Номер провадження: 22-ц/785/3563/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого: судді
Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова
В.О., Драгомерецького М.М.

При секретарі:
Горновій А.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Красноокнянського районного суду
Одеської області від 11 лютого 2014 року у
справі за позовом Донецького
юридичного інституту МВС України до
ОСОБА_2, третя особа: Головне
управління МВС України в Одеській
області, про відшкодування вартості
навчання у зв'язку з достроковим
звільненням з органів внутрішніх справ
України,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013р. Донецький юридичний
інститут внутрішніх справ звернувся до
суду з указаним позовом, просив
стягнути із ОСОБА_2 витрати, пов'язані
із навчанням, у розмірі 14 406,69 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 15.08.2007р.
ОСОБА_2 було зараховано на навчання до
Донецького юридичного інституту
Луганського державного університету
внутрішніх справ.

1.09.2010р. із ОСОБА_2 було укладено договір
про підготовку фахівця у Донецькому
юридичному інституті Луганського
державного університету внутрішніх
справ Ім. Е.О. Дідоренка, за умовами
якого у разі відрахування з
навчального закладу чи звільнення з
органів внутрішніх справ до закінчення
навчання і встановленого трирічного
терміну перебування на службі за
підставами, передбаченими п.3 цього
договору, замовник зобов'язаний
відшкодувати фактичні витрати,
пов'язані з утриманням у навчальному
закладі згідно їз затвердженим
розрахунком.

Після закінчення навчання в інституті,
18.06.2011р. лейтенанта міліції ОСОБА_2 було
відкомандировано для подальшого
проходження служби до ГУ МВС України в
Одеській області, а 14.06.2012р. звільнено з
органів внутрішніх справ за власним
бажанням.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Красноокнянського районного
суду Одеської області від 11.02.2014р. позов
задоволено у повному обсязі, вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення суду,
посилаючись на його незаконність,
несправедливість та неповноту
дослідження матеріалів справи, та
відмовити у задоволенні позову.

У запереченнях на апеляційну
позивач, посилаючись на те, що
оскаржуване рішення постановлено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, просить залишити
його без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
й заперечення проти неї, колегія суддів
вважає, що апеляція задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Згідно із положеннями ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи у апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що відповідно до
наказу Донецького юридичного
інституту Луганського державного
університету внутрішніх справ №129 о/с
від 28.07.2007р. ОСОБА_2 зараховано
курсантом 1 курсу з 15.08.2007р. з підготовки
фахівців освітньо-кваліфікаційного
рівня «бакалавр» за напрямком
підготовки «Правознавство» (6.030402),
факультету безпеки дорожнього руху.

01.09.2010р. між Донецьким юридичним
інститутом Луганського державного
університету внутрішніх справ та
ОСОБА_2 укладено договір про підготовку
фахівця у цьому вищому навчальному
закладі Міністерства внутрішніх справ
України (далі - Договір).

Відповідно до п. 2.3.6. Договору ОСОБА_2
зобов'язується у разі відрахування з
навчального закладу чи звільнення з
органів внутрішніх справ до закінчення
навчання і встановленого трирічного
терміну перебування на службі за
підставами, передбаченими п.3 цього
договору, замовник зобов'язаний
відшкодувати фактичні витрати,
пов'язані з утриманням у навчальному
закладі згідно їз затвердженим
розрахунком.

П.3 зазначеного договору встановлює, що
дострокове розірвання договору про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі МВС України у
зв'язку з небажанням особи
продовжувати навчання або порушенням
нею дисципліни. Відмова від подальшої
служби на посадах начальницького
складу в органах внутрішніх справ
протягом перших трьох років після
закінчення навчання.

Після закінчення навчання 18.06.2011р.
ОСОБА_2 відраховано зі складу курсантів
та відкомандировано для подальшого
проходження служби до ГУ МВС України в
Одеській області.

Відповідно до наказу ГУ МВС України в
Одеській області №305 о/с від 01.07.2011р.
лейтенанта міліції ОСОБА_2 призначено
на посаду інспектора з оформленням
матеріалів дорожньо-транспортних
пригод та дізнання відділення
Державтоінспекції з обслуговування
адміністративної території
Красноокнянського району та
автомобільно-технічної інспекції при
УДАЇ ГУ МВС України в області.

Наказом ГУ МВС України в Одеській
області №645 о/с від 21.10.2011р. лейтенанта
міліції ОСОБА_2 призначено на посаду
дільничного інспектора міліції
сектора ДІМ Красноокнянського РВ ГУМВС
України в Одеській області зі
звільнення з попередньої посади.

Відповідно до наказу ГУ МВС України в
Одеській області №265 о/с від14.06.2012р.
лейтенанта міліції ОСОБА_2 звільнено з
органів внутрішніх справ за власним
бажанням.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не
відпрацював в органах внутрішніх справ
трирічний строк після закінчення
вищого навчального закладу та
звільнився за власним бажанням, тому з
нього відповідно до положень п. п. 2.3.6, 4.4
Договору необхідно стягнути фактичні
витрати, пов'язані з утриманням у
навчальному закладі, згідно із
затвердженим розрахунком у розмірі 14
406,69 грн.

Відповідно до п. 2.3.6 Договору у разі
відрахування з навчального закладу чи
звільнення з органів внутрішніх справ
до закінчення навчання і встановленого
трирічного терміну перебування на
службі за підставами, передбаченими п. 3
цього договору, замовник зобов'язаний
відшкодувати фактичні витрати,
пов'язані з утриманням у навчальному
закладі згідно їз затвердженим
розрахунком.

Згідно із ч. 1 Порядку відшкодування
особами витрат, пов'язаних з їх
утриманням у вищих навчальних закладах
МВС України, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №313 від
1.03.2007р. (далі - Порядок) цей Порядок
визначає механізм відшкодування
особами, які навчалися за державним
замовленням у вищих навчальних
закладах МВС (далі - особи), витрат,
пов'язаних з їх утриманням у таких
закладах (далі - витрати), у разі:

1) дострокового розірвання
договору про підготовку фахівця у
вищому навчальному закладі МВС (далі -
навчальний заклад) через небажання
продовжувати навчання або
недисциплінованість;

2) відмови від подальшого
проходження служби на посадах
начальницького складу органів
внутрішніх справ після закінчення
навчального закладу;

3) звільнення осіб начальницького
складу органів внутрішніх справ із
служби протягом трьох років після
закінчення навчального закладу за
власним бажанням, через службову
невідповідність або за порушення
дисципліни.

Згідно із ч. 5 цього Порядку витрати
відшкодовуються: 1) у повному розмірі:
особами чоловічої статі, що вислужили
встановлений законодавством строк
строкової військової служби до вступу
у навчальний заклад, та жіночої статі -
за весь період навчання; особами, що
навчалися понад встановлений
законодавством строк строкової
військової служби, - за період навчання,
що перевищує такий строк; 2) з
урахуванням різниці суми витрат з
утримання осіб у навчальному закладі
та утримання військовослужбовців
строкової служби за відповідною
військово-обліковою спеціальністю.

Доводи апеляційної скарги про те, що
при розгляді справи суд першої
інстанції не узяв до уваги те, що він
був незаконно переведений на посаду
дільничного інспектора міліції та не
за своїм фахом і з великим обсягом
роботи, що і перешкоджало йому
продовжувати службу, і саме ці
обставини змусили його звільнитися з
роботи, колегія суддів не приймає до
уваги, оскільки з його рапорту від
12.06.2012р. видно, що дійсною причиною його
звільнення з органів внутрішним справ
є невеликий розмір заробітної плати.

Рішення суду є правильним, воно
ухвалено у відповідності до положень
ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для
його скасування, як про це йдеться мова
у апеляційній скарзі, немає.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Судом першої інстанції обставини
справи досліджено повно, а зібраним
доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Красноокнянського
районного суду Одеської області від 11
лютого 2014 року залишити без змін..

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської
області: В.Ф. Парапан

М.М.Драгомерецький

В.О.Панасенков