Справа № 413/5978/13-ц
Провадження № 22ц/782/5575/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

Головуючого судді - Лозко Ю. П.

Суддів: Заіки В.В. Дмитрієвої Л.
Д.

При секретарі: Івасенко І.А.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську справу за
апеляційною скаргою Луганського
обласного комунального
спеціалізованого підприємства
«Луганськтеплокомуненерго» на рішення
Краснолуцького міського суду
Луганської області від 24 жовтня 2013 року
по цивільній справі за позовом
Луганського обласного комунального
спеціалізованого підприємства
«Луганськтеплокомуненерго» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за надані
послуги по центральному опаленню та
гарячому водопостачанню, -

ВСТАНОВИЛА :

12 вересня 2013 року позивач
звернувся до суду з вказаним позовом,
в обґрунтування якого вказав, що між
ЛОКСТП „Луганськтеплокомуненерго" та
відповідачкою склались договірні
відносини, згідно яких позивач надав
відповідачки як абоненту, розстрочку з
погашення заборгованості, яка виникла
станом на 01.11.2005 року у сумі 847,07 гривень,
яку відповідачка зобов'язалась
погасити у період з 01.11.2005 р. по 01.11.2010 р.,
зі сплатою щомісячно у розмірі не менш
ніж 14,12 гривень. Позивач зазначив, що
станом на 01.07.2013 року заборгованість за
надані послуги теплопостачання
складає - 442,35 гривень, з яких: - загальна
сума боргу - 194,07 гривень; інфляційні
нарахування за період з листопада 2005
року по липень 2013 - 192,37 грн.; 3% річних за
період з листопада 2007 року по липень 2013
- 55,90 грн. Заборгованість не погашена у
добровільному порядку, тому позивач
просив суд, стягнути з відповідачки за
їх користь заборгованість у сумі 442,35
гривень та судові витрати у розмірі 229,40
гривень.

Рішенням Краснолуцького міського
суду Луганської області від 24 жовтня 2013
року у задоволенні позовних вимог
ЛОКСТП „Луганськтеплокомуненерго"
відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду ЛОКСТП
„Луганськтеплокомуненерго"
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
просить суд, рішення скасувати,
ухвалити по справі нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі, та вирішити питання щодо
судових витрат.

Заслухавши доповідача, дослідивши
письмові матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду, судова колегія приходить до
наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судова колегія вважає, що у даному
випадку вказані вимоги закону судом
першої інстанції не виконано.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачка виконала в
повному обсязі свої зобов'язання перед
позивачем за договором від 14.11.2005 року,
тому підстави для задоволення позовних
вимог про стягнення заборгованості у
заявленому позивачем розмірі відсутні.

Таких висновків, суд першої
інстанції дійшов помилково, з огляду
на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що
14.11.2005 року між сторонами був укладений
договір за № 358, за яким позивач надав
відповідачки як абоненту, розстрочку з
погашення заборгованості, яка виникла
станом на 01.11.2005 року у сумі 847,07
гривень.

Станом на 01.07.2013 року заборгованість за
надані послуги теплопостачання
складала - 194,07 гривень, загальна сума
заборгованості з врахуванням
інфляційних нарахувань та 3% річних
складає - 442,35 гривень.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Згідно даних зворотної відомості та
копій квитанцій ( а.с.9-10) датованої
09.08.2013 року, останню оплату на виконання
договору про реструктуризацію від
14.11.2005 року відповідачка здійснила
05.07.2011 року у сумі 200 гривень, що
підтверджується копією квитанції, з
позначкою борг за опалення. Всього,
відповідачкою за встановлений
сторонами період для погашення
заборгованості було сплачено 650
гривень.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Отже, з урахуванням вказаного, колегією
суддів встановлено, що станом на 01.07.2013
р. сума заборгованості за надані
послуги теплопостачання складала: 194,07
гривень. Загальна сума заборгованості
з врахуванням інфляційних витрат та 3%
річних відповідно до розрахунку (а.с.11)
складає - 442,35 гривень, і дана сума
заборгованості підлягає стягненню з
відповідачки на користь позивача.

З копії фіскального чеку ( а.с.25)
наданого відповідачкою, не вбачається,
що сплачена нею сума у розмірі 200
гривень, була сплачена саме за
теплопостачання, тобто з метою
погашення боргу, проте квитанція від
05.07.2011 року, містить крім суми у розмірі
200,00 гривень, також і реквізити
призначення даного платежу, з
позначкою борг за опалення. Окрім того,
з відповіді Луганської дирекції Центру
поштового зв'язку № 8, (а.с.41) на запит
позивача вбачається, що згідно реєстру,
ОСОБА_3 05.07.2011 року, був здійснений лише
один платіж на суму 200,00 гривень.

Суд першої інстанції, на вказані
обставини не звернув уваги, та ухвалив
рішення з порушенням норм закону.

Доводи відповідачки, з якими
погодився суд першої інстанції про те,
що заборгованість за вищевказаним
договором, перед позивачем в неї
відсутня, тому що 05.07.2011 року нею двічі
було сплачено по 200 гривень, а всього 400
гривень, тому вимоги позивача
необґрунтовані, на увагу колегії
суддів не заслуговують, оскільки дані
обставини не підтверджені належними
доказами.

З урахуванням зазначених
обставин, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції на
підставі ст. 309 ЦПК України, слід
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Також у відповідності до вимог
ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на
користь ЛОКСТП
„Луганськтеплокомуненерго",
підлягають стягненню понесені
позивачем судові витрати а саме, по
сплаті судового збору при зверненні до
суду з позовом та при зверненні з
апеляційною скаргою на рішення суду у
розмірі 135,30 гривень, та у розмірі 114,70
гривень ( а.с.1, 57)

Колегія суддів, керуючись ст. ст.
88,309,314,316 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Луганського
обласного комунального
спеціалізованого підприємства
«Луганськтеплокомуненерго»
задовольнити.

Рішення Краснолуцького міського суду
Луганської області від 24 жовтня 2013 року
скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким
позовні вимоги Луганського обласного
комунального спеціалізованого
теплозабезпечуючого підприємства
«Луганськтеплокомуненерго» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за надані
послуги по центральному опаленню та
гарячому водопостачанню, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Луганського обласного комунального
спеціалізованого теплозабезпечуючого
підприємства
«Луганськтеплокомуненерго»
заборгованість у розмірі 442 гривень 35
копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Луганського обласного комунального
спеціалізованого теплозабезпечуючого
підприємства
«Луганськтеплокомуненерго» судові
витрати, по сплаті судового збору у
сумі 250 гривень.

Рішення апеляційного суду
набирає чинності негайно але може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :