АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5261/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Зосименко С.Г. Доповідач -
Котушенко С.П. Категорія 81
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
колегія суддів судової палати
з цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
Котушенко С.П.

суддів Петренко
І.О., Романюк М.М.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
заступника прокурора
Дніпропетровської області на ухвалу
судді Індустріального районного суду
м.Дніпропетровська від 02 квітня 2014 року
про відмову у прийнятті заяви про
видачу судового наказу,-

ВСТАНОВИЛА:

Заступник прокурора
м.Дніпропетровська звернувся до суду в
інтересах ОСОБА_2 з заявою про видачу
судового наказу щодо стягнення з
державного підприємства
Дніпропетровський державний проектний
інститут житлового і цивільного
будівництва «Дніпроцивільпроект»
нарахованої, але не виплаченої
заробітної плати.

Ухвалою судді Індустріального
районного суду м.Дніпропетровська від
02 квітня 2014 року у прийнятті заяви
відмовлено на підставі п.2 ч.3 ст.100 ЦПК
України.

В апеляційній скарзі заступник
прокурора Дніпропетровської області
ставить питання про скасування ухвали
як незаконної.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх
матеріалами справи, колегія суддів
вважає апеляційну скаргу підлягаючою
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в прийнятті заяви суддя
посилалася на те, що із заявлених вимог
вбачається спір про право, оскільки у
довідці про невиплачену заробітну
плату вказана сума заборгованості по
заробітній платі без врахування її
індексації.

Такі підстави відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу не
можна визнати обґрунтованими.

У відповідності з ч.3 ст.100 ЦПК суддя
відмовляє у прийняті заяви про видачу
судового наказу у разі якщо: заявлено
вимогу, не передбачену ст. 96 ЦПК
України; із заяви і поданих документів
вбачається спір про право; наявні
обставини, зазначені у пунктах 2-5
частини другої статті 122 цього Кодексу.

Як видно із справи, заява заступника
прокурора м.Дніпропетровська про
видачу судового наказу стосується
стягнення нарахованої, але
невиплаченої заробітної плати у
розмірі 21 225,53 грн. і грунтується на
заяві ОСОБА_2 про захист її порушених
прав на отримання заробітної плати
саме в зазначеній, а не іншій сумі та на
довідці підприємства від 21 березня 2014
року про заборгованість із заробітної
плати працюючим співробітникам
підприємства, в тому числі й перед
ОСОБА_2 на суму 21 225,53 грн.

Дані про наявність спору про право у
справі відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.96 ЦПК України
судовий наказ може бути видано у разі,
якщо заявлено вимогу про стягнення
нарахованої, але не виплаченої
заробітної плати.

За таких обставин оскаржена ухвала, як
така, що постановлена з порушенням
порядку, встановленого для його
вирішення, підлягає скасуванню з
поверненням справи для вирішення
питання про відкриття наказного
провадження.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Дніпропетровської області
задовольнити.

Ухвалу судді Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
2 квітня 2014 року скасувати і передати
справу до того ж суду для вирішення
питання про відкриття наказного
провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: