АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
29 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів:
Пікуль А.А., Саліхова В.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного
суду м. Києва від 06 березня 2014 року про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом ОСОБА_2 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Собор ВХ»
про стягнення заборгованості,
У березні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом про стягнення суми боргу
за договором купівлі-продажу частки у
статутному капіталі ТОВ «Компанія
«Реал Груп», укладеним 30.05.2011 між
позивачем та відповідачем.
Разом з позовною заявою позивачем було
подано заяву про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на майно та
майнові права відповідача як учасника
товариства - ТОВ «Компанія «Реал Груп».
Ухвалою Печерського районного
суду м. Києва від 06 березня 2014 року у
задоволенні заяви ОСОБА_2 про
забезпечення позову відмовлено.
Не погодившись із такою ухвалою
суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на неправильне застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права, просив скасувати ухвалу суду
першої інстанціїта постановити нову,
якою задовольнити заяву про
забезпечення позову.На думку апелянта,
судом першої інстанції неправомірно та
безпідставно відмовлено позивачу у
задоволенні заяви про забезпечення
№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/6825/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Литвинова І.В.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Невідома
Т.О.В судове засідання сторони не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, про
що свідчать повідомлення про вручення
поштових відправлень, у зв'язку з чим
колегія суддів вважала за можливе
розглядати справу у відсутності сторін
відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
Заслухавши доповідь судді-доповідача,
з'ясувавши обставини справи та
оговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваної ухвали,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
Відмовляючи у задоволенні заяви про
вжиття заходів забезпечення позову,
суд першої інстанції виходив із того,
що у заяві про забезпечення позову
представником позивача не наведено
достатніх підстав щодо необхідності
забезпечення позову та доказів того, що
відповідач буде ухилятися від
виконання рішення суду чи створювати
обставини, які б утруднили чи
унеможливили б його виконання у
Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для забезпечення
позову виходячи з наступного.
За змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною
підставою для забезпечення позову є
відповідне клопотання у формі
мотивованої заяви будь-якої з осіб,
котрі беруть участь у справі.
Забезпечення позову допускається на
будь-які стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК
Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися в тому, що
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам (п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
від 22.12.2006 № 9).

У відповідності до ч. 3 ст. 152 ЦПК
України, види забезпечення позову
мають бути спів мірними із заявленими
позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 порушив перед судом питання про
стягнення з ТОВ «Собор ВХ» боргу у
розмірі 357 000 грн., інфляційних втрат - 1
785 грн., 3% річних від простроченої суми
боргу - 23 239,23 грн., а всього 382 024,23 грн.

Під час розгляду заяви позивача про
забезпечення позову суд першої
інстанції не мав відомостей про рухоме
та нерухоме майно відповідача, яке
належить йому на праві власності, та на
яке просив накласти арешт позивач.

Крім того, позивач просив накласти
арешт на майнові права - частку в
розмірі 4 080 000, 00 грн., що належить ТОВ
«Собор ВХ» в статутному капіталі ТОВ
«Компанія «Реал Груп». Частка
відповідача у статутному капіталі
значно перевищує суму заявлених
позовних вимог.

В поданих запереченнях на апеляційну
скаргу ШкаровськийД.О. в інтересах ТОВ
«Собор ВХ» зазначив, що у даній
цивільній справі 01.04.2014 ухвалено заочне
рішення, яке оскаржено відповідачем в
частині стягнення інфляційних втрат та
розміру судового збору. В той же час
відповідач виконав зобов'язання за
сплати основної суми заборгованості в
розмірі 357 000 грн. ще до набрання
рішенням законної сили.

На підтвердження викладених обставин
відповідачем надані копії платіжних
доручень щодо перерахування ОСОБА_2
01.04.2014 - 149 000 грн., 02.04.2014 - 72 500 грн., 10.04.2014 -
135 500 грн.

Враховуючи встановлені в ході
апеляційного розгляду обставини,
колегія суддів вважає, що позивачем не
доведено факту можливого ухилення
відповідача від виконання рішення
суду, оскільки основна сума
заборгованості відповідачем сплачена
до набранням рішенням законної сили.

Щодо інших позовних вимог про
стягнення інфляційних втрат та 3%
річних від суми простроченої
заборгованості, то заявлені заходи до
забезпечення позову є неспівмірними з
заявленими позовними вимогами.

З врахуванням викладеного підстави
для скасування ухвали Печерського
районного суду м. Києва від 06 березня 2014
року відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 06 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

В.В. Саліхов