АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22ц/791/973/14
Головуючий в суді І інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року червня місяця 03 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Чиркової К.Г.

Суддів: Пузанової
Л.В.

Фурман Т.Г.

при секретарі: Бараш Ю.М.

з участю адвоката: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_4, діючої від імені ОСОБА_5 на
рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 25 грудня 2013 року в
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання договору купівлі -
продажу недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_5
звернулася до суду із позовом до
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору
купівлі - продажу недійсним, та
застосування наслідків недійсності
правочину, посилаючись на те, що з 25.11.2005
року по листопад 2012 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, у
період якого за спільною згодою
придбали на підставі договору купівлі -
продажу №1704/1 від 17.04.2008 року,
автомобіль марки «Nissan», модель Qashqai, 2008
року випуску, об'єм двигуна 1997 куб. см.,
шасі НОМЕР_1, реєстраційний номер
НОМЕР_2.

Позивач зазначала, що 04 грудня 2012 року
ОСОБА_6 без її згоди, уклав з ОСОБА_7
договір купівлі - продажу спірного
автомобіля.

Посилаючись на викладене та положення
ст. 60 СК України, просила суд визнати
договір купівлі - продажу автомобіля
марки «Nissan», модель Qashqai, 2008 року
випуску, об'єм двигуна 1997 куб. см., шасі
НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2,
укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
недійсним, застосувати наслідки
недійсності правочину та зобов'язати
ОСОБА_7 повернути ОСОБА_6 зазначений
автомобіль, а ОСОБА_6 повернути ОСОБА_7
грошові кошти отримані від продажу
транспортного засобу.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 25 грудня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, діюча від
імені ОСОБА_5 просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове про
задоволення заявлених позовних вимог,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

При цьому, зазначала, що суд першої
інстанції відмовляючи у задоволенні
позову не врахував, що ОСОБА_6 в ході
судового розгляду справи не надав
жодних доказів того, що спірний
автомобіль є його особистою приватною
власністю.

Письмові заперечення на подану
апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах
передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів дійшла висновку, що подана
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку( доходу).

Згідно ст. 63 СК України, дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Судом установлено, що з 25.11.2005 року по
листопад 2012 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6
перебували у зареєстрованому шлюбі, за
час якого придбали за спільною згодою
на підставі договору купівлі - продажу
№1704/1 від 17.04.2008 року, автомобіль марки
«Nissan», модель Qashqai, 2008 року випуску,
об'єм двигуна 1997 куб. см., шасі НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_2, що був
зареєстрований Херсонським МРЕВ ДАІ
ГУ УМВС України 16.04.2008 року на ім'я
ОСОБА_6

Отже, вказаний транспортний засіб є
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_6 відповідно до положень ст. 60, 63
СК України і позивач та відповідач
мають рівні права на володіння,
користування та розпорядження ним.

04 грудня 2012 року ОСОБА_6 уклав з ОСОБА_7
договір купівлі - продажу автомобіля
марки «Nissan», модель Qashqai, 2008 року
випуску, об'єм двигуна 1997 куб. см., шасі
НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 65 СК України, дружина,
чоловік розпоряджаються майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, за взаємною згодою.
Для укладення одним із подружжя
договорів, які потребують
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово. Згода на укладення
договору, який потребує нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, має бути нотаріально
засвідчена.

Докази на підтвердження надання ОСОБА_5
письмової згоди на продаж спірного
автомобіля у матеріалах справи
відсутні.

Згідно зі ст. 369 ЦК України правочин
щодо розпорядження спільним майном,
вчинений одним із співвласників, може
бути визнаний судом недійсним за
позовом іншого співвласника у разі
відсутності у співвласника, який
вчинив правочин, необхідних
повноважень.

Згідно ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Частиною 1 статті 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Суд першої інстанції вирішуючи спір по
суті вищезазначеного не врахував, не
звернув уваги на те, що спірний
автомобіль був придбаний у період
шлюбу сторін, а ОСОБА_6 заперечуючи
проти позову не надав належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що автомобіль був придбаний не за
спільні кошти подружжя, а тому дійшов
помилкового висновку про відмову у
задоволенні заявлених вимог щодо
визнання договору купівлі - продажу
автомобіля недійсним.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з доводами апеляційної
скарги щодо висновків суду про
застосування наслідків недійсного
правочину, оскільки ці доводи
суперечать нормам цивільного
законодавства.

Із довідки МРЕВ ДАІ м. Херсона
вбачається, що станом на 04.11.2013 року
транспортний засіб зареєстрований за
ОСОБА_8 (а.с. 40).

Відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо
майно за відплатним договором придбане
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі.

Як роз'яснено п.10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» норма
частини першої статті 216 ЦК України не
може застосовуватись, як підстава
позову про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, яке було відчужене третій
особі.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується із висновками суду першої
інстанції про наявність правових
підстав для відмови у задоволенні
позовних вимог в частині зобов'язання
ОСОБА_7 повернути ОСОБА_6 спірний
автомобіль, оскільки автомобіль
перебуває у власності третьої особи до
якої позовні вимоги не заявлялися.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду в
частині відмови у визнанні договору
купівлі - продажу спірного автомобіля
недійсним, як таке, що ухвалено з
порушенням норм матеріального і
процесуального права слід скасувати, і
ухвалити нове рішення про задоволення
цих позовних вимог з викладених вище
підстав.

У решті частині рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

На підставі викладеного, ст. 60, 65
СК України, ст. 369 ЦК України керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія
суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, діючої від
імені ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 25 грудня 2013 року в
частині відмови у визнанні договору
купівлі - продажу недійсним, скасувати
і ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати недійсним договір купівлі -
продажу автомобіля марки «Nissan», модель
Qashqai, 2008 року випуску, об'єм двигуна 1997
куб. см., шасі НОМЕР_1, реєстраційний
номер НОМЕР_2, укладений між ОСОБА_6 та
ОСОБА_7.

В решті частини рішення суду залишити
без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно з дня
його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: