АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/8007/2014
Головуючий у 1-й інстанції: Батрин О.В.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючого - Українець
Л.Д.

суддів - Оніщука
М.І.

- Шебуєвої
В.А.

при секретарі -
Дем»янчук Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє
в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
на підставі довіреностей

на рішення Печерського районного суду
м. Києва від 17 квітня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до
держави Україна в особі Державної
казначейської служби України про
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року позивачі звернулися в
суд з позовом до держави Україна в
особі Державної казначейської служби
України про відшкодування моральної
шкоди.

Свої вимоги мотивували тим, що судами
України при розгляді цивільних справ
щодо позивачів було порушено право
людини на судовий захист, створено
перешкоди у доступі до правосуддя, не
виконано функцій правосуддя, не
здійснено контролю за прийнятими
рішеннями, не дотримано норм
Європейської конвенції 1950 року, не
дотримано та проігноровано положення
закону щодо обов'язкового застосування
судами України практики Європейського
Суду.

У зв'язку з наведеним, просили суд
стягнути з відповідача по 51 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди на
користь кожного з них.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 17 квітня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2,
який діє в своїх інтересах та інтересах
інших позивачів подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення та ухвалити нове по суті
позовних вимог.

Зазначає, що рішення не відповідає
вимогам ст.19 Конституції України та ч.6
ст.1176 ЦК України.

Сторони в судове засідання не
з»явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, що
підтверджується наявними розписками
про отримання поштових відправлень,
ОСОБА_2 просить справу розглядати без
апелянтів.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги є недоведеними та
необґрунтованими.

З таким висновком суду колегія суддів
погоджується в повному обсязі з огляду
на таке.

Судом встановлено, що ухвалою
Амур-Нижньогірського районного суду м.
Дніпропетровська від 27 січня 2014 року
позовну заяву ОСОБА_2 до Державної
казначейської служби України про
відшкодування шкоди повернуто
позивачу (а.с. 5).

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 21 січня
2014 року ухвалу Амур-Нижньогірського
районного суду м. Дніпропетровська від
26 листопада 2013 року в частині відмови у
відкритті провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до Державної
казначейської служби України про
відшкодування шкоди скасовано та
передано на новий судовий розгляд (а.с.
8-9).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 жовтня 2013 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_2
до Вищого адміністративного суду
України, Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду,
Державної казначейської служби про
визнання дій, рішень протиправними,
відшкодування за рахунок держави в
особі Державної казначейської служби
майнової та матеріальної шкоди (а.с. 13).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 січня 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18 до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду,
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області, Державної
казначейської служби про
відшкодування моральної шкоди на
ухвалу Амур-Нижньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 4 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 грудня
2013 року (а.с. 14-19).

Ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 9 жовтня 2013
року відмовлено у відкритті
провадження у справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду,
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області, Державної
казначейської служби про
відшкодування шкоди (а.с. 24)

Ухвалою Амур-Нижньогірського
районного суду м. Дніпропетровська від
26 листопада 2014 року відмовлено у
відкритті провадження за позовом
ОСОБА_2 до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, Апеляційного суду
м. Києва, Печерського районного суду м.
Києва, Вищого адміністративного суду
України, Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду,
Державної казначейської служби
України про відшкодування шкоди (а.с. 26).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 4 березня 2014
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до Державної
казначейської служби, третя особа
Світловодський міськрайонний суд
Кіровоградської області про
відшкодування моральної шкоди (а.с. 29).

Рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 9 жовтня
2013 року позов АКБ «Східно-Європейський
банк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_3
заборгованість за кредитним договором
(а.с. 30-33, 35-39).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 березня 2013
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ про визнання дій незаконними,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди (а.с. 34).

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 25 квітня 2013 року
відмовлено у відкритті провадження у
справі за позовом ОСОБА_3 до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, Апеляційного суду м. Києва,
Печерського районного суду м. Києва про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди (а.с. 40)

Ухвалою Світловодського районного
суду м. Дніпропетровська від 31 травня
2013 року позовну заяву ОСОБА_4 до ВДВС
Світловодського міськрайонного
управління юстиції про визнання
рішень, дій незаконними, визнання права
власності на майно, відшкодування
шкоди повернуто позивачу (а.с. 43-45).

Ухвалою Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 21 листопада 2013 року позовну
заяву ОСОБА_5 про поновлення строку на
подання виконавчих листів до виконання
повернуто позивачу (а.с. 49).

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 14 жовтня 2013 року відмовлено у
відкритті провадження у справі за
позовом ОСОБА_6, ОСОБА_9 до
Світловодського районного суду
Кіровоградської області, Апеляційного
суду Кіровоградської області,
Комсомольського міського суду,
Апеляційного суду Полтавської області,
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, Державного казначейства України
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди (а.с. 56-57, 64).

Рішенням Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 13 серпня 2010 року позов ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» задоволено
та стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_9
заборгованість за кредитним договором
(а.с. 58-62).

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 21 листопада 2013 року
відмовлено у відкритті провадження у
справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_9 до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ про визнання рішень, дій
незаконними, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди (а.с. 63).

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 15 жовтня 2013 року відмовлено у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до
Департаменту державної виконавчої
служби України, Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області, Черкаського міського
управління юстиції, Державної
казначейської служби України про
відшкодування шкоди (а.с. 67-69).

Ухвалою Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 4 листопада 2011 року позов
ОСОБА_8 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Світловодську
Кіровоградської області та Управління
праці та соціального захисту населення
в м. Світловодську про стягнення
моральної та матеріальної шкоди
залишено без розгляду (а.с. 79).

Рішенням Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 21 червня 2011 року стягнуто з
ОСОБА_8 на користь КП «Світловодський
міський водоканал» заборгованість (а.с.
80-81, 85, 86).

Ухвалою Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 8 квітня 2011 року позов
ОСОБА_8 до КП «Світловодський міський
водоканал» про визнання
заборгованості по оплаті послуг
недійсною залишено без розгляду (а.с.
83-84).

Звертаючись до суду з даним позовом
позивачі посилалися на те, що даними
судовими рішеннями було порушено їх
право, як людини на судовий захист,
судами створено перешкоди у доступі до
правосуддя, не виконано функцій
правосуддя, не здійснено контролю за
прийнятими рішеннями, не дотримано
норм Європейської конвенції 1950 року, не
дотримано та проігноровано положення
закону щодо обов'язкового застосування
судами України практики Європейського
Суду.

Враховуючи наведене просили в порядку
ст..56 Конституції України та ч.6 ст.1176 ЦК
України відшкодувати їм моральну
шкоду.

Відповідно до ст. 56 Конституції
України, кожен має право на
відшкодування шкоди за рахунок
держави, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, їх посадовими
і службовими особами при здійсненні
ними своїх повноважень.

Згідно з ч. 5 ст. 1176 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
внаслідок постановлення судом
незаконного рішення в цивільній
справі, відшкодовується державою в
повному обсязі в разі встановлення в
діях судді (суддів), які вплинули на
постановлення незаконного рішення,
складу злочину за обвинувальним
вироком суду, що набрав законної сили.

Частиною 6 ст. 1176 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана фізичній
або юридичній особі внаслідок іншої
незаконної дії або бездіяльності чи
незаконного рішення органу, що
здійснює оперативно-розшукову
діяльність, органу досудового
розслідування, прокуратури або суду,
відшкодовується на загальних
підставах.

Застосування цього законодавчого
положення можливе у випадку, коли
предметом позову є інші дії чи
бездіяльність, зокрема, суду, які не
пов'язані зі здійсненням правосуддя,
відправленням судочинства, яке має на
меті прийняття акту органом судової
влади.

Тобто це інші дії суддів (суду) при
здійсненні правосуддя, коли спір не
вирішується по суті, у разі їх
незаконних дій або бездіяльності і
якщо вина судді встановлена не лише
вироком суду, а й іншим відповідним
рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Отже завдана моральна шкода підлягає
відшкодуванню за умови, коли такі дії
або бездіяльність чи рішення суду
визнано незаконними, та такі незаконні
дії суду завдали моральної втрати
громадянинові, призвели до порушення
нормальних життєвих зв'язків
позивачів, вимагають від них
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Разом з тим, як вірно зазначено судом
першої інстанції, позивачами не надано
доказів у підтвердження завдання їм
судовими рішеннями, які набрали
законної сили, моральної шкоди.

Враховуючи те, що під час розгляду
справи не встановлено порушення прав
позивачів судовими рішеннями, які
набрали законної сили, позивачами не
доведено заподіяння будь-якої шкоди з
вини судів та відсутній будь-який
причинно-наслідковий зв'язок між
шкодою та діяннями судів, тому суд
дійшов вірного висновку про відмову у
задоволенні позову.

Суд повно та всебічно з'ясував
обставини справи, дав їм належну
правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, наданим доказам, обставинам
справи і підстав для його скасування з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в
своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
на підставі довіреностей відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 17 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання
до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: