

Зміна конфігурації та площі земельної
ділянки, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, зменшилася: з боку
домоволодіння по АДРЕСА_2, на 1,34 м2 за
рахунок товщини огорожі; з боку
земельної ділянки міської ради (вільні
землі по державному акту ОСОБА_6) на 31,49
м2 за рахунок зміщення огорожі в бік
земельної ділянки по АДРЕСА_1; з боку
земельної ділянки міської ради (вільні
землі ОСОБА_6) на 1,18 м2 за рахунок
розпочатого будівництва житлового
будинку на земельній ділянці міської
ради (вільні землі ОСОБА_6).

Згідно з планом земельної ділянки по
АДРЕСА_3, відведеної ОСОБА_7 рішенням
Київської районної у м. Полтаві ради
від 29 липня 2007 року, житловий будинок
розміщений на відстані 3,0 м від межі
земельної ділянки, що розташована по
АДРЕСА_1. Розпочате будівництво
житлового будинку, що будується по
одним документам на земельній ділянці
міської ради (вільні землі ОСОБА_6) по
іншим на земельній ділянці по АДРЕСА_3,
розміщене на відстані 1,85 м від огорожі,
що встановлена між двома земельними
ділянками (по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_3). У
даному випадку розпочате будівництво
житлового будинку частково площею 1,18 м2
, розміщене на земельній ділянці, яка
повинна по державному акту на земельну
ділянку належати ОСОБА_6 та мати адресу
АДРЕСА_1.

Житловий будинок, що розміщений на
земельній ділянці по АДРЕСА_3 не
відповідає плану земельної ділянки по
АДРЕСА_3 відведеної ОСОБА_7 рішенням
Київської районної у м. Полтаві ради
від 29 листопада 2007 року у частині
прив'язки відстані від житлового
будинку до межі із сусідньою земельною
ділянкою. Огорожа між земельними
ділянками по АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_1
побудована на земельній ділянці, яка
повинна згідно державного акта на
земельну ділянку належати ОСОБА_6 та
мати адресу: АДРЕСА_1. Дана огорожа
повинна бути погоджена з органом
місцевого самоврядування у
відповідності до місцевих правил
забудови. В матеріалах справи дане
узгодження відсутнє.

Згідно висновку додаткової судової
будівельно-технічної експертизи № 123
від 11 січня 2012 року усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою по
АДРЕСА_3 технічно можливе при умові
розбирання огорожі, що побудована на
земельній ділянці ОСОБА_6 та зміни
конфігурації межі земельної ділянки 1,18
м2 , що розташована під житловим
будинком та при умові, що частина
житлового будинку, який побудований на
земельній ділянці по АДРЕСА_3 ОСОБА_7
буде розміщений на межі земельних
ділянок.

Розміри меж та площа земельної ділянки,
яка розташована по АДРЕСА_1 не
відповідає плану меж земельної ділянки
зазначеного у державному акті на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 361405 виданого ОСОБА_6 з боку земельної
ділянки по АДРЕСА_3 на 32,67 м2 , в тому
числі площа 1,18 м2 , яка розміщена
частково під житловим будинком та з
боку АДРЕСА_2 на 1,34 м2 .

У даному випадку звільненню підлягає
земельна ділянка площею 32,67 м2 , у тому
числі під будівлею 1,18 м2 з боку
земельної ділянки по АДРЕСА_3 та
земельна ділянка площею 1,34 м2 з боку
АДРЕСА_2. Поняття відведення земельної
ділянки під необхідну відстань від
межі не існує.

Щоб земельна ділянка по АДРЕСА_1
відповідала державному акту на ім'я
ОСОБА_6 необхідно з боку земельної
ділянки по АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_2,
демонтувати огорожу.

Частину житлового будинку площею 1,18 м2
побудованого ОСОБА_7 без руйнації і
пошкоджень основних конструктивних
елементів будівлі (фундаменти, стіни,
перекриття, дах і т.д.) демонтувати не
представляється можливим.

Для приведення земельної ділянки по
АДРЕСА_1 у належний для використання
стан за цільовим призначенням
необхідно демонтувати огорожу
побудовану на земельній ділянці ОСОБА_6
та змінити конфігурацію межі земельної
ділянки для компенсації на користь
ОСОБА_6 земельної ділянки 1,18 м2 , що
розташована під житловим будинком при
умові, що частина житлового будинку,
який побудований на земельній ділянці
по АДРЕСА_3 ОСОБА_7 буде розміщений на
межі земельних ділянок.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної та
земельно-технічної експертизи № 264/265
від 14 червня 2013 року усунення перешкод
у володінні ОСОБА_6 земельною ділянкою,
в частині зайняття часткової площі
даної земельної ділянки відповідачем
ОСОБА_7 технічно можливо при умові
розбирання огорожі зі сторони
домоволодіння АДРЕСА_3 та можливості
здійснення реконструкції житлової
прибудови літ. А2-2 на підставі
розробленої проектної документації.

Земельна ділянка площею 34,01 м2 підлягає
звільненню.

Відповідно до п. 3.25 * ДБН 360-92 ** відстань
від будівель та споруд суміжного
землеволодіння по АДРЕСА_3 повинна бути
не менше 1 м.

Для проведення земельної ділянки по
АДРЕСА_1 у відповідність до розмірів і
конфігурації меж, вказаних у
державному акті на право власності на
земельну ділянку серія ЯЖ № 361405,
виданому 30 липня 2008 року ОСОБА_6,
знесенню підлягає частина житлової
прибудови, розміщеної на земельній
ділянці № 1 після розробленого проекту
щодо можливості проведення
реконструкції житлової прибудови з
урахуванням п. 3.25 * ДБН 360-92**.

В дослідницькій частині висновку
зазначені види робіт, які необхідно
виконати для приведення земельної
ділянки по АДРЕСА_1 відповідно до
розмірів і конфігурації меж, вказаних у
державному акті на право власності на
земельну ділянку і акту виносу меж у
натурі та для приведення земельної
ділянки по вищевказаній вулиці в
належний стан.

Згідно з листом Інспекції ДАБК у
Полтавській області від 23 жовтня 2013
року № 7/16-03/1-14/3122, зареєстровано подану
ОСОБА_7 декларацію про готовність
об'єкта експлуатації: «семикімнатний
житловий будинок за адресою АДРЕСА_3»
від 27 червня 2011 року за № ПТ 22.

Задовольняючи позовні вимоги про
визнання самочинним будівництва
житлового будинку та паркану, що
проводилося ОСОБА_7 на земельній
ділянці по АДРЕСА_3, суд першої
інстанції виходив з того, що факт
самочинного будівництва
підтверджується матеріалами справи, а
інші вимоги є недоведеними.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
та усуваючи позивачу перешкоди у
користуванні земельною ділянкою
шляхом зобов'язання відповідача
розібрати огорожу та здійснити
реконструкцію житлової прибудови, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що за висновком № 264/265 судової
будівельно-технічної та
земельно-технічної експертизи від 14
червня 2013 року, усунення перешкод у
користуванні належною позивачу на
праві приватної власності земельною
ділянкою в частині зайняття часткової
її площі відповідачем можливо при
умові розбирання огорожі зі сторони
домоволодіння АДРЕСА_3, можливості
здійснення реконструкції житлової
прибудови літ «А2-2» на підставі
розробленого проекту реконструкції з
урахуванням п. 3.25 * ДБН 360-92**.

Вирішуючи позовні вимоги в частині
розбирання огорожі зі сторони
домоволодіння АДРЕСА_1, суд апеляційної
інстанції, у відповідності до положень
ст. 376 ЦК України дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення таких вимог у
визначений позивачем спосіб, а тому
підстав для скасування рішення суду
апеляційної інстанцій в цій частині не
має.

Проте з іншими висновками судів
погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Змістом глави 6 розділу IV ЦПК України
визначено факти, які можуть бути
встановлені у судовому порядку,
зокрема ті від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Встановлюючи факт самочинного
будівництва, як суд першої інстанції
так і суд апеляційної інстанції, у
порушення вимог ст. ст. 213-215 ЦПК України,
не врахували, що між сторонами виник
спір про порушене право позивача на
користування земельною ділянкою, яка
належить йому на праві власності, не
звернули уваги на те, що відносини з
приводу самочинного будівництва
регулюються Цивільним кодексом
України, і за умови будівництва або
будування житлового будинку на
земельній ділянці, яка не була
відведена для цієї мети, то такий
будинок у силу ст. 376 ЦК України є
самочинним будівництвом, тому чинним
процесуальним законодавством не
передбаченого такого порядку, як
встановлення факту самочинного
будівництва.

За змістом ч. 4 ст. 376 цього Кодексу якщо
власник (користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Положеннями ч. 7 ст. 376 ЦК України
зазначено, що у разі істотного
відхилення від проекту, що суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, істотного порушення
будівельних норм і правил суд за
позовом відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Як роз'яснено у п. 24 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» знесення нерухомості,
збудованої з істотним відхиленням від
проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотним порушенням будівельних норм і
правил (у тому числі за відсутності
проекту), можливе лише за умови, що
неможлива перебудова нерухомості
відповідно до проекту або відповідно
до норм і правил, визначених державними
правилами та санітарними нормами, або
якщо особа, яка здійснила (здійснює)
будівництво, відмовляється від такої
перебудови.

В інших випадках суд за позовом
відповідного державного органу чи
органу місцевого самоврядування може
на підставі частини сьомої статті 376 ЦК
зобов'язати забудовника здійснити
перебудову житлового будинку, будівлі,
споруди або іншого об'єкта нерухомості,
який побудовано чи будується з
істотними відхиленнями від проекту або
з істотним порушенням основних
будівельних норм і правил, у тому разі,
коли таке будівництво суперечить
суспільним інтересам, порушує права
інших осіб, коли порушення будівельних
норм і правил є істотним, а також є
технічна можливість виконати
перебудову.

Якщо технічна можливість перебудови
об'єкта нерухомості відсутня або
забудовник відмовляється від такої
перебудови, суд, незалежно від
поважності причин відмови, за позовом
зазначених органів або особи, права чи
інтереси якої порушено таким
будівництвом, ухвалює рішення про
знесення житлового будинку або іншого
нерухомого майна.

Відмовою забудовника від перебудови
слід вважати як його заяву про це, так і
його дії чи бездіяльність щодо цього,
вчинені до або після ухвалення рішення
суду про зобов'язання здійснити
перебудову.

Погодження забудовника на перебудову
при розгляді справи про знесення
самочинного будівництва за можливості
перебудови, якщо це підтверджено, є
підставою для відмови в позові лише
тоді, коли рішення суду, яке набрало
законної сили, про зобов'язання
здійснити перебудову не виконано не з
вини забудовника, про що державним
виконавцем складено відповідний акт.

Зобов'язуючи відповідача здійснити
реконструкцію житлової прибудови, суд
апеляційної інстанції, у порушення
вимог ст. ст. 303, 316 ЦПК України, не
звернув уваги на норми матеріального
права, які регулюють спірні
правовідносини; не врахував, що
позивачем порушувалося питання про
знесення самочинного будівництва у
зв'язку порушенням його прав, оскільки
самочинне будівництво здійснене на
його земельній ділянці; не врахував, що
положеннями ч. 7 ст. 376 ЦК України
передбачено можливість здійснення
перебудови житлового будинку у разі
відхилення від проекту або з істотним
порушенням основних будівельних норм і
правил, та лише за наявності
відповідного проекту можливо
здійснити таку перебудову; ототожнюючи
поняття «реконструкція» із поняттям
«перебудова», не перевірив чи існує у
відповідача затверджений у
встановленому порядку проект
здійснення перебудови; не дослідив
технічної можливості перебудови
об'єкта нерухомості; не перевірив чи
погоджується забудовник на перебудову
при розгляді справи про знесення
самочинного будівництва за можливості
перебудови та чим така можливість
підтверджується.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

У рішенні суд зобов'язаний зазначити
встановлені обставини і визначені
відповідно до них правовідносини,
мотиви, з яких суд вважає встановленою
наявність або відсутність фактів,
якими обґрунтовувалися вимоги та
зазначити висновки по суті усіх
позовних вимог (ст. 215 ЦПК України).

Звертаючись з позовом до суду, позивач
просив, крім іншого, привести земельну
ділянку у первинний стан та стягнути з
ОСОБА_7 на його користь 1 119 грн 31 коп.
матеріальної шкоди та 5 000 грн моральної
шкоди.

Вирішуючи спір, як суд першої інстанції
так і суд апеляційної інстанції, у
порушення вимог ст. ст. 10, 11, 213-215, 303, 316
ЦПК України, не сприяв всебічності
розгляду справи, не розглянув спір у
межах заявлених позивачем вимог,
питання про приведення земельної
ділянки у первинний стан та стягнення
матеріальної та моральної шкоди не
дослідив, мотивів та висновків з цього
приводу не навів.

За таких обставин, ухвалені у справі
рішення суду в частині позовних вимог
про визнання самочинним будівництво
житлового будинку, зобов'язання
усунути перешкоди у користуванні
земельною ділянкою, зобов'язання
знести самочинне будівництво
житлового будинку, зобов'язання
привести земельну ділянку у первинний
стан, шляхом впорядкування звільненої
площі, стягнення матеріальної шкоди,
відшкодування моральної шкоди та
витрат на правову допомогу не
відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
скасування судових рішень в цій з
передачею справи на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

В частині позовних вимог про
розбирання огорожі зі сторони
домоволодіння АДРЕСА_1 рішення суду
апеляційної інстанції слід залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_8 задовольнити частково

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 18 листопада 2013 року та
рішення апеляційного суду Полтавської
області від 13 лютого 2014 року в частині
позовних вимог про визнання самочинним
будівництво житлового будинку,
зобов'язання усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою,
зобов'язання знести самочинне
будівництво житлового будинку,
зобов'язання привести земельну ділянку
у первинний стан, шляхом впорядкування
звільненої площі, стягнення
матеріальної шкоди, відшкодування
моральної шкоди та витрат на правову
допомогу скасувати, справу в цій
частині передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного
суду Полтавської області від 13 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова
Д.О. Остапчук