Справа № 525/315/14-ц
Провадження № 2/525/164/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2014 року Великобагачанський
районний суд Полтавської області в
складі:

головуючого -
судді Хоролець В.В.

при секретарі
Сидоренко О.Г.

з участю позивача
ОСОБА_5

представника
третьої особи Романенка О.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в селищі Велика Багачка
Полтавської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа
Великобагачанський РС УДМС України в
Полтавській області про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_5, що надійшов до
суду 12.03.2014 року вбачається, що їй на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
матері ОСОБА_4 належить житловий
будинок АДРЕСА_1. В даному
домоволодінні ОСОБА_5 проживала разом
зі своєю дочкою ОСОБА_3 до 2000 років. З
цього часу, як вказує позивач, ОСОБА_3
виїхала в інше місце, але куди саме вона
не знає, і з того часу ОСОБА_3 не
проживає у вищевказаному житловому
будинку, де зараз мешкає ОСОБА_3
позивачу ОСОБА_5 не відомо.

Позивач ОСОБА_5 вказує, що на даний час в
будинку ніхто не проживає, вона, ОСОБА_5
проживає в АДРЕСА_1 і усно зверталась до
газопостачальної організації та
водоканалу з питанням відключення
надання послуг, оскільки в будинку
ніхто не проживає, однак їй було
рекомендовано звернутися до суду з
заявою про зняття даної особи з
реєстрації. ОСОБА_5 вказує, що вона не
може оплачувати комунальні послуги в
будинку, у якому ніхто не проживає,
ОСОБА_3 без поважних причин вибула з її
будинку в невідомому напрямку і де вона
зараз їй, як матері, не відомо. Вказує,
що прийняття судом рішення про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
матиме для нею значні юридичні
наслідки, зокрема, для користування
своєю власністю та для одержання
субсидій та інших законних цілей.

Посилаючись на вищевикладені обставин,
позивач ОСОБА_5 звернулась до суду з
позовом, в якому просила суд визнати
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням - житловим будинком
АДРЕСА_1 та зобов'язати сектор ВГІРФО
Великобагачанського РВ УМВС України в
Полтавській області (в даний
Великобагачанський РС УДМС України у
Полтавській області) зняти з
реєстраційного обліку ОСОБА_3 за
адресою АДРЕСА_1 ).

Ухвалою суду від 09.04.2014 року до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору залучено
Великобагачанський РС УДМС України в
Полтавській області (а.с.37).

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_5 заявлений позов підтримала в
повному обсязі, в своїх поясненнях
посилалась на обставини, що викладені в
позові і просила його задовольнити.

Представник третьої особи
Великобагачанського РС УДМС України в
Полтавській області Романенко О.Г.
просив розглянути справу на підставі
наявних у справі доказів.

Судом встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що відповідач
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно адресної
довідки Великобагачанського РС УДМС
України у Полтавській області від
15.03.2014 року зареєстрована у
встановленому законом порядку на
проживання в АДРЕСА_1. З поштових
повідомлень вбачається, що відповідач
ОСОБА_3 повідомлялась належним чином
про день і час розгляду справи за
адресою місця її реєстрації в АДРЕСА_1,
однак вона судові повістки не отримує,
оскільки за зареєстрованим місцем її
проживання ОСОБА_3 не проживає.
Позивачу та суду не відоме теперішнє
місце її знаходження (перебування).

Згідно ч.9 ст.74 ЦПК України
відповідач, зареєстроване місце
проживання (перебування),
місцезнаходження чи місце роботи якого
невідоме, викликається в суд через
оголошення у пресі. З опублікуванням
оголошення про виклик відповідач
вважається повідомленим про час і
місце розгляду справи.

Ухвалою суду від 07.05.2014 року
вирішено викликати відповідача ОСОБА_3
через оголошення у пресі в порядку ч.9
ст.74 ЦПК України (а.с.55).

В газеті «Урядовий кур'єр» №85 за 15
травня 2014 року на сторінці 15
опубліковане оголошення
Великобагачанського районного суду
Полтавської області про виклик в
судове засідання відповідача ОСОБА_3 на
09 год. 05.06.2014 року (а.с.61). При цьому,
ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась,
причин неявки суду не повідомила,
згідно ч.9 ст.74 ЦПК України вважається
також, що належним чином сповіщена про
день і час розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача
ОСОБА_5, представника третьої особи
Великобагачанського РС УДМС України в
Полтавській області Романенка О.Г.,
вивчивши та проаналізувавши матеріали
справи і давши їм належну оцінку,
приходить до висновку, що позов ОСОБА_5
до ОСОБА_3, третя особа
Великобагачанський РС УДМС України в
Полтавській області про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з таких підстав.

Згідно ст. 47 Конституції України
кожен має право на житло. Ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір (ст.60 ЦПК
України).

Судом встановлено, що згідно
Свідоцтва про право на спадщину за
законом від 24.10.1978 року, реєстровий №1256,
виданого державним нотаріусом
Великобагачанської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_5 є
спадкоємницею померлої матері ОСОБА_4 і
прийняла у спадщину житловий будинок
АДРЕСА_1 (а.с.8). Дане домоволодіння
згідно реєстрового напису від 24.12.1978
року органом БТІ зареєстровано на
праві особистої приватної власності за
ОСОБА_5

Після укладення шлюбу 20.07.2001 року
ОСОБА_5 змінила прізвище на «ОСОБА_5»
(а.с.13; а.с.а.с. 21-22).

Відповідач у справі ОСОБА_3, народження
ІНФОРМАЦІЯ_2 є дочкою ОСОБА_5 (а.с.а.с.14-15).

З домової книги домоволодіння АДРЕСА_1
та довідки Великобагачанської
селищної ради №339 від 12.02.2014 року
вбачається, що відповідач у справі
ОСОБА_3, 1977 р.н. одна зареєстрована в
АДРЕСА_1 (а.с.а.с.4-7;9); позивач ОСОБА_5
зареєстрована у встановленому законом
порядку в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.12).

З Актів комісії від 10.01.2014 року та від
11.02.2014 року, які складені з участю
сусідів та депутата
Великобагачанської селищної ради
вбачається, що в будинку АДРЕСА_1, який
належить ОСОБА_5 ніхто не проживає
(а.с.а.с.10-11).

Предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

З відмітки Великобагачанського РС УДМС
України в Полтавській області у
домовій книзі домоволодіння АДРЕСА_1
вбачається, що ОСОБА_3 було оформлено
втрату паспорта і зроблено відмітку
про її реєстрацію за вищевказаною
адресою 21.08.2012 року (а.с.а.с.5-6), при цьому,
з цього часу, як вказала позивач, ОСОБА_3
вибула в невідомому напрямку і за
вказаною адресою не проживає і
комунальних та інших обов'язкових
платежів щодо утримання будинку ОСОБА_3
не здійснює.

З пояснень позивача ОСОБА_5 в судовому
засіданні та матеріалів цивільної
справи (позовної заяви та судових
повісток) вбачається, що ОСОБА_3
зареєстрована у встановленому законом
порядку в селищі АДРЕСА_1, однак за
даною адресою ОСОБА_3 не проживає,
судових повісток не отримує, місце її
перебування (знаходження) позивачу та
суду невідоме.

Згідно норм ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК
України громадянин, які мають у
приватній власності будинок (квартиру)
і користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей мають право розпоряджатися цією
власністю на свій розсуд: продавати,
дарувати, заповідати та укладати інші
не заборонені законом угоди. При цьому,
обмеження чи втручання в право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними і
власником житла або законом.

Об'єктом права власності особи може
бути, зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України).

У відповідності до ст.3 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
місце проживання - це
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік. Місце перебування - це
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає менше шести місяців на рік.
Реєстрація - це внесення відомостей до
паспортного документа про місце
проживання або місце перебування із
зазначенням адреси житла особи та
внесення цих даних до реєстраційного
обліку відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.
Норми ст.6 цього Закону зобов'язують
особу протягом десяти днів після
прибуття до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.

Статтею 16 ЦК України визначено, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Частина друга цієї статті
визначає способи захист цивільних прав
та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України,
а також з урахуванням положень ч.1 ст. 405
ЦК України члени сім'ї власника житла,
які проживають разом з ним в будинку, що
йому належить, користуються жилими
приміщеннями в обсязі визначеному
відповідно до угоди з власником.

У ст. 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, до якої Україна
приєдналася 17.07.1997 року відповідно до
закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про
ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, першого протоколу та протоколів
№2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплені
принципи непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд учиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею незалежно від
волі інших осіб.

Зі змісту ст.71 ЖК України (на яку
мається посилання у позові) та ст.156
цього Кодексу вбачається, що члени
сім'ї власника, які проживають разом з
ним у будинку, що йому належить,
користуються приміщенням нарівні з
власником (власниками) будинку
(квартири) та втрачають право
користування жилим приміщенням при
відсутності (не проживанні) в ньому
понад шість місяців без поважної
причини.

Отже, виходячи з системного аналізу
матеріалів справи вбачається, що
відповідач у справі ОСОБА_3, який
зареєстрована на проживання в
житловому будинку АДРЕСА_1, який
належить на праві власності ОСОБА_5, не
проживає в цьому будинку з кінця серпня
2012 року, місце її перебування
(проживання) не відоме, вона не сплачує
комунальні платежі за проживання у
вищевказаному домоволодінні та не несе
інших витрат щодо утримання цього
житлового будинку, що має юридичні
наслідки для позивача у справі в
частині вчинення юридично значущих
дій, пов'язаних з реалізацією свого
права власності на цей житловий
будинок. Отже, в цій частині позовні
вимоги ОСОБА_5 підлягають задоволенню.

Що стосується зобов'язання
Великобагачанського РС УДМС України в
Полтавській області провести зняття з
реєстрації ОСОБА_3, то суд вважає, що з
урахуванням предмету спору та
заявлених позовних вимог, суб'єктного
складу учасників судового розгляду та
виходячи з норм Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», де однією
з підстав для зняття з реєстраційного
обліку є рішення суду, що набрало
законної сили, то підстав зобов'язувати
третю особу по справі, чиї дії не
оскаржуються, вчинити таку дію, у суду
не має, тому в цій частині позовні
вимоги ОСОБА_5 задоволенню не
підлягають.

На підставі викладеного та
керуючись ст.47 Конституції України,
ст.ст.16,405 ЦК України, ст.ст. 9,71,150,156,158 ЖК
України, ст.ст.3,7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася
17.07.1997 року відповідно до Закону
№475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
першого протоколу та протоколів №2,4,7
та 11 до Конвенції», ст.ст. 3,10,11,60,74,179,212-215
ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа
Великобагачанський РС УДМС України в
Полтавській області про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням - житловим
будинком АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог
ОСОБА_5 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Полтавської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення складений
10.06.2014 року.

Суддя -