Провадження № 2/521/2165/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси

в складі: Головуючого судді Роїк
Д.Я.,

при секретарі
Чайковській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Малиновського
районного суду м. Одеси з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені)
за прострочення сплати аліментів. При
цьому вона посилається на те, що
рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 23 лютого 2005 року з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 були стягнуті
аліменти на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/3 частини усіх
видів заробітку щомісячно, починаючи з
18 січня 2005 року до повноліття дитини,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6. Другим відділом
Малиновського ВДВС ОМУЮ відкрито
виконавче провадження щодо виконання
виконавчого листа про стягнення
аліментів з відповідача. Позивач
стверджує, що відповідач сплачує
аліменти нерегулярно, у зв'язку з чим,
виникла заборгованість по сплаті
аліментів. Так, згідно розрахунку
заборгованості по аліментам від 01.05.2013
року, який був здійснений державним
виконавцем, заборгованість по сплаті
аліментів з 01.03.2006 року по 01.04.2013 року
складає суму у розмірі 53 397 гривень 80
копійок. На підставі ч. 1 ст. 196 СК
України позивач просить стягнути з
відповідача на її користь неустойку
(пеню) у розмірі одного відсотка від
суми заборгованості за період з 01.03.2006
року по 01.04.2013 року включно, у розмірі 547
499 гривень 27 копійок.

Позивач та її представник в судове
засідання не з'явилися, надали заяву
про розгляд справи за їх відсутності,
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надав заяву про розгляд
справи за його відсутності, позовні
вимоги не визнав в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовна заява підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовна заява підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 23 лютого 2005 року з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 були стягнути аліменти на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 у
розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 18 січня 2005 року
до повноліття дитини, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_6.

Другим відділом Малиновського ВДВС
ОМУЮ відкрито виконавче провадження
щодо виконання виконавчого листа про
стягнення аліментів з відповідача.
Позивачка стверджує, що відповідач
сплачує аліменти нерегулярно, у зв'язку
з чим, виникла заборгованість по сплаті
аліментів. Так, згідно розрахунку
заборгованості по аліментам від 01.05.2013
року, який був здійснений державним
виконавцем, заборгованість по сплаті
аліментів з 01.03.2006 року по 01.04.2013 року
складає суму у розмірі 53 397 гривень 80
копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Згідно п. 22 Постанови Пленуму ВСУ „Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів від 15.05.2006 № 3,
передбачена ст.96 СК відповідальність
платника аліментів за прострочення їх
сплати у виді неустойки (пені) настає
лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна
покладати таку відповідальність, якщо
заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема, у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням аліментів
банками. В інших випадках стягується
неустойка за весь час прострочення
сплати аліментів.

Відповідач не надав суду доказів того,
що він не мав можливості сплачувати
аліменти з незалежних від нього
причини, а тому суд вважає, що необхідно
стягнути неустойку за прострочення
сплати аліментів.

В період з 01.03.2006 року по 01.04.2013 року
включно, сума неустойки склала 547 499
гривень 27 копійок, яку відповідач не
оспорював.

Згідно ч. 2 ст. 196 СК України, розмір
неустойки може бути зменшений судом з
урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Враховуючи матеріальний та сімейний
стан платника аліментів, суд вважає
можливим зменшити розмір неустойки до
260000 (двісті шістдесят тисяч) гривень.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 196 Сімейного Кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Одеси, що зареєстрований
за адресою АДРЕСА_1, іпн. НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки
м. Одеса, зареєстрованої за адресою
АДРЕСА_2, іпн. НОМЕР_2) неустойку за
прострочення сплати аліментів у
розмірі 260000 (двісті шістдесят тисяч)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Одеси, що зареєстрований
за адресою АДРЕСА_1, іпн. НОМЕР_1) на
користь Держави судовий збір у розмірі
2600 гривень.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції, шляхом
подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення, апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: