АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 607/1028/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Грицак Р.М. Провадження №
22-ц/789/312/14 Доповідач - Демкович
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 р.

Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Тернопільської області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Хоми М. В., Козака І. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Тернополя

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 13 січня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_3

до ОСОБА_1

третіх осіб: інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю у
Тернопільській області /надалі
«Інспекція»/, товариства з обмеженою
відповідальністю «Міське бюро
технічної інвентаризації» /надалі
«БТІ»/,

про усунення перешкод у здійсненні
права користування та розпорядження
майном,

ВСТАНОВИЛА:

23.01.14 апелянт звернувся зі
скаргою на рішення суду першої
інстанції від 13.01.14, вважаючи, що воно
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та ухвалити
нове, яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовити.

Порушення вбачає в тому, що суд
однобічно та неповно з'ясував
обставини справи, зокрема,
необґрунтовано надано перевагу одним
доказам над іншими.

Вказує, що експертом некоректно
зроблений висновок щодо можливого
причинно-наслідкового зв'язку між
будівництвом прибудови до квартири
відповідача та появою тріщини у стіні
квартири позивача.

Зазначає, що всупереч вимогам чинного
законодавства у судовому засіданні
29.11.13 прийнято від позивача заяву про
уточнення позовних вимог від 01.11.13, що є
порушенням процесуальних норм.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 13.01.14 позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено. Зобов'язано
ОСОБА_1 усунути перешкоди останній у
користуванні та розпорядженні майном
шляхом знесення самочинної
двохповерхової добудови до квартири
АДРЕСА_2.

У суді апелянт та його
представник підтримали вимоги скарги,
пославшись на мотиви, зазначені в ній.

Представник позивача заперечила
стосовно задоволення скарги.

Заслухавши учасників судового процесу,
перевіривши юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин
справи та їх повноту, колегія суддів
вважає, що рішення суду слід залишити
без змін з наступних підстав.

Постановляючи рішення, суд першої
інстанції виходив із того, що
відповідачем порушено право позивача,
оскільки самочинно побудовано
двохповерхову добудову, внаслідок чого
погіршився технічний стан конструкції
житлового будинку, перекрито
водовідведення, що призвело до
утворення грибка на стінах квартири,
від надмірного зволоження фундаменту
прогнивають підлоги у квартирі,
появились тріщини в стінах зі сторони
добудови, що, відповідно, є перешкодами
у користуванні квартирою.

Із такими висновками колегія суддів
погоджується.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 є
власником квартири АДРЕСА_1, житловою
площею 44,8 м кв, з надвірними будівлями,
що підтверджується свідоцтвом про
право власності від 17.12.02.

За договором купівлі-продажу від 22.08.03
ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_2, житловою
площею 47,6 м кв, з надвірними будівлями
та спорудами.

У матеріалах справи відсутні докази,
які б підтверджували надання
відповідачу земельної ділянки у
користування або у власність та про
присвоєння їй кадастрового номеру.

Колегія суддів критично оцінює
план-схему фактичного користування
земельною ділянкою, складеною за
заявою ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
від 24.07.03 і не бере її до уваги, так як
вона не є правовстановлюючим
документом.

Тобто, судом першої інстанції вірно
констатовано факт відсутності у
відповідача належно оформлених прав на
земельну ділянку.

Також відсутні документи для
проведення добудови.

Це підтверджується відповіддю
управління містобудування,
архітектури та кадастру виконкому
Тернопільської міської ради від 05.11.12 №
1477/14 та від 20.03.14 № 259/14, із яких
вбачається, що містобудівні умови на
будівництво спірної добудови не
видавалися й ОСОБА_1 не надано
документу на право користування
земельною ділянкою, завіреного у
встановленому порядку кадастрового
плану. Також зазначено, що при
перевірці представлених копій
документів та матеріалів встановлено,
що будівництво даного об'єкта вже
проведено, а на самочинне будівництво
(реконструкцію) містобудівні умови та
обмеження не надаються.

Із технічного паспорта, виданого
ОСОБА_1, вбачається, що на земельній
ділянці, якою він користується без
правовстановлюючих документів,
останнім у 2004 році самочинно
побудовано двохповерхову добудову до
будинку розміром 5,05 х 4,0 м.

Як зазначалося вище, містобудівні
умови на здійснення спірної прибудови
не видавались, як і не було виконано та
затверджено у встановленому порядку
проектної документації, а також
інспекцією Держбудконтролю не
видавався дозвіл на добудову до
квартири АДРЕСА_2.

Згідно із наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 07.07.11 № 109 «Про затвердження
Порядку надання містобудівних умов та
обмежень забудови земельної ділянки,
їх склад та зміст», містобудівні умови
та обмеження є основною складовою
вихідних даних. Містобудівні умови та
обмеження надаються відповідними
уповноваженими органами
містобудування та архітектури на
безоплатній основі протягом семи
робочих днів з дня реєстрації
відповідної заяви разом із
документами, передбаченими пунктом 2.2
цього розділу, у порядку, встановленому
Законом України "Про регулювання
містобудівної діяльності".

Для отримання містобудівних умов та
обмежень до заяви замовником
додаються: засвідчена в установленому
порядку копія документа про право
власності (користування) земельною
ділянкою; ситуаційний план (схема) щодо
місцезнаходження земельної ділянки (у
довільній формі); викопіювання з
топографо-геодезичного плану М 1:2000;
кадастрова довідка з містобудівного
кадастру (у разі наявності); черговий
кадастровий план (витяг із земельного
кадастру - за умови відсутності
містобудівного кадастру); фотофіксація
земельної ділянки (з оточенням);
містобудівний розрахунок з
техніко-економічними показниками
запланованого об'єкта будівництва.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК
України, житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважається самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належного проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

Із зібраних документів вбачається, що
відповідач намагається у будь-який
спосіб узаконити спірну добудову.

Судом першої інстанції вірно оцінено
висновок будівельно-технічної
експерта № 3110/13-22 від 16.10.13, згідно із
яким спірна прибудова влаштована без
попередньо виготовленого та
затвердженого в установленому порядку
проекту, не дотримано вимог безпеки, не
влаштовано шов між старим житловим
будинком та новою 2-х поверховою
добудовою. Влаштування добудови
погіршило інсоляцію у житловому
приміщенні, утворено замкнуту площу, з
якої унеможливлено водовідведення
талих та дощових вод. Всі опади через
відсутність водовідведення
потрапляють під конструкцій
фундаменту та конструкцію підлоги, яка
межує з конструкцією стіни. Дане
зволоження є причиною утворення грибка
на стінах і гнилизни підлоги.

Орієнтація дворового фасаду даного
житлового будинку на північ пришвидшує
руйнацію конструкції зовнішньої стіни
квартири АДРЕСА_1.

Однією з причин появі тріщин у
конструкції стіни у приміщеннях
квартири АДРЕСА_1 могло бути проведення
будівельно-монтажних робіт по
спорудженню двохповерхової добудови
та додатковий тиск на підошву
фундаменту, який утворився від ваги
новозбудованої будівлі.

Колегія суддів не приймає до уваги
тверджень відповідача щодо
неспроможності висновку експертизи, а
саме припущень про
причинно-наслідковий зв'язок
здійснення добудови із появою тріщин у
стінах квартири позивача, так як у
процесі експертного дослідження
встановлено інші негативні наслідки
для елементів та конструкції квартири
позивача внаслідок проведеної
добудови. Також є безпідставними
твердження апелянта про застосування
експертом законодавства, яке втратило
чинність.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України та
враховуючи положення ч.ч. 4, 5, 7 ст. 376 ЦК
України суд повинен встановити, чи не
порушує самочинна будова прав інших
осіб; чи відповідає вона державним
нормам та будівельним правилам, чи
власник (користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила самочинну забудову.

Апеляційна інстанція погоджується із
висновками суду щодо порушення прав
позивача зведенням спірної добудови й
суд вірно послався на ст. 23 Закону
України «Про планування та забудову
територій» й ст. 5 Закону України «Про
основи містобудування» та постанову
пленуму ВСС України № 6 від «Про
практику застосування ст. 376 ЦК України
(про правовий режим самочинного
будівництва)».

Позивачем доведено порушення його
права. Наявні докази свідчать, що із
зведенням спірної добудови погіршився
технічний стан її квартири й остання
заперечує проти визнання права
власності за відповідачем на цю
добудову.

При цьому, судова колегія враховувала
положення ст. 391 ЦК України, у
відповідності до яких власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Із врахуванням зазначеної статті
апеляційна інстанція вважає
безпідставними посилання апелянта на
порушення судом першої інстанції норм
процесу в частині прийняття уточнених
позовних вимог під час розгляду спору
по суті, оскільки первинно позивач
просила зобов'язати відповідача знести
самочинну добудову, що є одним із
способів усунення перешкод у
користуванні власністю.

Тому, уточненням позовних вимог, а саме:
вказівкою «про усунення перешкод»,
позивач не змінила предмету та підстав
позову.

У даному випадку вимоги ст. 31 ЦПК
України не порушені.

Слід зазначити, що у відповідності до ч.
2 ст. 308 ЦПК України не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Підсумовуючи вище наведене
апеляційна інстанція приходить до
висновку, що судом вірно застосовані
норми матеріального та процесуального
права й підстав для скасування рішення,
з мотивів, наведених у скарзі, не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 13 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у касаційному порядку протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Ю.Й. Демкович