Віньковецький районний суд
Хмельницької області
Справа № 670/187/14-ц
Провадження № 2/670/96/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року
смт. Віньківці

Віньковецький районний суд
Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Потапова О.О.

при секретарі Білій Л.М.

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Віньківці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про
визнання правочину недійсним та
застосування реституції,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою, в
якій просить визнати недійсною з
моменту укладання Угоду № 0322874 від 01
червня 2010 року з усіма додатками,
складену між ним та Товариством з
обмеженою відповідальністю «АВТО
ПРОСТО». Стягнути з цього товариства на
його користь грошові кошти в розмірі 61
264, 31 грн. виплачені за угодою.

Позивач зазначає, що 01 червня 2010 року
він уклав угоду №0322874 з ТОВ «АВТО
ПРОСТО», контракт про надання послуг з
метою придбання легкового автомобіля
«ЗАЗ ЛАНОС» вартістю 69 600 грн..
Предметом угоди є надання послуг
підприємством «Авто Так» через систему
придбання автомобіля в групах. Позивач
розраховував отримати автомобіль
протягом року. Він ознайомлювався зі
змістом угоди, але не все зрозумів..

На виконання своїх зобов'язань він
сплачував вступний внесок 2505,60грн. та
періодичний платіж із щомісячною
винагородою, сплативши 58 758,71 грн.
(сумарно - 61 264,31грн), але сам автомобіль
на час звернення до суду не отримав.

Вказаний контракт не відповідає
вимогам статті 19 Закону України «Про
захист прав споживачів», якими
заборонена нечесна підприємницька
практика, оскільки під час
пропонування продукції споживачу не
надається або надається у нечіткий,
незрозумілий або двозначний спосіб
інформація, необхідна для здійснення
свідомого вибору. На момент укладання
угоди відповідач не роз'яснив позивачу,
що він не продає автомобіль, а надає
послуги з адміністрування системи
придбання авто у групах. Він неповно
виклав інформацію в порушення ст. 15
зазначеного Закону та в порушення
статті 21 цього закону порушив принцип
рівності сторін договору. ТОВ «АВТО
ПРОСТО» нечесною підприємницькою
практикою вводить позивача в оману,
застосовує підміну понять « ціна
автомобіля» та поточна ціна
автомобіля» ( п.2.1 ст. 2 додатку №2) Фонди
групи з придбання авто формуються
виключно за рахунок внесків коштів
клієнтів, без залучення коштів ТОВ
«АВТО ПРОСТО».

Умови договору № 0322874 від 01.06.2010 року є
несправедливими. Всупереч принципу
добросовісності його наслідком є
істотний дисбаланс договірних прав та
обов'язків, що суперчить статтям 3 та 509
ЦК України і обмежує свободу договору.
Не встановлено строк, після якого угода
припиняє свою дію. Умови угоди
зобов'язують споживача виконати всі
зобов'язання, навіть якщо інша сторона
не виконає своїх. Позивач сплачував
відповідачу кошти не за товар чи
послуги, а за можливість одержання
права на купівлю товару, яке надавалось
не відповідачем, а за рахунок залучення
інших осіб і їх коштів до
запропонованої схеми. Право отримання
товару залежить від розміру фонду і
внесення коштів іншими учасниками
групи.

За угодою, пункти.14.4; 14.5 надають
можливість відповідачу збільшувати
платежі за послуги без надання права
позивачу розірвати договір у разі
збільшення ціни в порівнянні з тією, що
була узгоджена на момент укладання
договору. Пункти 14.6; 14.7; 14.8, 14.9, 14.10
встановлюють жорсткі обов'язки
споживача, в той час як надання послуги
обумовлене лише власним розсудом
відповідача без будь - якої
відповідальності. Відповідальність
його не оговорена взагалі, що є
порушенням ст. 18 Закону «Про захист
прав споживачів».

В порушення ст.5 Закону «Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг» компанія не є
фінансовою установою і пропонує
послуги споживачам без отримання
ліцензії, що відповідно до ст. 227 ЦК
України є підставою для визнання
укладеної угоди недійсною. Недійсною
також є угода, яка вводить споживача в
оману, зокрема така, як утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем. Крім того, контракт
не відповідає вимогам ч. 4 ст. 18
вказаного Закону, оскільки містить
несправедливі умови договору щодо його
розірвання за бажанням клієнта з
утриманням із клієнта штрафу,
вступного внеску, адміністративних
витрат, страхового внеску, але не
містить будь-яких негативних наслідків
для самого товариства.

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлені вимоги, просить їх
задовольнити. Повідомив, що обман при
укладанні угоди полягав не тільки в
пірамідальній схемі, але і в
приховувані кінцевої вартості
автомобіля, яка значно майже удвічі
перевищила ринкову вартість
автомобіля ЛАНОС. Надав суду письмові
пояснення, в яких дублюються вимоги,
оговорені у позовній заяві. В них
наголошував на несправедливості умов
угоди, повідомляв, що укладений договір
порушує принцип добросовісності,
призводить до дисбалансу прав
споживача, завдає шкоду йому.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав письмове
заперечення на позов. В ньому
заперечує факт пірамідальності та
обману. Повідомляє, що угода укладена в
рамках створеної відповідачем в
Україні системи продажу автомобілів
АВТО ТАК. Відповідач уважно прочитав та
скріпив підписом угоду, це оговорено в
ній. Він вважає її справедливою.
Посилання позивача на істотний
дисбаланс прав недоречне. Зобов'язання
товариства складається з 11 пунктів, а
споживача - з 7 пунктів. Договором
(пунктами 14.1, 14.2 ст. 14 додатку №2 до
угоди) передбачено відповідальність
відповідача за недотримання умов
угоди. Умови розірвання угоди не є
несправедливими, тому що пункт 13.1.
додатку № 2 до Угоди надає можливість
розірвати угоду за власним бажанням,
про що письмово повідомляє товариство.
При цьому після спливу семи днів
повертається вся сума коштів, а пізніше
повертається з вирахуванням двох
цілих чистих внесків, плата за вже
надані послуги відшкодуванню не
підлягає.

Страхові внески, сплачені споживачем,
перераховані страховій компанії
згідно договору страхування життя
споживача. Повноваження на укладання
угоди без ліцензії товариство мало,
оскільки Закон № 3462-1У від 02.06.2011 року
набув чинності 09.01.2012 року, а угода
укладена сторонами 01.07.2010 року. Закон
не має зворотної сили і не може
обмежувати права товариства. А після
прийняття 12.11.2012 року і набуття
чинності Розпорядження № 1676 «Про
затвердження ліцензійних умов
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах», 15.01.2013
року відповідач отримав ліцензію на
право надання фінансових послуг.

Також відсутня пірамідальна схема, яка
передбачає отримання від споживача
платні за можливість отримання
компенсації, яка надається за рахунок
інших споживачів. В даному випадку
компенсація отримується за продаж або
споживання продукції, а діяльність
компанії регулюється ст. 4 Закону
України «Про фінансові послуги та
регулювання ринків фінансових послуг»,
в якій говориться: «Фінансовими
послугами вважаються такі послуги:
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах». Тобто,
цей вид послуг законодавчо закріплено.
Постановою від 11.09.2013 року Верховний
Суд України констатував, що в
діяльності ТОВ «Авто Просто» не
вбачається порушень статтей 18, 19
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Заслухавши позицію сторін, дослідивши
надані ними докази, суд дійшов висновку
про відсутність порушень
законодавства з боку відповідача під
час укладання 01 червня 2010 року угоди
№0322874 з додатками та умов контракту
ОСОБА_1 з ТОВ «АВТО ПРОСТО» про надання
послуг з метою придбання легкового
автомобіля «ЗАЗ ЛАНОС» вартістю 69 600
грн..

Із змісту договору слідує, що предметом
угоди є надання послуг підприємством
«Авто Так» через систему придбання
автомобіля в групах. Позивач
розраховував отримати автомобіль
протягом року, проте в ст. 10 Угоди
оговорено, що її підписання засвідчує
факт ознайомлення і розуміння її
змісту. Окрім розуміння її змісту
ОСОБА_1 підписався, що отримав
пояснення за угодою з іншої сторони.
Він має право протягом 7 днів її
розірвати (ст.13 п.13.8- додаток №2) і
отримати всю суму внесених ним коштів.
А після цього він також вправі
розірвати цю угоду (п.13.3 додаток №2),
втративши два цілих чистих внески.
Розрахунок позивача отримати
автомобіль протягом року не
підтверджений умовами угоди та
доказами, представленими ним. Він не
представив жодного аргументу чи
належного доказу на підтвердження
такого твердження, що, відповідно до ст.
58 ЦПК України, позбавляє суд можливості
аналізувати інформацію щодо предмета
доказування за її відсутністю.

Суд погоджується з позицією ОСОБА_1 про
неможливість переварити інформацію,
оговорену угодою №0322874 з додатками,
протягом нетривалого часу 7 днів, але
він тривалий час (неповних чотири роки)
з 01.06.2010 року і до моменту звернення до
суду 03.03.2014 року виконував умови
договору, вносячи платежі і навіть
через рік не намагався його розірвати,
коли не отримав автомобіль, виходячи з
його заяви про це в суді.

Запереченням від 18.03.2014 року повністю
спростовуються посилання позивача на
введення споживача в оману щодо
предмета договору - продажу авто
замість надання послуг. В надісланих
йому повідомленнях (платіжних)
відповідач зазначає про результати
асигнаційного акту, про кількість
балів набраних позивачем, про те, що
рахунок, надісланий йому компанією, є
актом передавання - приймання
виконаних послуг за відповідний
календарний місяць, а не платіжним
документом, який засвідчує плату за
отримання певного товару (автомобіля).

Твердження про ведення товариством
«АВТО ПРОСТО» нечесної
підприємницької практики у зв'язку з
підміною понять «ціна автомобіля» та
«поточна ціна автомобіля» та порушення
принципу рівності сторін в угоді не
доведено позивачем, адже Закон України
«Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг» закріплює
діяльність товариства на ринку
фінансових послуг, а Закон «Про захист
прав споживачів» статтею 17 не обмежує
позивача у виборі цих послуг, товарів,
компаній до моменту укладання
договору, пов'язаного з придбанням
товару (послуг). Натомість дійсно за
змістом угоди зобов'язання
відповідача складаються з 11 пунктів, а
позивача - з 7 пунктів.

Посилання на те, що не встановлено
строк, після якого угода припиняє свою
дію і що умови угоди зобов'язують
споживача виконати всі зобов'язання
навіть якщо інша сторона не виконає
своїх, спростовуються ст.7 спірної
угоди. Ця стаття зобов'язує сторони
виконати всі умови угоди, після цього
закінчується строк її дії. Суттєвою
умовою любого договору є строк його
дії. В даному випадку строк дії
договору закінчується виконанням
зобов'язання стороною, що оговорено п.1.2
ст.1 додатку №2. Учасник уповноважує
товариство на адміністрування системи.
Кількість учасників групи відповідає
кількості автомобілів, які можна
придбати в групі. У разі виконання всіх
умов угоди учасник групи отримує
пріоритетне право на придбання
автомобіля. Відповідно до п.4.3 в групі
щомісяця розподіляється така
кількість автомобілів, яку можливо
придбати за рахунок Чистого Фонду
групи. П.5.1 надає право учаснику, який
має найбільшу кількість балів,
отримати автомобіль. Кожен внесок
відповідає 2 балам. Із змісту умов
слідує, що угода припиняється в різний
строк для кожного учасника групи,
оскільки учасники групи безпосередньо
внесками впливають на строк отримання
автомобіля кожним учасником.

Із аналізу умов договору слідує, що
споживачі у групі отримують
автомобіль, сплативши частину внесків,
з якої відраховуються послуги
компанії, страхові внески, витрати,
пов'язані з роботою дистриб'ютора та
придбанням автомобіля. При цьому серед
інших першими отримують особи, які
набрали більшу кількість балів за
рахунок внесення більшої суми коштів
(внесків). Від сплатоспроможності групи
залежить строк отримання автомобіля її
учасником. ОСОБА_1 протягом неповних
чотирьох років сплачував відповідачу
кошти як за можливість одержання права
на першочергову купівлю товару -
автомобіля ЛАНОС, так і за вартість
такого автомобіля. Така послуга
надавалась відповідачем, хоча і за
рахунок залучення коштів інших осіб -
учасників групи відповідно до схеми,
зазначеної в угоді № 0322874 від 01 червня
2010 року з усіма додатками. Такий вид
угоди, на жаль, законодавчо
підтверджений. Він діє в інших країнах.

Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України,
рішення Верховного суду України є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень та для всіх судів України.
Суди зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність із рішенням
Верховного Суду.

Постановою Верховного суду України від
11 вересня 2013 року, ухваленою за
наслідками розгляду заяви ТОВ «Авто
Просто» про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 листопада 2012 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Авто Просто»
про визнання угоди недійсною,
відшкодування майнової та моральної
шкоди було, зокрема, встановлено, що ТОВ
«Авто Просто» отримало відповідний
дозвіл (ліцензію) на здійснення
діяльності (надання фінансової
послуги) щодо придбання товарів у
групах у Нацкомфінпослуг, яка здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, тому не можна
вважати правильним висновок суду про
те, що така діяльність здійснюється
товариством нелегітимно, у тому числі й
до введення законом ліцензування такої
діяльності.

Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином судами вищестоящих
інстанцій було встановлено, що
діяльність ТОВ «Авто Просто» без
ліцензії на право надання фінансових
послуг до введення в дію Законом від
02.06.2011 року змін до ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про фінансові послуги та
регулювання ринків фінансових послуг»
відбувалася на законних підставах. До
змін в Законі ліцензування діяльності
з надання послуг з адміністрування
фінансових активів для придбання
товарів у групах не потребувалось.
Після набрання чинності змін,
відповідно до яких ліцензуванню
підлягає адміністрування фінансових
активів для придбання товарів у групах,
товариством така ліцензія була
отримана.

Оскільки діяльність по наданню послуг
з адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах, в
даному випадку автомобіля, які
відповідач зобов'язався надати
позивачу відповідно до спірної угоди
від 01.07.2010 року, увійшла до переліку
фінансових послуг з часу внесення змін
до ч. 1 ст. 4 вказаного Закону, тому
відсутні підстави стверджувати про те,
що на дату укладення спірного
правочину діяльність ТОВ «Авто Просто»
підлягала ліцензуванню на підставі п. 4
ч. 1 ст. 34 цього Закону.

Із аналізу правових норм та позицій
сторін слідує, що відсутні підстави,
передбачені нормами ЦК України та
Закону України «Про захист прав
споживачів» для встановлення
нікчемності угоди від 01.07.2010 року та
застосування двосторонньої
реституції, тому спірна сума за таких
обставин не підлягає стягненню з
товариства на користь ОСОБА_1

Керуючись ст. 3, 203, 215, 216, 227, 230 ЦК України;
ст.17, 18, 19 Закону України «Про захист
прав споживачів»; ст.ст.4, 5, 7, 34 Закону
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг»; ст. 9, 10 Закону
України «Про ліцензування певних видів
фінансової діяльності», ст. ст.8, 10, 60, 212,
213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позовних вимог за його позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про
визнання правочину недійсним та
застосування реституції, за їх
недоведеністю.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Хмельницької
області через Віньковецький районний
суд протягом 10 днів з дня його
проголошення, а відсутніми особами - в
той же строк з дня отримання копії
рішення.

Суддя О.О.
Потапов