АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3420/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Борисов С. А. Доповідач - Макаров
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Болтунової Л.М.,
Тамакулової В.О.,

при секретарі - Завідоновій К.Д.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 21 лютого 2014 року по справі

за позовом Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна контора-1» до
ОСОБА_2, треті особи: ДРЕМ ПАТ «ДТЕК
Дніпрообленерго», Дніпропетровська
районна державна адміністрація, про
стягнення боргу за спожиту
електроенергію,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року КП «ЖЕК-1» звернулися
до суду із позовом до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за спожиту
електроенергію, посилаючись на те, що
відповідач мешкає в кімнаті АДРЕСА_1 та
вона є споживачем електроенергії, за
яку в повному обсязі частково не
сплачує грошові кошти, у зв'язку з чим
станом на 01 червня 2013 року утворилася
заборгованість у розмірі 5917,19 грн., яку
й просили стягнути з відповідача.

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 21
лютого 2014 року позов КП «ЖЕК-1»
задоволено у повному обсязі (а.с. 210 Т.2)

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову, посилаючись на те, що рішення
суду постановлене з порушенням норм
матеріального і процесуального права
(а.с. 214 Т.2).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2,
зареєстрована та проживає в
гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_1 який
перебуває на балансі КП «ЖЕК-1», та вона
користується електричною енергією для
особистих побутових потреб і є
споживачем електричної енергії, у
зв'язку з чим їй було відкритий
особистий рахунок НОМЕР_1 (а.с. 3, 4 Т.1).

Крім того, електропостачання у
вказаний гуртожиток здійснюється на
підставі договору №208 від 02 березня 2005
року про постачання електричної
енергії, укладеного між КП «ЖЕК-1» та
ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» в особі
Дніпропетровських районних
електричних мереж, відповідно до якого
КП «ЖЕП-1» сплачує за електричну
енергію, спожиту мешканцями гуртожитку
за показами загально будинкового
приладу обліку (а.с. 53 Т.1).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» залежно
від функціонального призначення
житлово-комунальні послуги
поділяються на: 1) комунальні послуги
(централізоване постачання холодної та
гарячої води, водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); 2) послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання
внутрішньо-будинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньо будинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо); 3) послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); 4)
послуги з ремонту приміщень, будинків,
споруд (заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).

У відповідності до п.5 ч.3 ст.20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» позивач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до п. 48 Правил користування
електроенергією для населення
споживач несе відповідальність згідно
із законодавством за прострочення
терміну внесення платежів за
електричну енергію.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинне виконуватися
належним чином згідно умов договору і
вимог ЦК.

Відповідно до статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 762 ч. 1 ЦК
України за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої вустановлюється договором найму.
Якщо розмір плати не встановлений
договором, він визначається з
урахуванням споживчої якості речі та
інших обставин, які мають значення, а ч.5
цієї статті передбачено, що плата за
користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Крім того, згідно ч.2 п.38 Примірного
положення про гуртожитки,
затвердженого Постановою Ради
Міністрів УРСР №208 від 03 червня 1986 року,
громадяни, які проживають у
приміщеннях, що перебувають у їх
відособленому користуванні, вносять
плату за користування жилою площею і за
комунальні послуги по ставках
квартирної плати (тарифах),
установлених для будинків державного
та громадського житлового фонду, а п.39
цього Положення плата за користування
жилою площею в гуртожитку і за
комунальні послуги вноситься не
пізніше десятого числа наступного за
оплачуваним місяця.

За таких обставин доводи відповідача
про відсутність договору про надання
послуг є необґрунтованим, оскільки
згідно із ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають, зокрема,
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства. Позивачем
надавались послуги з постачання
електроенергії, а відповідачем вони
споживалися. Такі дії свідчать про
існування обов'язку відповідача
здійснювати оплату таких послуг.

Також, судом встановлено, що відповідач
не виконує свої обов'язки по сплаті
послуг за електропостачання, своєчасно
не проводить оплату за надані її
послуги з електропостачання (а.с. 1-180
Т.2), у зв'язку з чим колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку про
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості за вказані
послуги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
відсутність підстав для стягнення з
неї заборгованості, оскільки в її
кімнаті встановлено засіб обліку
електроенергії, відповідно до якого
вона сплачує вказані послуги, колегія
суддів вважає необгрунтованими,
оскільки як вбачається з матеріалів
справи відповідачем, після звернення
позивача до суду із вказаним позовом,
лише 09 липня 2013 року було укладено з ПАТ
«ДТЕК Дніпрообленерго» договір про
приєднання до електричних мереж №11519-00
(а.с. 81-85), а до цієї дати відповідач
неналежно виконувала свої обов'язки по
сплаті за послуги електропостачання,
інші ж доводи апеляційної скарги є
безпідставними, оскіль зводяться до
переоцінки доказів та незгодою з
висновками суду.

Разом з цим, з рішенням суду в частині
стягнення суми заборгованості колегія
суддів не може погодитися, з наступних
підстав.

Задовольняючи позов КП «ЖЕК-1» та
стягуючи з відповідача суму
заборгованості в розмірі 5917 грн. 19 коп.
суд першої інстанції виходив з того, що
вказана сума встановлена розрахунком
заборгованості, а відповідач частково
сплачувала за послуги з
електропостачання по травень 2013 року, а
тому строки позовної давності
позивачем не порушено.

Проте з таким висновком погодитись не
можна виходячи з наступного.

Згідно розрахунку заборгованості
складеного представником КП «ЖЕК-1»
сума заборгованості відповідача перед
позивачем визначена в розмірі 5917 грн. 19
коп. станом на 01 червня 2013 року та
розрахована із серпня 2007 року, з якого
вбачається, що відповідач почала
частково несплачувати за послуги з
електропостачання з січня 2008 року(а.с. 4
Т.1).

Проте позивач за захистом своїх прав
звернувся до суду із зазначеним
позовом лише 05 червня 2013 року, тобто
більше ніж через п'ять років.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, а згідно ч.ч. 3 та 4
ст. 267 ЦК України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач, під час розгляду справи
судом першої інстанції, у відзиві на
позовну заяву крім інших підстав
просила також відмовити позивачу в
задоволенні позову у зв'язку із
пропуском строку позовної давності, а
суд першої інстанції на ці обставини
уваги не звернув.

У зв'язку з чим рішення суду підлягає
зміні та сума заборгованості зменшенню
з 5917 грн. 19 коп. до 5004 грн. 48 коп.,
виходячи з розрахунку заборгованості з
червня 2010 року по червень 2013 року.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а рішення суду в
частині відшкодування матеріальної
шкоди зміні, а в частині судових
витрат-скасуванню, з ухваленням нового
рішення в цій частині.-

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 21
лютого 2014 року в частині стягнення із
ОСОБА_2 на користь Комунального
підприємства «Житлово-експлуатаційна
контора-1» заборгованості за спожиту
електроенергію в сумі 5917 грн. 19 коп.
змінити, зменшивши суму стягнення з «
5917 грн. 19 коп.» до « 5004 грн. 48 коп.».

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: