АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

05 червня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі -
Бабіч К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Деснянського районного суду
м. Києва від 14 квітня 2014 року,

встановила:

у лютому 2014 року позивач звернулась до
суду з позовом, в якому просила
стягнути з відповідача на її користь
аліменти на утримання малолітньої
дитини в твердій грошовій сумі в
розмірі 1000 грн., посилаючись на те, що
відповідач не надає матеріальної
допомоги на утримання їх
неповнолітнього сина ОСОБА_3

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 14 квітня 2014 року позов
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання неповнолітньої дитини
ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини від усіх
видів його заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму, встановленого
для дитини відповідного віку.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
позивач подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення та
ухвалити нове, яким позов задовольнити,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення
відповідача, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з позовом, позивач
посилалась на те, що вона з 25 березня 2005
року по 02 листопада 2012 року перебувала
у зареєстрованому шлюбі з відповідачем
ОСОБА_2 Від шлюбу мають сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та
перебуває на її утриманні Оскільки
відповідач ухиляється від надання
матеріальної допомоги на утримання
дитини, позивач просила суд
задовольнити її вимоги.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 14 квітня 2014 року позов
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання неповнолітньої дитини
ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини від усіх
видів його заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму, встановленого
для дитини відповідного віку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач як батько зобов'язаний
утримувати дитину та визначив розмір
аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх
видів його заробітку.

Такий висновок суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим, відповідає
встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального права
та послався на положення ст.ст.180, 181, 182,
183 СК України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

В своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що судом не було
враховано майновий стан її та
відповідача, а також те, що відповідач
офіційно не працевлаштований, а тому
вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2
аліменти на утримання дитини в твердій
грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. Такі
доводи апелянта є необґрунтованими та
не можуть бути підставою для
скасування рішення суду.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні
розміру аліментів суд враховує: стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини, стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів,
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина, інші
обставини, що мають значення для
справи.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
неповнолітня дитина знаходиться на
утриманні своєї матері, яка не працює,
доходу не має.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі. В даному випадку
підстави визначення розміру аліментів
у твердій грошовій сумі відсутні.

За таких обставин, судом першої
інстанції було повно та всебічно
встановлено обставини справи,
перевірено їх доказами, правильно
застосовано норми матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, висновків суду не спростовують,
а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 14 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7314/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Лісовська О.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.