АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 683/2428/13-ц
Провадження № 22-ц/792/193/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі:
головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка О.В.,
Юзюка О.М.,

при
секретарях Байдичі О.В.,

Шевчук Ю.Г.,

з участю позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
Присяжнюка М.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Тайм Дістрібушн»
про стягнення заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та
відшкодування шкоди за апеляційними
скаргами товариства з обмеженою
відповідальністю «Тайм Дістрібушн»,
ОСОБА_2 на рішення
Старокостянтинівського районного суду
Хмельницької області від 3 грудня 2013
року,

встановила:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з уточненим у подальшому
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю «Тайм Дістрібушн»
(далі - ТОВ «Тайм Дістрібушн»), в якому
позивач просив суд стягнути з
підприємства на свою користь 52500 грн.
заробітної плати, 86500 грн. середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, 32383 грн. майнової шкоди
та 2000000 грн. моральної шкоди.

ОСОБА_2 зазначив, що з 17 жовтня 2011
року до 12 липня 2012 року він працював у
ТОВ «Тайм Дістрібушн» на посаді
торгового представника.
Середньоденний заробіток позивача
склав 250 грн., однак з листопада 2011 року
до 12 липня 2012 року заробітна плата йому
не виплачувалась, а при звільненні
підприємство не провело з ним
розрахунку. Позивач використовував у
роботі власний автомобіль VOLKSWAGEN Bestel,
але за період з січня по травень 2012 року
відповідачем не були відшкодовані йому
витрати на амортизацію транспортного
засобу, ремонт автомобіля та пальне,
внаслідок чого він зазнав майнових
втрат. Неправомірними діями
підприємства позивачеві завдано
душевних страждань.

Рішенням Старокостянтинівського
районного суду Хмельницької області
від 3 грудня 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ТОВ «Тайм
Дістрібушн» на користь ОСОБА_2 3683 грн. 10
коп. заробітної плати, 12912 грн. 90 коп.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні. Вказані
суми визначені без урахування
прибуткового податку та інших
обов'язкових платежів. Стягнуто з ТОВ
«Тайм Дістрібушн» на користь ОСОБА_2 1000
грн. моральної шкоди. В решті позову
відмовлено. Рішення суду в частині
стягнення заробітної плати за один
місяць допущене до негайного
виконання. Стягнуто з ТОВ «Тайм
Дістрібушн» на користь держави 344 грн. 10
коп. судового збору.

Суд виходив з того, що в день
звільнення позивача з роботи ТОВ «Тайм
Дістрібушн» не виплатило йому
заробітної плати, внаслідок чого з
підприємства на користь ОСОБА_2 слід
стягнути середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні, а
порушення трудових прав позивача
призвело до його моральних страждань і
ОСОБА_2 не доведено завдання йому діями
підприємства майнової шкоди.

В апеляційній скарзі ТОВ «Тайм
Дістрібушн» просить скасувати рішення
суду та ухвалити нове рішення про
відмову в позові посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову у повному обсязі посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши учасників процесу та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги
підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону
рішення суду не відповідає.

Суд першої інстанції не в повній
мірі з'ясував обставини, якими
обґрунтовувались позовні вимоги та
заперечення сторін, і неправильно
витлумачив положення ст. 116 КЗпП
України.

У зв'язку з неповним з'ясуванням
судом обставин, що мають значення для
справи та порушенням судом норм
матеріального права оскаржуване
рішення в частині стягнення заробітної
плати та середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні
підлягає зміні.

Встановлено, що наказом № 25 від 17
жовтня 2011 року ОСОБА_2 з того ж дня
прийнято на посаду торгового
представника ТОВ «Тайм Дістрібушн» на
0,5 окладу з випробувальним терміном на
один місяць з оплатою праці згідно
штатного розкладу.

З 1 жовтня 2011 року до 1 квітня 2012
року розмір посадового окладу
торгового представника підприємства
становив 1350 грн., а з 1 квітня 2012 року - 1400
грн.

У листопаді-грудні 2011 року ТОВ
«Тайм Дістрібушн» виплатило ОСОБА_2
заробітну плату за жовтень і листопад
2011 року в сумі 787 грн. 76 коп. (після
утримання податків та інших
обов'язкових платежів).

Наказом № 61 від 24 травня 2012 року
ОСОБА_2 з того ж дня звільнено з роботи
на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України у
зв'язку з винними діями працівника,
який безпосередньо обслуговує грошові
та товарні цінності, якщо ці дії дають
підстави для втрати довір'я до нього з
боку власника або уповноваженого ним
органу.

13 червня 2012 року ТОВ «Тайм
Дістрібушн» виплатило позивачеві
заробітну плату за травень 2012 року і
грошову компенсацію за невикористану
відпустку в сумі 696 грн. 86 коп. (після
утримання податків та інших
обов'язкових платежів).

Зазначені обставини визнані
сторонами та підтверджуються наявними
у справі письмовими доказами.

Частиною 1 статті 94 КЗпП України
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 97 КЗпП
України оплата праці працівника
здійснюється за погодинною, відрядною
або іншими системами оплати праці.
Форми і системи оплати праці, норми
праці, розцінки, тарифні сітки, ставки,
схеми посадових окладів, умови
запровадження та розміри надбавок,
доплат, премій, винагород та інших
заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами, установами,
організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.
Якщо колективний договір на
підприємстві, в установі, організації
не укладено, власник або уповноважений
ним орган зобов'язаний погодити ці
питання з виборним органом первинної
профспілкової організації
(профспілковим представником), що
представляє інтереси більшості
працівників, а у разі його відсутності -
з іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом. Конкретні розміри тарифних
ставок (окладів) і відрядних розцінок
робітникам, посадових окладів
службовцям, а також надбавок, доплат,
премій і винагород встановлюються
власником або уповноваженим ним
органом з урахуванням вимог,
передбачених частиною другою цієї
статті.

Досліджені у справі докази
вказують на те, що розміри посадових
окладів працівників ТОВ «Тайм
Дістрібушн» встановлені
адміністрацією підприємства
відповідно до норм ст. 97 КЗпП України.

Посилання ОСОБА_2 на значно вищий
розмір свого посадового окладу ніж той,
що встановлений у штатному розкладі
підприємства, не доведені.

За таких обставин суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
розмір місячного заробітку позивача в
період з 17 жовтня 2011 року до 1 квітня 2012
року становив 675 грн., а з 1 квітня до 24
травня 2012 року - 700 грн.

Заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором або нормативним актом
роботодавця, погодженим з виборним
органом первинної профспілкової
організації чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата
(ч. 1 ст. 115 КЗпП України).

Як передбачено п. 3.5 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року № 637 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 13 січня
2005 року за № 40/10320), у разі видачі
окремим фізичним особам готівки (у тому
числі працівникам підприємства) за
видатковим касовим ордером або
видатковою відомістю касир вимагає
пред'явити паспорт чи документ, що його
замінює, записує його найменування і
номер, ким і коли він виданий. Фізична
особа розписується у видатковому
касовому ордері або видатковій
відомості про одержання готівки із
зазначенням одержаної суми (гривень -
словами, копійок - цифрами),
використовуючи чорнильну або кулькову
ручку з чорнилом темного кольору. Якщо
видаткова відомість складена на видачу
готівки кільком особам, то одержувачі
також пред'являють паспорти чи
документи, що їх замінюють, і
розписуються у відповідній графі
документа.

Предметом даного спору є
заробітна плата ОСОБА_2

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_2
зазначив, що відповідач не виплатив
йому заробітної плати за період з
листопада 2011 року до травня 2012 року
включно та не провів з ним розрахунку
при звільненні.

В силу ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 57 ЦПК України визначено,
що доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно до ч. 1 ст. 58, ст. 59 ЦПК
України належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, які
одержані з порушенням порядку,
встановленого законом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

У відповідності до ст. 64 ЦПК
України письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи. Письмові докази, як правило
подаються в оригіналі. Якщо подано
копію письмового доказу, суд за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, має право вимагати подання
оригіналу.

Враховуючи характер спору,
підтвердженням того, що ОСОБА_2 були
виплачені належні йому від ТОВ «Тайм
Дістрібушн» суми заробітної плати
можуть слугувати лише письмові докази -
видаткові касові ордери або видаткові
відомості про одержання позивачем
готівки в касі з підписом останнього.

Ці документи знаходяться у
відповідача, тому саме на нього має
бути покладений обов'язок по
доказуванню зазначених обставин
справи.

Судом першої інстанції були
досліджені оригінали видаткового
касового ордеру № 110 від 13 червня 2012
року, відомість на виплату грошей № 12
за жовтень 2011 року, відомість на
виплату грошей № 13 за листопад 2011 року,
відомість на виплату грошей № 14 за
листопад 2011 року (т. 1 а.с. 18, 68-74). Копії
цих документів засвідчені підписом
судді. Вони підтверджують виплату
підприємством ОСОБА_2 заробітної плати
за жовтень і листопад 2011 року,
заробітної плати за травень 2012 року і
грошової компенсації за невикористану
відпустку.

На підтвердження виплати ТОВ
«Тайм Дістрібушн» позивачеві
заробітної плати за грудень 2011 року -
квітень 2012 року, підприємство подало
суду скановані копії видаткових
відомостей про одержання ОСОБА_2
готівки в касі (т. 2 а.с. 121-138).

За клопотанням ОСОБА_2 суд
витребував у відповідача оригінали
документів, однак ТОВ «Тайм
Дістрібушн» не надало їх суду
посилаючись на втрату цих документів.

Заперечуючи факт отримання ним
готівки в касі, ОСОБА_2 зазначив, що
подані відповідачем копії видаткових
відомостей про виплату коштів
сфальсифіковані.

Ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 12 березня 2014
року призначено у справі судову
почеркознавчу експертизу та технічну
експертизу документів для з'ясування
дійсності видаткових відомостей про
одержання ОСОБА_2 готівки в касі. Усі
витрати на проведення експертизи були
покладені на ТОВ «Тайм Дістрібушн»,
однак підприємство відмовилось від
оплати судової експертизи, тому
вказана ухвала про призначення
експертизи була скасована апеляційний
судом на підставі ст. 86 ЦПК України.

ТОВ «Тайм Дістрібушн» не подало
суду належних і допустимих доказів про
виплату ним ОСОБА_2 заробітної плати за
грудень 2011 року - квітень 2012 року.

За таких обставин суд першої
інстанції правомірно виходив з того, що
ТОВ «Тайм Дістрібушн» не довело
виплату позивачеві заробітної плати за
цей період.

Доводи апеляційної скарги ТОВ
«Тайм Дістрібушн» не спростовують
даного висновку суду.

Разом із тим, визначаючи розмір
невиплаченої позивачеві заробітної
плати, суд припустився помилки.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України у абз. 5 п. 6 постанови від 24
грудня 1999 року № 13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці», задовольняючи вимоги
про оплату праці, суд має навести в
рішенні розрахунки, з яких він виходив
при визначенні сум, що підлягають
стягненню. Оскільки справляння і
сплата прибуткового податку з громадян
є відповідно обов'язком роботодавця та
працівника, суд визначає зазначену
суму без утримання цього податку й
інших обов'язкових платежів, про що
зазначає в резолютивній частині
рішення.

Підприємство виплатило ОСОБА_2
заробітну плату за жовтень, листопад 2011
року і травень 2012 року, тому з ТОВ «Тайм
Дістрібушн» на користь позивача слід
стягнути заборгованість із заробітної
плати за період з грудня 2011 року до
квітня 2012 року включно в сумі 3400 грн.
(675+675+675+675+700).

В цій частині рішення суду слід
змінити.

В силу ч. 1 ст. 47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 116 КЗпП України
визначено, що при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 117 КЗпП України
в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України у абз. 1 п. 20 постанови від 24
грудня 1999 року № 13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці», установивши при
розгляді справи про стягнення
заробітної плати у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні, що
працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи,
організації суми в день звільнення,
коли ж він у цей день не був на роботі, -
наступного дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на
користь працівника середній заробіток
за весь період затримки розрахунку, а
при непроведенні його до розгляду
справи - по день постановлення рішення,
якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності.

З табелю обліку використання
робочого часу за травень 2012 року (т. 2
а.с. 44-46) вбачається, що ОСОБА_2 в день
звільнення (24 травня 2012 року) не
працював. Вимоги про розрахунок він
заявив підприємству 13 червня 2012 року.
За видатковим касовим ордером № 110 від
13 червня 2012 року (т. 1 а.с. 18, 74) ТОВ «Тайм
Дістрібушн» виплатило позивачеві
заробітну плату за травень 2012 року та
грошову компенсацію за невикористану
відпуску.

Між сторонами існує спір про
розмір належних звільненому
працівникові сум. При звільненні
ОСОБА_2 підприємство не виплатило йому
заробітну плату в повному обсязі, тому
цей спір вирішено судом на користь
останнього частково.

Оцінивши в сукупності надані
докази, суд першої інстанції
правомірно виходив з того, що всупереч
положень ст.ст. 47, 116 КЗпП України ТОВ
«Тайм Дістрібушн» не провело з
позивачем розрахунку при звільненні,
тому відповідно до ст. 117 КЗпП України з
підприємства на користь ОСОБА_2 слід
стягнути середній заробіток за весь
час затримки розрахунку при
звільненні.

Доводи апеляційної скарги ТОВ
«Тайм Дістрібушн» не спростовують
даних висновків суду.

Суд визначив середньоденний
заробіток ОСОБА_2 у розмірі 33 грн. 54 коп.
((675+700):41) з дотриманням норм Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100.

Разом із тим, суд неправильно
обчислив кількість днів вимушеного
прогулу позивача. Оскільки ОСОБА_2 в
день звільнення не працював і пред'явив
до підприємства вимоги про розрахунок
лише 13 червня 2012 року, то затримка
розрахунку тривала з 14 червня 2012 року
до 3 грудня 2013 року (по день
постановлення рішення суду), тобто 372
дні.

Отже, розмір середнього заробітку
позивача за час затримки розрахунку
при звільненні склав - 12476 грн. 88 коп.
(33,54х372).

В цій частині рішення суду слід
змінити.

Статтею 125 КЗпП України
встановлено, що працівники, які
використовують свої інструменти для
потреб підприємства, установи,
організації, мають право на одержання
компенсації за їх зношування
(амортизацію). Розмір і порядок виплати
цієї компенсації, якщо вони не
встановлені в централізованому
порядку, визначаються власником або
уповноваженим ним органом за
погодженням з працівником.

В силу ч. 1 ст. 759, ч. 1 ст. 798, ст. 799 ЦК
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.
Предметом договору найму
транспортного засобу можуть бути
повітряні, морські, річкові судна, а
також наземні самохідні транспортні
засоби тощо. Договір найму
транспортного засобу укладається у
письмовій формі. Договір найму
транспортного засобу за участю
фізичної особи підлягає нотаріальному
посвідченню.

ОСОБА_2 не надав суду достатніх та
об'єктивних доказів того, що він
використовував власний автомобіль для
потреб підприємства та між сторонами
був укладений договір оренди
транспортного засобу.

За таких обставин суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що позов ОСОБА_2 про відшкодування
майнової шкоди є необґрунтований та не
підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП
України відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Суд правомірно виходив з того, що
порушення трудових прав позивача
призвело до його душевних страждань,
тому ТОВ «Тайм Дістрібушн» має
відшкодувати ОСОБА_2 завдану моральну
шкоду. Суд визначив розмір даного
відшкодування (1000 грн.) з урахуванням
характеру правопорушення, глибини
фізичних і душевних страждань
позивача, вимог розумності та
справедливості.

Доводи апеляційних скарг не
спростовують даних висновків суду.

В цій частині рішення суду
ґрунтується на повно і всебічно
досліджених обставинах справи та
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційних скарг не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційні скарги товариства з
обмеженою відповідальністю «Тайм
Дістрібушн», ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Старокостянтинівського
районного суду Хмельницької області
від 3 грудня 2013 року в частині стягнення
заробітної плати та середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні змінити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Тайм Дістрібушн» на
користь ОСОБА_2 3400 грн. заробітної
плати, 12476 грн. 88 коп. середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, а всього 15876 грн. 88 коп.
(зазначені суми заробітної плати
визначені без утримання податку на
доходи фізичних осіб та інших
обов'язкових платежів).

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції -
Сагайдак І.М.

Доповідач - Ярмолюк О.І.
Категорія 55