Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

06 червня 2014 року
селище
Решетилівка

Решетилівський районний суд
Полтавської області у складі:

головуючого-судді - Горулька
О.М.

при
секретарі -
Гудзенко С.В.,

з участю:
позивачів -
ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

представника позивачів -
ОСОБА_3,

відповідача
- ОСОБА_4,

представника відповідача -
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в селищі Решетилівка справу
за позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про стягнення моральної шкоди,
завданої злочином, -

В С Т А
Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду з позовами, в яких
позивач ОСОБА_1 просить стягти з ОСОБА_4
на його користь моральну шкоду у
розмірі 25000 грн., а позивач ОСОБА_2
просить стягти з ОСОБА_4 на його користь
моральну шкоду у розмірі 15000 грн.

В обгрунтування позовних вимог
позивачі посилаються на те, що 18 серпня
2012 року близько 23:30 год. на автодорозі
Решетилівка-Дніпропетровськ в районі
с. Шамраївка Решетилівського району
Полтавської області відповідач ОСОБА_4,
керуючи автомобілем ВАЗ-210994-20,
реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснив
наїзд на них, в результаті чого
позивачеві ОСОБА_1 були спричинені
тілесні ушкодження середнього ступеню
тяжкості, а потерпілому ОСОБА_2 - легкі
тілесні ушкодження, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я. З
приводу зазначених тілесних ушкоджень
позивач ОСОБА_1 на протязі двох місяців
та десяти днів перебував на
стаціонарному лікуванні, переніс
значні фізичні та моральні страждання.
Позивач ОСОБА_2 перебував на
стаціонарному лікуванні на протязі 14
днів і також переніс значні фізичні та
моральні страждання. Наслідки цих
тілесних ушкоджень вони відчувають і
досі.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позов підтримав, просить його
задовольнити і підтвердив обставини,
викладені в позовній заяві, пояснивши,
крім того, що після стаціонарного
лікування він ще тривалий час
лікувався вдома. На протязі шести
місяців після ДТП йому заборонялося
сидіти, він міг перебували лише у
вертикальному чи горизонтальному
положенні. Відчував сильні болі в
голові, спині, які відчуває і до цього
часу. Не має можливості займатися
важкою фізичною працею, був обмежений у
спілкуванні з друзями, не міг спільно з
ними проводити свій час. Все це
завдавало йому значних фізичних та
моральних страждань.

Позивач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов підтримав, просить
його задовольнити і суду пояснив, що в
результаті зазначеної вище
дорожньо-транспортної пригоди у нього
було пошкоджене обличчя, яке довго
заживало, тривалий час він не міг
нормально харчуватися і харчувався
лише рідкою їжею, морально не був
готовим виходити з будинку та
нормально спілкуватися зі своїми
друзями, був змушений пропустити
навчання в навчальному закладі. Довго
відчував сильний фізичний біль, його
переслідують спогади про події тієї
ночі, через що він втратив здоровий сон.
З приводу корекції обличчя звертався
до клініки пластичної хірургії, але
необхідних коштів на лікування він не
має. Все це завдавало йому значних
моральних страждань.

Відповідач ОСОБА_4 позови визнав
частково, визнав позови в частині
відшкодування позивачеві ОСОБА_1
моральної шкоди у розмірі 7000 грн. і
позивачеві ОСОБА_2 - у розмірі 2000 грн.,
решту позовних вимог не визнав і суду
пояснив, що на протязі часу, що минув з
моменту вчинення ним злочину, він
відшкодував потерпілим ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 по 1000 грн. Це було відразу після
дорожньо-транспортної пригоди. Після
цього він позивачам нічого не
відшкодовував, так як має великі
кредити, за вироком суду змушений
відшкодовувати витрати, пов'язані зі
стаціонарним лікуванням потерпілих
ОСОБА_1 і ОСОБА_2, працюючи у ТОВ «Дукла»
слюсарем має малу зарплату, і у нього
немає таких коштів, які просять
позивачі. Пошуками іншої роботи з
більшою заробітною платою він не
займався.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 суду
пояснила, що вона є матір'ю позивача
ОСОБА_1 18 серпня 2012 року пізно увечері
її розбудив сусід та привіз на
автодорогу
Решетилівка-Дніпропетровськ. Там на
узбіччі вона побачила свого сина, який
лежав та кричав від болі. В лікарні вона
весь час доглядала за ним. Син
переживав сильні болі, після
стаціонарного лікування його в
лежачому положенні відвезли додому,
так як сидіти йому не можна було. Син
довго після цього перебував вдома, не
міг їздити на навчання, не міг у повній
мірі спілкуватися з друзями. Болі в
спині і голові залишися і до цього часу.
Все це завдавало йому значних
моральних страждань. Характер сина
змінився, він став збудливим,
дратівливим.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 суду
пояснив, що його дружина і мати
позивача ОСОБА_1 - двоюрідні сестри. Він
підтримує з сім'єю позивача тісні
стосунки і на протязі всього періоду
стаціонарного лікування позивача
через день відвідував його в лікарні, в
даний час також часто зустрічається з
ним. Позивач переніс значні фізичні
страждання, в даний час у нього
трапляються головокружіння, болі в
спині. Фізичний стан його погіршився,
він не може піднімати важких предметів.
Від цього страждають і всі його рідні.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 суду
пояснила, що вона є матір'ю позивача
ОСОБА_2 В результаті
дорожньо-транспортної пригоди її син
отримав черепно-мозкову травму, рвані
рани обличчя, з приводу яких довго
лікувався та змушений був пропустити
навчання у Полтавському технічному
університеті. На протязі перших двох
місяців у сина були проблеми з
харчуванням, він міг вживати лише рідку
їжу. Син мріє знайти роботу, на якій
потрібний гарний зовнішній вигляд, але
пошкодження обличчя цьому перешкоджає.
В даний час син відчуває головні болі,
має залишкові явища ран на обличчі.
Внаслідок пережитого сильного стресу
на гірше змінився його спосіб життя.

Із доданої до позовної заяви
копії вироку Решетилівського
районного суду Полтавської області від
25 грудня 2013 року вбачається, що 18 серпня
2012 року близько 23:30 год. на автодорозі
Решетилівка - Дніпропетровськ в районі
с. Шамраївка Решетилівського району
Полтавської області обвинувачений
ОСОБА_4, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння та керуючи по
довіреності автомобілем ВАЗ-210994-20,
реєстраційний номер НОМЕР_1, в
порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього
руху не вжив заходів для зменшення
швидкості руху автомобіля та допустив
наїзд на пішоходів - потерпілих ОСОБА_1
і ОСОБА_2, які рухалися в попутному
напрямку, травмувавши їх.

В результаті цього потерпілому
ОСОБА_1 були спричинені тілесні
ушкодження у вигляді: компресійного
перелому 1-го поперекового хребця,
закритої черепно-мозкової травми,
струсу головного мозку, осадження
шкіри шиї, які відносяться до ушкоджень
середнього ступеню тяжкості, а
потерпілому ОСОБА_2 - легкі тілесні
ушкодження, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я.

Даним вироком ОСОБА_4 було визнано
винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, та
засуджено до позбавлення волі на строк
3 роки з позбавленням права керувати
транспортними засобами на строк - 2
роки. В силу ст. 75 КК України ОСОБА_4
звільнений від відбування
призначеного основного покарання з
випробуванням на іспитовий строк - 2
роки.

Вирок не змінений, не скасований і
набрав законної сили.

Із виписки з медичної карти
стаціонарного хворого № 350 вбачається,
що позивач ОСОБА_1 з 19.08.2012 року по 31.10.2012
року перебував на стаціонарному
лікуванні в Решетилівській ЦРЛ з
діагнозом: компресійний перелом
другого поперекового хребця, закрита
ЧМТ, струс головного мозку, після цього
з 01 листопада по 07 грудня 2012 року - на
амбулаторному лікуванні.

Згідно медичної довідки № 6 позивач
ОСОБА_1 у січні - квітні 2013 року
отримував консультації лікарів та
йому призначалося лікування з приводу
тілесних ушкоджень, отриманих
внаслідок зазначеної вище ДТП.

Із копії виписного епікризу від 31.08.2012
року вбачається, що позивач ОСОБА_2 з 19
серпня по 31 серпня 2012 року перебував на
стаціонарному лікуванні з діагнозом:
струс головного мозку, забійні рани
обличчя.

Згідно довідки, виданої ТОВ «Клініка
пластичної косметичної хірургії»,
позивач ОСОБА_2 був консультований
пластичним хірургом, йому був
встановлений діагноз:
післятравматична рубцева деформація
нижньої повіки, скулової зони та спинки
носа, і йому було рекомендоване
оперативне втручання.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій
кримінальним правопорушенням або
іншим суспільно небезпечним діянням
завдано майнової та/або моральної
шкоди, має право під час кримінального
провадження до початку судового
розгляду пред'явити цивільний позов до
підозрюваного, обвинуваченого або до
фізичної чи юридичної особи, яка за
законом несе цивільну
відповідальність за шкоду, завдану
діяннями підозрюваного,
обвинуваченого або неосудної особи,
яка вчинила суспільно небезпечне
діяння.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка
не пред'явила цивільного позову в
кримінальному провадженні, а також
особа, цивільний позов якої залишено
без розгляду, має право пред'явити його
в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно ст. 23 ЦК України:

1. Особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

2. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я.

3. Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібності
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1167 моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Аналіз досліджених в судовому
засіданні доказів дає підстави
стверджувати, що відповідач ОСОБА_4 в
момент вчинення ним злочину,
передбаченого ст. 286 ч.1 КК України,
керував транспортним засобом на
відповідній правовій підставі, його
вина встановлена вироком суду, а тому
він несе відповідальність за
спричинення позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2
моральної шкоди.

Суд також визнає доведеним факт
спричинення позивачам злочинними
діями відповідача ОСОБА_4 моральної
шкоди, яка полягає у значних фізичному
болю та стражданнях, а також в
моральних стражданнях у зв'язку з
ушкодженням їхнього здоров'я.

З урахуванням всіх обставин,
зазначених у ч.3 ст. 23 УК України, суд
приходить до висновку, що розмір
позовних вимог позивача ОСОБА_1
відповідає розміру моральної шкоди,
завданої йому протиправними діями
відповідача, а тому позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Стосовно позовних вимог позивача
ОСОБА_2, з урахуванням принципу
розумності та справедливості, суд
вважає ці вимоги завищеними і
приходить до висновку про необхідність
їх часткового задоволення.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 60, 212, 214 ЦПК
України, ст. 128 КПК України, ст.ст. 3, 23,
1167, 1187 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягти з ОСОБА_4, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3,
моральну шкоду, завдану злочином,
передбаченим ст. 286 ч. 1 КК України, що
мав місце 18 серпня 2012 року, у розмірі -
25000 (двадцять п'ять тисяч) гривень.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Стягти з ОСОБА_4, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_4,
моральну шкоду, завдану злочином,
передбаченим ст. 286 ч. 1 КК України, що
мав місце 18 серпня 2012 року, у розмірі -
10000 (десять тисяч) гривень.

У задоволенні решти позовних
вимог позивача ОСОБА_2 - відмовити.

Стягти з ОСОБА_4 до спеціального
фонду Державного бюджету України
судовий збір у розмірі 350 (триста
п'ятдесят) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення до Апеляційного
суду Полтавської області через
Решетилівський районний суд.

Головуючий: