Справа №666/275/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2014 року Дніпровський районний суд м.
Херсона у складі:

головуючого судді

Заболотного В.М.,

при секретарі

Ткаченко В.Ю.,

за участю адвокатів

ОСОБА_1,ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Херсоні цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватний
нотаріус Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, про
визнання договору дарування недійсним,
-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, посилаючись на те, що у жовтні
2012 році він звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_4, про стягнення боргу за
договором позики в сумі 132171,03 грн.
Рішенням Дніпровського районного суду
від 29.01.2013 року його позов був
задоволений в повному обсязі. Під час
розгляду вказаної цивільної справи
01.10.2012 року було забезпечено позов
шляхом накладення арешту на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_4,
заборонивши останньому проводити
будь-які дії щодо її відчуження. Восени
2013 року від державного виконавця
позивач довідався про існування
Договору дарування від 28.01.2013 pоку,
посвідченого приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 Відповідно до умов
вказаного договору відповідач ОСОБА_4
подарував належну йому 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1, своєму синові ОСОБА_5
Своєю ухвалою про накладення арешту на
майно суд встановив загальну заборону
розпорядження цим майном та його
відчуження, проте достовірно знаючи
про накладення арешту на 1/3 частину
квартири ОСОБА_4, умисно під час
укладення договору дарування не
повідомив нотаріуса про існування
заборони щодо відчуження нерухомого
майна і в порушення вимог чинного
законодавства та ухвали суду про
накладення арешту уклав оскаржуваний
договір дарування. На підставі
викладеного просить суд визнати
недійсним договір дарування 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1. посвідченого 28.01.2013
року приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 укладеного між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги
та просили суд їх задовольнити з
підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_4, та його
представник в судовому засіданні
заперечив проти задоволення позову у
повному об'ємі, посилаючись на його
необґрунтованість.

ОСОБА_5, в судове засідання не з'явився,
на адресу суду надав заяву згідно з
якою заперечив проти задоволення
позову посилаючись на його
необґрунтованість, просив суд
розглядати справу без його участі.

ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове засідання не
з'явились, про час і місце судового
засідання повідомлені належним чином,
причину неявки суду не повідомили, в
зв'язку з чим суд вважає можливим
розглянути справу в їх відсутність.

Приватний нотаріус Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
в судове засідання не з'явились, про час
і місце судового засідання повідомлена
належним чином, на адресу суду
направила клопотання про розгляд
справи в її відсутність, при вирішенні
спірного питання покладалась на розсуд
суду.

Вислухавши сторони, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов є законним та
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що Дніпровським
районним судом м. Херсона розглядалась
цивільна справа №2110/9443/12 за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про стягнення
заборгованості та 29.01.2013 року було
винесено заочне рішення яким позов
ОСОБА_3 було задоволено.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява про
забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи відомо, що під час
розгляду вказаної цивільної справи
ухвалою Дніпровського районного суду
м. Херсона від 01.10.2012 року було
забезпечено позов ОСОБА_3 шляхом
накладення арешту на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_4,
згідно Свідоцтва про право власності
від 11.04.2005 pоку, заборонивши останньому
проводити будь-які дії щодо її
відчуження.

Відповідно до ч.10 ст.153 ЦПК України
оскарження ухвали про забезпечення
позову не зупиняє її виконання, а також
не перешкоджає подальшому розгляду
справи.

На думку суду є безпідставними
твердження відповідача та його
представника щодо необізнаності
ОСОБА_4 про накладення арешту на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1, оскільки
розгляд заяви про забезпечення позову
відбувається в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі. Крім
того ухвала про вжиття запобіжних
заходів виконується негайно в порядку,
встановленому для виконання судових
рішень, і може бути подано заяву про її
скасування. Але, подання заяви про
скасування ухвали про вжиття
запобіжних заходів не зупиняє
виконання ухвали про вжиття запобіжних
заходів, як вбачається із матеріалів
справи та пояснень сторін будь-якої
заяви про скасування ухвали про вжиття
запобіжних заходів до суду подано не
було.

З матеріалів справи судом
встановлено, що 28.01.2013 року було
укладено договір дарування ВТВ №537053
відповідно до якого ОСОБА_4, подарував
належну йому 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_5, який був посвідчений
приватним нотаріусом Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
зареєстрований в реєстрі №93.

Згідно п. п. 2. 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» судам
необхідно враховувати, що згідно із
статтями 4. 10 та 203 ЦК зміст правочину не
може суперечити ЦК іншим законам
України, які приймаються відповідно до
Конституції України та ЦК міжнародним
договорам, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, актам
Президента України, постановам
Кабінету Міністрів України, актам
інших органів державної влади України,
органів влади Автономної Республіки
Крим у випадках і в межах, встановлених
Конституцією України та законом, а
також моральним засадам суспільства.
Змісті правочину не повинен суперечити
положенням також інших, крім актів
цивільного законодавства,
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до Конституції України
(статті 1. 8 Конституції України).

Відповідно до ст.717 ЦК України за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобовязується передати у майбутньому
другій стороні (обдарований)
безоплатно майно у власність.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Надані до позовної заяви письмові
докази свідчать, що судом було вжито
заходів для охорони інтересів позивача
за його позовом до ОСОБА_4 про стягнення
боргу, які гарантують реальне
виконання судового рішення та
спрямовані проти несумлінних дій
відповідача щодо розпорядженням своїм
майном, шляхом накладення арешту.
Своєю ухвалою про накладення арешту на
майно суд встановив загальну заборону
розпорядження цим майном та його
відчуження.

До посилань відповідача ОСОБА_4 та
його представника, що на момент
укладання договору дарування жодних
заборон відчуження (арешту) квартири не
існувало, що підтверджується отриманим
нотаріусом витягом з Державного
реєстру речових прав про нерухоме
майно від 28.01.2013 року. (п.4 договору) суд
відноситься критично і прийняти до
уваги їх не може, оскільки відповідно
до змісту ст. 153 ЦПК України ухвала про
забезпечення позову виконується
негайно, а її оскарження не зупиняє
виконання і не перешкоджає подальшому
розгляду справи. З даних підстав з
01.10.2012 року почався перебіг заборони
відчуження майна, проте в порушення
норм закону відповідач ОСОБА_4, уклав
договір дарування 28.01.2013 року.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Таким чином, дослідивши всі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку
про те, що позовні вимоги ОСОБА_4,
підлягають задоволенню, оскільки вони
підтверджуються сукупністю добутих у
справі доказів та базується на засадах
Закону, крім цього, позивачем та його
представником представлено суду
достатні і належні докази в
обґрунтування своїх позовних вимог.

Встановивши такі обставини, суд
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що договір дарування укладено з
порушенням закону і його слід визнати
недійсними по ініціативі позивача,
оскільки об'єктом відчуження за
договором дарування, було забезпечено
позов в іншій справі. Посилання
відповідача ОСОБА_4, та його
представника на те, що на момент
укладення ними спірних договору ухвала
судді про забезпечення позову ще не
була виконана органами державної
виконавчої служби є помилковим,
оскільки, відповідно до змісту ст. 153
ЦПК України ухвала про забезпечення
позову виконується негайно, а її
оскарження не зупиняє виконання і не
перешкоджає подальшому розгляду
справи.

Керуючись ст.ст.203, 215, 321, 627, 717 ЦК
України, ст.ст.10, 11, 60, 61, 88,153, 209, 212, 213, 215,
295 ЦПК України, п. п. 2. 8 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 6
листопада 2009 р. № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті
особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватний
нотаріус Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, про
визнання договору дарування недійсним
- задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування
1/3 частини квартири АДРЕСА_1
посвідченого 28.01.2013 року приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_8,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення до Дніпровського
районного суду м. Херсона.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя

Заболотний В.М.