Провадження № 4-с/470/4/14
Справа № 470/166/14-ц
У Х В А Л А

11 червня 2014 року
смт. Березнегувате

Суддя Березнегуватського районного
суду Миколаївської області Орлова С.Ф.,
розглянувши скаргу ОСОБА_1,
заінтересована особа відділ Державної
виконавчої служби Березнегуватського
районного управління юстиції про
визнання неправомірною та скасування
постанови відділу державної
виконавчої служби Березнегуватського
районного управління юстиції від 21.03.2014
року,

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із скаргою до відділу Державної
виконавчої служби Березнегуватського
районного управління юстиції, у якій
зазначила, що перебуває у
зареєстровану шлюбі з ОСОБА_2 Згідно
свідоцтва про право власності на майно,
видане виконавчим комітетом
Березнегуватської селищної ради
Березнегуватського району 21 листопада
2007 року вона є власником 36/100 частки
нежитлового приміщення розташованого
по вул. Леніна,106 в смт.Березнегувате
Миколаївської області, на яку
постановою головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби районного
управління юстиції Скорою М.М. 21
березня 2014 року було накладено арешт та
оголошено заборону на її відчуження.

Не погоджуючись із вказаною постановою
з тих підстав, що вона є власником
зазначеної будівлі, а не ОСОБА_2,
просила суд визнати неправомірною та
скасувати постанову головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби районного
управління юстиції Скорої М.М.

Вказана скарга підлягає залишенню без
руху, оскільки не відповідає вимогам
ст.119 та 120 ЦПК України.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і зняття з
нього арешту.

Як роз'яснено у п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про виключення
майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 з
подальшими змінами- за правилами,
встановленими для розгляду позовів про
виключення майна з опису,
розглядаються вимоги громадян і
організацій, що ґрунтуються на праві
власності на описане майно або на праві
володіння ним.

Тобто, захист права особи, яка вважає
себе власником майно здійснюється
судом у порядку позовного провадження,
якому повинно передувати звернення до
суду з відповідним позовом власника
майна. При цьому, позовна заява за
формою та змістом повинна відповідати
вимогам визначеним у ст.119 ЦПК України,
та оплачена судовим збором за ставкою
судового збору за подання позову
майнового характеру, яка відповідно до
п.1.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий
збір» складає 1 відсоток ціни позову,
але не менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного вище, оскільки
вказана скарга не відповідає вимогам
ст.119,120 ЦПК України, її слід залишити
без руху, про що повідомити ОСОБА_1 та
надати строк для усунення недоліків,
який не може перевищувати п'яти днів з
дня отримання цієї ухвали.

Керуючись ст.121 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа
відділ Державної виконавчої служби
Березнегуватського районного
управління юстиції про визнання
неправомірною та скасування постанови
відділу державної виконавчої служби
Березнегуватського районного
управління юстиції від 21.03.2014 року -
залишити без руху, надавши строк для
виправлення зазначених вище недоліків
протягом п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у
зазначений строк позовну заяву вважати
неподаною та повернути позивачці зі
всіма доданими до неї документами.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя
С. Ф. Орлова