Головуючий у 1 інстанції: Борейко
Провадження № 22-ц/783/2657/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Копняк
С.М

за участі секретаря:
Азенко М.В.

без участі сторін, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 14 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, за участю третьої особи - ОСОБА_4
про визнання права власності за
набувальною давністю на частину
будинку ,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом посилаючись
на те, що з 1980 року він зареєстрований
та проживає у будинку за адресою:
АДРЕСА_1.

Зазначений будинок складається з двох
приміщень - квартир - НОМЕР_2, та НОМЕР_3,
які належать на праві приватної
власності його сестрі ОСОБА_2

Квартира НОМЕР_2 складається з кухні
№?1-1, площею 5,9 кв.м., житлової кімнати
№?1-2, площею 9,8 кв.м., житлової кімнати
№?1-3, площею 16,1 кв.м., коридору №?1-4,
площею 3,0 кв.м., житлової кімнати №?1-5,
площею 11.4 кв.м. та житлової кімнати №?1-6,
площею 8,0 кв.м.

Загальна площа квартири НОМЕР_2 складає
54,2 кв.м., з них житлова - 45,3.

Підсобні приміщення складають 8,9 кв.м.

Квартира НОМЕР_3 складається з коридору
НОМЕР_3-1, площею 5,6 кв.м., житлової
кімнати №?2-2, площею 14,3 кв.м., коридору
№?2-3, площею 2,9 кв.м., житлової кімнати
№?2-4, площею 12,1 кв.м., кухні №?2-5, площею
13,4 кв.м.

Квартиру НОМЕР_3 у зазначеному будинку
він у 1977 році добудував за власні кошти,
добросовісно, відкрито та безперервно
користується нею, тому на підставі ст.344
ЦК України просив визнати за ним право
власності за набувальною давністю на
це майно (а.с.4-7).

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 14 лютого 2014 року позов
задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) право власності за
набувальною давністю на частину
будинку АДРЕСА_1, а саме приміщень, що
розташовані на першому поверсі,
загальною площею 48,3 кв.м., що
складаються з коридору №?2-1 площею 5.6
кв.м., житлової кімнати №?2-2 площею 14,3
кв.м., коридору №?2-3 площею 2.9 кв.м.,
житлової кімнати №?2-4 площею 12.1 кв.м.,
кухні №?2-5 площею 13,4 кв.м та підсобне
приміщення під літерою Е. загальною
площею 1.9 кв.м.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те,
що будинок АДРЕСА_1 успадковано нею в 1976
році, є єдиним цілим і жодного рішення
чи проекту про його поділ на окремі
квартири чи приміщення не було.

На момент успадкування, будинок
складався з двох кімнат (під літ. 2-4, 1-5)
та приміщень під літерами 1-4, 2-3. Всі
інші приміщення та прибудови
добудовувались нею за власні кошти
поступово, протягом тривалого часу і на
сьогоднішній день є об»єктами
самовільного будівництва.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції провів узаконення
самовільного будівництва частини
будинку, який належить їй на праві
власності без дотримання вимог ст.376 ЦК
України.

Просить рішення Сихівського районного
суду м. Львова від 14 лютого 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання сторони не
з»явилися.

06 травня 2014 року поступило письмове
заперечення представника ОСОБА_3 -
адвоката ОСОБА_7 на апеляційну скаргу
ОСОБА_2, яке колегією суддів долучено до
матеріалів справи.

06 травня 2014 року ОСОБА_3 подав
клопотання про відкладення розгляду
справи, у зв»язку з перебуванням за
межами України його представника
адвоката ОСОБА_7, та неможливістю
особистої явки в судове засідання
через стан здоров»я.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_8 06 травня 2014
року подала письмове клопотання про
відкладення розгляду справи у зв»язку
з перебуванням у відпустці.

Клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_8 про
відкладення розгляду справи відхилені
колегією суддів як необґрунтовані.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення у межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2
підлягає задоволенню, а рішення
Сихівського районного суду м. Львова
від 14 лютого 2014 року скасуванню на
підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з
ухваленням нового рішення.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_3 за
згоди та домовленості із ОСОБА_2
частину будинку за адресою: АДРЕСА_1, а
саме: коридор №?2-1 площею 5.6 кв.м.,
житлову кімнату №?2-2 площею 14,3 кв.м.,
коридор №?2-3 площею 2.9 кв.м., житлову
кімнату №?2-4 площею 12.1 кв.м., кухню №?2-5
площею 13,4 кв.м та підсобне приміщення
під літерою Е. загальною площею 1.9 кв.м.
збудував своїми коштами для покращення
житлових умов, на протязі тривалого
часу (більше п»ятнадцяти років)
добросовісно та відкрито користувався
нею, що є підставою для визнання права
власності відповідно до ч.3 ст.344ЦК
України.

З таким висновком суду погодитися не
можна виходячи із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи
установлено, що будинок за адресою:
АДРЕСА_1, належить ОСОБА_2 на праві
приватної власності згідно свідоцтва
про право на спадщину за заповітом
виданого Першою Львівською державною
нотаріальною конторою 25 лютого 1976 року
по р.№?1-1907 та Реєстраційним
посвідченням виданим Львівським
обласним управлінням комунального
господарства, Львівське міжміське бюро
технічної інвентаризації від 02 червня
1987 року №1202 (а.с.9).

Позивач у справі ОСОБА_3 зареєстрований
у зазначеному будинку із 26 липня 1980
року, як наймач.

Зазначений будинок є єдиним цілим,
відтак жодного рішення чи проекту про
його поділ на окремі квартири чи
частини квартир не має

На час успадкування ОСОБА_2 будинку,
такий складався із двох кімнат (під
літ.2-4, площею12,1 кв.м., та 1-5, площею 11,4
кв.м.), а також приміщень під літ 1-4, 2-3
(а.с.12 зворот).

Зазначені приміщення належать ОСОБА_2 й
на даний час, згідно вищезазначених
правовстановлюючих документів.

Всі інші житлові та нежитлові
приміщення у будинку які ОСОБА_3
пропонував поділити із ОСОБА_2, а саме:
№?1-1, площею 5,9 кв.м., №?1-2, площею 9,8 кв.м.,
№?1-3, площею 16,1 кв.м., №?1-6, площею 8,0
кв.м., підсобні приміщення 8,9 кв.м., №?2-1,
площею 5,6 кв.м., №?2-2, площею 14,3 кв.м.,
№?2-5, площею 13,4 кв.м. (за виключенням
приміщень під літ. 2-4, 1-5, 1-4, 2-3)
побудовані без належних дозволів та
проекту, є об»єктами самочинного
будівництва, що не заперечувалося
сторонами в суді першої інстанції, тому
в суду першої інстанції не було
правових підстав для визнання за
позивачем право власності за
набувальною давністю на приміщення:
№?2-1 площею 5.6 кв.м., №?2-2 площею 14,3 кв.м.,
№?2-3 площею 2.9 кв.м., №?2-4 площею 12.1 кв.м.,
№?2-5 площею 13,4 кв.м., та підсобного
приміщення під літерою Е. загальною
площею 1.9 кв.м. на підставі ст.344 ЦК
України.

Більше того, суд першої інстанції,
визнав за ОСОБА_3 право власності за
набувальною давністю на частину
приміщень у будинку (приміщення №?2-3
площею 2.9 кв.м. та №?2-4 площею 12.1 кв.м.)
які належать ОСОБА_2 на даний час, що є
порушенням вимог ст.321 ЦК України
(непорушність прав власності).

З урахуванням наведеного, апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення,
рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 14 лютого 2014 року скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову у задоволенні позову позову
ОСОБА_3 за безпідставністю вимог.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309,
ст.313, ч.2 ст.314, ст..ст.316,317,319 ЦПК України,
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 14 лютого 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
за участю третьої особи - ОСОБА_4 про
визнання права власності за
набувальною давністю на частину
будинку АДРЕСА_1, а саме приміщень, що
розташовані на першому поверсі,
загальною площею 48,3 кв. м., що
складаються з коридору №?2-1, площею 5,6
кв. м., житлової кімнати №?2-2, площею 14,3
кв.м., коридору №?2-3, площею 2,9 кв.м.,
житлової кімнати №?2-4, площею 12,1 кв.м.,
кухні №?2-5, площею 13,4 кв.м. та підсобного
приміщення під літерою Е, загальною
площею 1,9 кв.м. - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Копняк С.М.