Справа №436/2278/13ц
Провадження №2/436/158/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014р.
м. Луганськ

Кам'янобрідський районний суд м.
Луганська у складі:

головуючого судді
ТЕМНІКОВОЇ А.О.

при секретарі
ЧЄГЛАКОВІЙ О.О.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Луганську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління Державної
міграційної служби України в
Луганській області, малолітніх ОСОБА_6,
ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору
ОСОБА_8, Департамент Луганської міської
ради у справах дітей та сім'ї, про
усунення перешкод у здійсненні права
власності, визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням, зняття з реєстраційного
обліку, зобов'язання здійснити
реєстрацію малолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до
Кам'янобрідського районного суду м.
Луганська із вказаним позовом. В
обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2
зазначено, що він є власником будинку
АДРЕСА_2. Окрім нього в зазначеному
будинку зареєстрована колишня дружина
його сина ОСОБА_4 - ОСОБА_3 із
неповнолітніми дітьми ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. У
жовтні 2012 року відповідачка зібрала
свої речі та пішла з дому разом з
дітьми. Шлюб, зареєстрований 21.05.2005р.
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано
рішенням Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 18.03.2013р. Місце
проживання дітей ні з ким із батьків у
судовому порядку не визначалося. Син
позивача ОСОБА_4 у даний момент
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, в
будинку, який належить колишній
дружині позивача ОСОБА_8. Реєстрація в
будинку позивача сторонньої для нього
на даний момент особи ОСОБА_3 заважає
йому та перешкоджає вільному
користуванню та розпорядженню своєю
власністю, оскільки ОСОБА_2 змушений
оплачувати комунальні послуги із
врахуванням осіб, які зареєстровані,
але мешкають за іншою адресою. Крім
того, позивач має намір продати будинок
і наявність інших зареєстрованих осіб
заважатиме в перереєстрації права
власності на нерухомість. З огляду на
викладене, позивач просить усунути
перешкоди у здійснені ним права
власності шляхом визнання ОСОБА_3,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_2
та зобов'язання Управління ДМС України
в Луганській області зняти їх з
реєстраційного обліку. Крім того,
позивач просив зобов'язати ОСОБА_4
зареєструвати своїх дітей за своїм
місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1,
в будинку, який належить колишній
дружині позивача ОСОБА_8 з урахуванням
того, що остання не заперечує проти
реєстрації онуків у своєму будинку.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримала позовні вимоги у
повному обсязі та наполягала на їх
задоволенні, надавши пояснення,
аналогічні змісту пред'явленого
позову.

Відповідачка ОСОБА_3, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, у судовому
засіданні 17.02.2014р. не заперечувала
проти задоволення позову в частині
визнання її такою, що втратила право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_2, та зобов'язання
відповідача ОСОБА_4 зареєструвати
дітей в будинку його матері за адресою:
АДРЕСА_1. При цьому ОСОБА_3 пояснила, що
вона дійсно разом з дітьми перестала
мешкати в будинку позивача з вересня 2012
року та переїхала до бабусі за адресою:
АДРЕСА_3. В даний момент ОСОБА_3 мешкає
разом з дітьми та цивільним чоловіком у
місті Щастя в житлі, яке належить його
тітці.

В подальшому, після надання
пояснень у судовому засіданні,
відповідачкою ОСОБА_3 було подано заяву
про розгляд справи за її відсутністю,
відповідно до якої вона визнала
позовні вимоги та не заперечувала
проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_10 та третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору ОСОБА_8 у судове
засідання не з'явилися, до його початку
надали суду заяви про розгляд справи за
їх відсутності, відповідно до яких
позовні вимоги визнали повністю та не
заперечували проти їх задоволення.

Представники відповідача Управління
Державної міграційної служби України в
Луганській області та третьої особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору Департаменту
Луганської міської ради у справах
дітей та сім'ї у судове засідання не
з'явилися, до його початку надали суду
заяви про розгляд справи за їх
відсутності, відповідно до яких
просили прийняти рішення на розсуд
суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступного.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини
цивільних справ встановлюються судом
за принципом змагальності. Суд,
зберігаючи об'єктивність і
неупередженість, створює необхідні
умови для всебічного і повного
дослідження обставин справи. Згідно ст.
11 ЦПК України суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.
Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на основу
своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
володіти й користуватися майном.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Згідно з системним аналізом рішення
Конституційного Суду України від
03.06.1999р. по справі №1-8/99 (справа про
офіційне тлумачення терміна «член
сім'ї») під членом сім'ї треба розуміти
особу, що перебуває з суб'єктом права на
пільги щодо оплати користування житлом
і комунальними послугами у
правовідносинах, природа яких
визначається: кровними (родинними)
зв'язками або шлюбними відносинами;
постійним проживанням; веденням
спільного господарства. Членами сім'ї
можуть бути визнані й інші особи за
умов постійного проживання разом з
суб'єктом права на пільги і ведення з
ним спільного господарства, тобто не
лише його (її) близькі родичі (рідні
брати, сестри, онуки, дід, баба), але й
інші родичі або особи, які не
перебувають з даною особою у
безпосередніх родинних зв'язках
(неповнорідні брати, сестри; зять,
невістка; вітчим, мачуха; опікуни,
піклувальники, пасинки, падчерки та
інші).

Відповідно до статті 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»,
зняття з реєстрації місця проживання
особи здійснюється, у тому числі, на
підставі судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
користування житловим приміщенням.

Судом встановлено, позивач ОСОБА_2 є
власником будинку АДРЕСА_2 (а.с.7-11) та
відповідної земельної ділянки (а.с.12).

За відомостями адресно-довідкового
підрозділу УДМС України в Луганській
області, окрім позивача в належному
йому будинку з 02.06.2005р. зареєстрована
ОСОБА_3 (а.с.34), яка є колишньою дружиною
сина позивача - ОСОБА_4

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з
21.05.2005р., який було розірвано рішенням
Кам'янобрідського районного суду м.
Луганська від 18.03.2013р. по справі
№2-1389/2012р. (а.с.13). Від шлюбу мають двох
малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.15), та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14).

З вересня 2012 року відповідачка ОСОБА_3
разом з дітьми перестала мешкати у
будинку позивача за адресою: АДРЕСА_2,
та переїхала жити до своїх родичів. В
даний момент ОСОБА_3 мешкає разом з
дітьми та цивільним чоловіком у місті
Щастя, мають спільну дитину.

Дана обставина визнана сторонами,
підтверджена свідченнями допитаних у
судовому засіданні свідків ОСОБА_11,
ОСОБА_12, та, згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України,
не потребує доказування.

ОСОБА_3 була зареєстрована в житловому
приміщенні як невістка власника
будинку. Належних та допустимих
доказів того, що вона не була членом
сім'ї позивача в цей період суду надано
не було. Тому суд приходить до висновку
про те, що ОСОБА_3 вселилася та
проживала в спірному будинку в якості
члена сім'ї позивача. Однак, оскільки
вона не мешкає в зазначеному будинку
без поважних причин понад року, вона
підлягає визнанню такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням.

Сама ОСОБА_3 проти визнання її
втратившою право користування
житловим приміщенням не заперечувала.

Оскільки вимоги про зняття
відповідачки ОСОБА_3 з реєстрації за
зазначеною адресою є похідними від
вимог про визнання її втратившою право
користування житловим приміщенням, які
є обґрунтованими, у даній частині позов
також підлягає задоволенню.

Дана позиція узгоджується з правовим
висновком, викладеним в постанові
Верховного Суду України від 16.01.2012р. по
справі №6-57цс11, яка, згідно ст. 3607 ЦПК
України, була прийнята у зв'язку з
неоднаковим застосуванням одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, та є
обов'язковою для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України, які зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Щодо вимог про визнання неповнолітніх
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням та зняття їх з
реєстраційного обліку суд виходить з
наступного.

Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає.

Реєстрацією, згідно ст. 3 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», є внесення інформації до
Єдиного державного демографічного
реєстру про місце проживання або місце
перебування особи із зазначенням
адреси, за якою з особою може вестися
офіційне листування або вручення
офіційної кореспонденції.

Згідно п. 2.3 Порядку реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів,
затвердженого наказом Міністерства
внутрішніх справ України №1077 від
22.11.2012р. (із змінами) відомості про дітей
віком до 14 років, місце проживання яких
реєструється з батьками, вносяться до
заяви одного з них. При проживанні
батьків за різними адресами для
реєстрації місця проживання дитини,
яка не досягла 14 років, разом з одним з
батьків надається письмова згода
другого з батьків та довідка
територіального підрозділу або
адресно-довідкового підрозділу
територіального органу ДМС України за
місцем його проживання про те, що
дитина не зареєстрована разом з ним.
Відомості про реєстрацію дитини, яка не
досягла 14 років, вносяться до картки
реєстрації того з батьків, з ким
реєструється місце проживання дитини,
та до адресної картки.

За відомостями адресно-довідкового
підрозділу УДМС України в Луганській
області ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які не досягли десяти
років, зареєстрованими чи знятими з
реєстрації не значаться (а.с.32,33).

З огляду на викладене, оскільки місцем
проживання неповнолітніх ОСОБА_7 та
ОСОБА_6, які не досягли десяти років,
згідно норм, закріплених на
законодавчому рівні, є місце
проживання їх батьків або одного з них,
з ким вони проживають, вимоги щодо
визнання їх втратившими право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_2, за якою жоден з їх
батьків не проживає, є
необґрунтованими.

Згідно ст. 12 ЦК України особа здійснює
свої цивільні права вільно, на власний
розсуд.

Статтею 160 СК України передбачено, що
місце проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

З огляду на викладене, оскільки питання
щодо визначення місця мешкання дитини
вирішується за згодою батьків, та лише
у виключних випадках, у разі
відсутності такої згоди може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом, вимоги позивача
щодо зобов'язання відповідача ОСОБА_4
зареєструвати малолітніх дітей, які не
досягли десяти років, за місцем своєї
реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, є
необґрунтованими, оскільки дане
питання підлягає визначенню за
домовленістю батьків даних дітей та не
є належним способом захисту прав
позивача.

Таким чином у задоволенні вимог
позивача щодо визнання малолітніх
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_2,
зобов'язання Управління ДМС України в
Луганській області зняти їх з
реєстраційного обліку, зобов'язання
ОСОБА_4 зареєструвати своїх дітей за
своїм місцем реєстрації за адресою:
АДРЕСА_1, слід відмовити за
необґрунтованістю.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
ст. ст. 12, 15, 16, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України,
ст. 160, ст. 161 СК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право
користування будинком АДРЕСА_2,
усунувши перешкоди у реалізації ОСОБА_2
права власності.

Зобов'язати Управління Державної
міграційної служби України в
Луганській області зняти ОСОБА_3 з
міста реєстрації в будинку АДРЕСА_2.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області через
Кам'янобрідський районний суд м.
Луганська протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
А.О. ТЕМНІКОВА