Справа №489/1735/14-ц 03.06.2014 03.06.2014 03.06.2014
Провадження № 22-ц/784/1662/14
інстанції: Тихонова Н.С.
Суддя-доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

Іменем України

03 червня 2014 року колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого:
Базовкіної Т.М.,

суддів:
Лівінського І.В.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання:
Богатирьовій В.А.,

за участі: позивача ОСОБА_3, його
представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 29 квітня 2014 року за
позовом ОСОБА_3 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 про
відшкодування матеріальних збитків та
моральної шкоди,

в с т а н в и л а :

В березні 2014 р. ОСОБА_3 звернувся з
позовом до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних
збитків та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог
позивач вказував, що 28 листопада 2011 р.
уклав з відповідачем договір про
виконання столярних робіт - 9 одиниць
дверей міжкімнатних з коробками. За
договором загальна попередня вартість
робіт становила 33200 грн. В серпні 2012 р.
сторони додатково в усній формі
домовились про виготовлення
відповідачем сходового маршу, дверей
вхідних, дверей у підвал, дверей
тимчасових загальною вартістю 50920 грн.

Посилаючись на порушення строків
виконання робіт за усіма замовленнями,
позивач просив суд у відповідності до
п. 3.2 укладеного сторонами договору
стягнути з відповідача 21900 грн. збитків,
12618 грн. неустойки та 10000 грн. у
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої душевними стражданнями,
які виникли внаслідок порушення його
прав.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 29 квітня 2014 р. в
позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на неповно встановлення
обставин справи, неналежну оцінку
доказів, просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове про
задоволення позову.

У запереченні на апеляційну
скаргу відповідач вказує на
безпідставність її доводів і просить
скаргу залишити без задоволення, а
рішення суду - без змін.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення позивача, його представника,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню із
таких підстав.

З матеріалів справи вбачається,
та судом встановлено, що 28 листопада 2011
р. ОСОБА_3 (замовник) уклав з фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_5 договір про
виконання робіт (далі - Договір), за
умовами якого відповідач, який є
суб'єктом підприємницької діяльності,
зобов'язувався до 01 березня 2012 р.
виготовити 9 одиниць дверей
міжкімнатних з коробками та встановити
їх.

Таким чином між сторонами у серпні 2012 р.
були укладені в усній формі договори,
предметом яких є виготовлення товарів
(столярних виробів - сходового маршу,
дверей вхідних, дверей у підвал, дверей
тимчасових) та виконання робіт
(надання) послуг (монтаж та
встановлення виробів).

Тобто відносини за даними договорами
підпадають під дію Закону України «Про
захист прав споживачів» та норми ЦК
України, які регулюють відносини
побутового підряду.

За договором від 28 листопада 2011 р.
загальна попередня вартість робіт
становила 31260 грн. та передбачена
можливість зміни вартості у випадку
зміни замовником вимог до продукції. На
час укладання договору замовник
сплачує 21900 грн. - вартість матеріалів.

Згідно п. 2.2 Договору виконавець
виконує роботу в два етапи. Перший етап
- виготовлення дверей у строк до 01
березня 2012 р.

Після виконання першого етапу замовник
сплачує його остаточну вартість - 8460
грн. після прийняття робіт (п. 2.3).

На другому етапі передбачено
встановлення виконавцем дверей
протягом двох тижнів після подачі
відповідної заявки, після чого
замовник сплачує залишок - 900 грн. (п. 2.5).

Як встановлено судом та не оспорюється
сторонами, ОСОБА_5 виконав перший етап
Договору - виготовив 9 міжкімнатних
дверей та передав їх замовнику, а в
подальшому виконав і другий етап -
встановив двері на об'єкті позивача,
але останній передбачені договором 8460
грн. та 900 грн. не сплатив.

В серпні 2012 р. сторони додатково в усній
формі домовились про виготовлення
відповідачем сходового маршу, дверей
вхідних, дверей у підвал, дверей
тимчасових загальною вартістю 50920 грн.
Замовлення за усною домовленістю
відповідачем виконано частково:
виготовлено та встановлено сходовий
марш, вхідні двері, тимчасові двері.

Згідно письмової звірки сторін,
проведеної 09 липня 2013 р., замовником не
було сплачено 8760 грн. як за договором
від 28 листопада 2011 р. так і за усною
домовленістю (а.с. 8).

В силу ст. 611 ЦК України ЦК України у
разі порушення зобов'язань настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,

Звертаючись з позовом, ОСОБА_3 вважав,
що у зв'язку з порушенням строків
виконання робіт за усіма замовленнями
(на підставі письмового договору та
усної угоди), відповідач має повернути
йому 21900 грн. збитків, неустойку та
відшкодувати моральну шкоду.

Згідно п. 3.1 Договору за невиконання
строків робіт виконавець сплачує
замовнику неустойку в розмірі 0,5% від
вартості договору за кожний день
прострочки, але не більше 15% від
вартості Договору.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що при
простроченні 30 днів договір вважати
розірваним з боку виконавця. При цьому
виконавець зобов'язаний компенсувати
пов'язані з невиконанням Договору
матеріальні втрати замовника, які
включають аванс на матеріали та роботи
в розмірі 21900 грн., неустойку за
прострочку з врахуванням інфляції.

Оскільки позивачем виконано роботи
відповідно до умов договору від 28
листопада 2011 р.: міжкімнатні двері було
виготовлено та встановлено
відповідачем незважаючи на
невиконання позивачем вимог п. 2.3 щодо
оплати роботи та п. 2.5 щодо подання
заявки, для застосування наслідків,
передбачених п.п. 3.2 та 3.1 договору
підстави відсутні.

Щодо усної угоди сторін, то
відповідачем частково виконано
замовлення, остаточне виконання
замовлення за усною угодою притримано
виконавцем у зв'язку із затримкою
позивача в оплаті раніше виконаного
замовлення за Договором, що
передбачено ст. 856 ЦК України.

У зв'язку з відсутністю письмової угоди
щодо додаткових замовлень сторонами не
встановлено наслідки невиконання
робіт, не можливо також встановити
остаточні строки їх виконання, а для
застосування умов договору від 28
листопада 2011 р. щодо наслідків
невиконання усної угоди відсутні
правові підстави, оскільки сторони про
таке згоди не досягали.

За такого суд обґрунтовано відмовив в
позові.

Посилання позивача в апеляційній
скарзі на наявність недоліків у
виконаних роботах (відсутність лиштв,
невиконання елементів з'єднання сходів
та відсутність доробок по сходах) не
заслуговують на увагу, оскільки з цих
підстав позов не заявлявся, тоді як
наявність недоліків у виконаних
роботах має інші правові наслідки.

Інші доводи апеляційної скарги не
можна взяти до уваги у зв'язку з їх
недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити,
рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 29 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: