Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2014 року
м.
Луганськ

Жовтневий
районний суд міста Луганська

у складі:

головуючого судді Дідоренко А.Е.,

при секретарі Болотовій І.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в залі суду міста Луганська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління комунальним майном
Луганської міської ради, третя особа -
Третя Луганська державна нотаріальна
контора, про визнання права власності в
порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

25.02.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з зазначеним позовом, який в
подальшому був уточнений, на
обґрунтування якого вказав, що він є
єдиним спадкоємцем його батьків,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Після її смерті
відкрилася спадщина у вигляді
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яка
належала його батькам на підставі
договору про надання у безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку на право приватної власності
від 15.12.1960 року, який був посвідчений
нотаріусом 3-ї Луганської державної
нотаріальної контори, реєстровий номер
387. Позивач зазначає у своєму позові, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 померли, не залишивши
заповіту /ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3
відповідно/. Він фактично прийняв
спадщину після смерті батьків,
постійно проживаючи у спадковому
домоволодіння на момент відкриття
спадщини, однак при зверненні з заявою
до нотаріальної контори їй було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом через те,
що спадкодавці за життя не
зареєстрували своє право власності на
спадкове нерухоме майно. Виходячи з
наведеного, ОСОБА_1, просить суд
ухвалити рішення, яким встановити, що
на момент смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та
на момент смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 їм
на праві спільної часткової власності
належало домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1; визнати за ним, ОСОБА_1, право
власності на ? частину домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3; визнати за ним,
ОСОБА_1, право власності на ? частину
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

До початку судового засідання від
представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5
надійшла заява з проханням провести
розгляд справи за його відсутності.
Уточнені позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Представник відповідача УКМ
Луганської міської ради у судове
засідання не з»явився, до його початку
надав суду заяви з проханням
розглянути справу за його відсутності,
вирішення спору залишив на розсуд суду
/ а. с. 62/.

Від третьої особи - 3-ї Луганської
держнотконтори до початку судового
засідання надійшла заява з проханням
розглянути справу за відсутності їх
представника, ухвалити рішення на
розсуд суду / а. с. 58/.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах,
які не заборонені законом. Право
власності визнається таким, що виникло
правомірно, якщо інше прямо не
вбачається з закону чи незаконність
придбання права власності не
встановлена судом.

Судом встановлено наступне.

Згідно договору про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
право приватної власності від 15.12.1960
року, який був посвідчений нотаріусом
3-ї Луганської державної нотаріальної
контори, реєстровий номер 387 / а. с. 38 - 40/,
відділом комунального господарства
виконкомом Луганської міської ради
було виділено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
праві безстрокового користування
земельну ділянку АДРЕСА_1, загальною
площею 594 кв.м., для будівництва
житлового одноповерхового
чотирикімнатного кам»яного будинку,
жилою площею 44,96 кв.м., та благоустрою
прилеглої території.

Акт приймання житлового будинку,
житловою площею 56,10 кв.м., корисною
площею 76,70 кв.м., в експлуатацію з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1, було
затверджено Рішенням виконкому
Жовтневої районної ради у м. Луганську
від 11.02.1992 року №39/54 / а. с. 12/.

З довідки - характеристики на об»єкт
нерухомого майна з матеріалів
інвентаризаційної справи №36233 / а. с. 64 -
65/ вбачається, що в електронному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно станом на 31.12.2012 року право
власності на домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1, не зареєстровано. Наявна
інформація про належність вказаного
домоволодіння по ? його частині ОСОБА_2
та ОСОБА_3 на підставі договору про
надання у безстрокове користування
земельною ділянкою, який був
посвідчений 18.01.1961 року Луганською
держнотконторою, реєстровий №387.

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції Луганської області від 29.08.2013
року №5414277 / а. с. 41/ було відмовлено у
реєстрації права власності на
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, за
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через смерть останніх.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 /а. с. 35 -
копія свідоцтва про смерть/.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 / а. с. 34 - копія
свідоцтва про смерть/.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у
зареєстрованому шлюбі / а. с. 37 - копія
свідоцтва про одруження/ та були
батьками ОСОБА_1 / а. с. 36 - копія
свідоцтва про народження/.

ОСОБА_1 з 12.12.1974 року постійно
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 / а.
с. 46 - копія паспорту/.

Постановою 3-ї Луганської державної
нотаріальної контори від 02.04.2014 року
№409/01-16 / а. с. 57/ ОСОБА_1 було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1, після смерті його
батьків, ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, - на підставі п. 1 ст. 49 ЗУ
«Про нотаріат», оскільки право
власності на вказане нерухоме майно,
яке належало померлим, не було
зареєстровано ними у відповідних
органах.

З зазначеного документу вбачається, що
окрім ОСОБА_1 ніхто з заявами про
прийняття спадщини після смерті
вказаних осіб до нотаріальної контори
не звертався.

Вищий Спеціалізований Суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у своєму листі «Про практику
застосування судами при розгляді справ
окремих норм законодавства про
власність та спадкування» зазначив
наступне.

Відповідно до статті 2 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону
право власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Отже, право власності на набуте до
набрання чинності Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
нерухоме майно набувається в порядку,
який існував на час його спорудження, а
не виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого прав, а не підставою
його виникнення (постанова Верховного
Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс
12).

Згідно ст. 128 ЦК України / в ред. 1963 року/
право власності (право оперативного
управління) у набувача майна за
договором виникає з моменту передачі
речі, якщо інше не передбачено законом
або договором.

Обов»язкова реєстрація права
власності у відповідних органах
державної реєстрації прав власності на
нерухоме майно вказаними нормативними
актами передбачена не була.

Закон України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» був прийнятий
01.07.2004 року.

Таким чином суд вважає встановленим
факт, що на момент смерті ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_3 та на момент смерті ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2 їм на праві спільної
часткової власності у рівних частках /
по ? частині/ належало домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору
про надання у безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
право приватної власності від 15.12.1960
року, який був посвідчений нотаріусом
3-ї Луганської державної нотаріальної
контори, реєстровий номер 387.

Згідно зі ст. 529 ЦК України / в ред. 1963 р./
у першу чергу право на спадщину за
законом мають діти спадкодавця, в тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 548 ЦК України / в ред.
1963 р./ для придбання спадщини необхідно,
щоб спадкоємець його прийняв. Прийнята
спадщина визнається такою, що належить
спадкоємцю, з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 549 ЦК України / в ред. 1963 р. /
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину:

1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном;

2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Виходячи з наведеного, дослідивши усі
надані суду докази у їх сукупності,
перевіривши відповідність позовних
вимог законодавству України, суд
дійшов висновку про можливість
визнання за позивачем ОСОБА_1 право
власності на ? частину домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3, та на ? частину
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2,
оскільки у судовому засіданні було
встановлено, що вказане нерухоме майно
дійсно належало спадкодавцям на момент
смерті на праві власності на підставі
договору про надання у безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку на право приватної власності
від 15.12.1960 року, який був посвідчений
нотаріусом 3-ї Луганської державної
нотаріальної контори, реєстровий номер
387. ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину,
вступивши у володіння та управління
спадковим майном, проживаючи у
спадковому домоволодінні на постійній
основі на момент відкриття спадщини.

Доказів існування заповіту ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 або інших спадкоємців першої
черги після смерті вказаних осіб окрім
позивача ОСОБА_1, суду протягом
розгляду справи надано не було.

Приймаючи таке рішення, суд виходить з
того, що у позасудовому порядку
використати своє право на спадкування
позивач не має можливості через те, що
право власності спадкодавців на
спадкове нерухоме майно не було
зареєстровано ними за життя, а
реєстрація речових прав за померлими
особами не передбачено діючим
законодавством України.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 328, 1296 ЦК України, ст.
ст. 128, 528, 548, 549 ЦК України / в ред. 1963
року/, ст.ст. 10, 11, 27, 31, 60, 88, 130, 212-215 ЦПК
України,суд,-

В И Р І Ш
И В :

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити повністю.

Встановити факт, що на момент смерті
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та на момент смерті
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 їм на праві
спільної часткової власності у рівних
частках / по ? частині/ належало
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, на
підставі договору про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
право приватної власності від 15.12.1960
року, який був посвідчений нотаріусом
3-ї Луганської державної нотаріальної
контори, реєстровий номер 387.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_1, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подачі в
10-ти денний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги до
апеляційного суду Луганської області
через Жовтневий районний суд м.
Луганська.

СУДДЯ: