Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22-ц/778/2401/14
Головуючий у 1 інстанції: Кулик В.Б.
Суддя-доповідач: Ломейко В.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

Суддів: Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі Камінській О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 20 лютого 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення додаткових грошових коштів
на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, про стягнення
додаткових грошових коштів на
утримання дитини.

В позові зазначала, що рішенням
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 03.12.2012 року шлюб між нею
та ОСОБА_3 було розірвано. Від даного
шлюбу вони мають неповнолітню дитину -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 04.11.2013 року з ОСОБА_3
стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на
утримання дитини у розмірі ? частини
всіх видів його заробітку (доходів), до
досягнення дитиною повноліття.

У зв'язку зі станом здоров'я доньки, а
саме кіфотичного порушення осанки,
вальгусної деформації стоп, у неї
виникла потреба у додаткових витратах
на її утримання, а саме: масажу спини та
стоп, відвідування басейну ЛФК та
ортопедичне взуття.

На виконання приписів лікаря, дитину
було зараховано до спеціалізованої
дитячо-юнацької школи олімпійського
резерву «Мотор-Січ» з плавання та
стрибкам у воду у групу початкової
підготовки з плавання. Оплата за
заняття становить 260 гри. щомісячно.
Крім того, на масаж: спини та стоп, який
потрібно робити щомісяця по 10 сеансів
потрібно сплачувати по 70 грн. за один
сеанс, що становить 700 грн. щомісяця.
Також: дитині потрібно дві пари
ортопедичного взуття на рік, середньо
ринкова вартість якого становить 400-500
грн.

Вона також сплачує кошти за навчання
дочки в ЗНВК «Світанок», зарахувавши
дитину до даного закладу для розвитку
її здібностей. Щомісячне утримання
дитини у закладі становить 230 грн., з
яких 80 грн. вартість перебування на
навчанні, а 150 грн. - харчування у
закладі.

Додаткові витрати щомісячно на дитину
становлять 1 290 грн. ОСОБА_3 не приймає
участі у житті дочки, грошові кошти на
додаткові витрати не надає. Він працює,
на його утримані не перебувають інші
неповнолітні діти або непрацездатні
батьки, а отже він має можливість
сплачувати половину додаткових витрат
на дитину.

Посилаючись на вищевикладене, просила
суд стягнути з ОСОБА_3 додаткові
грошові кошти на її користь на
утримання неповнолітньої дитини -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 645 грн.
щомісяця починаючи з 04.11.2013 року.

Рішенням Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 20 лютого 2014 року
позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 додаткові кошти на
користь ОСОБА_4 на утримання
неповнолітньої дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 330 грн.
щомісячно, починаючи з 04.11.2013 року.

В іншій частині позову - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави
судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволені позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю - доповідача,
пояснення учасників апеляційного
розгляду, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального права.

Оскаржуючи рішення суду першої
інстанції ОСОБА_3, посилається на те, що
позивачем не доведено особливих
обставин, що обумовили додаткові
витрати на утримання доньки.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 04.11.2013 року з ОСОБА_3
стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на
утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі ? частини всіх видів його
заробітку (доходів), до досягнення
дитиною повноліття(а/с 5).

Позивач зазначає, що у зв'язку зі станом
здоров'я доньки, а саме кіфотичного
порушення осанки, вальгусної
деформації стоп, у неї виникла потреба
у додаткових витратах на її утримання,
а саме: масажу спини та стоп,
відвідування басейну ЛФК та
ортопедичне взуття(а/с 9).

Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була поставлена,
зобов'язані брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами (розвитком
здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо).

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно (ч. ч. 2, 3 ст. 185 СК України).

У пунктах 18, 19 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" від 15 травня 2006
року № 3 зазначено, що до передбаченої
ст. 185 СК України участі в додаткових
витратах на утримання дитини,
викликаних особливими обставинами
(розвитком її здібностей, хворобою,
каліцтвом тощо), можна притягати лише
батьків. У цих випадках ідеться про
фактично зазнані або передбачувані
витрати, тому їх необхідно визначати у
твердій грошовій сумі. При одночасному
розгляді вимог про стягнення аліментів
і додаткових витрат їх має бути
визначено у рішенні окремо.

Суд першої інстанції визначаючи
розмір понесених додаткових витрат
позивачкою на доньку на необмежений
час не навів в своєму рішенні доказів в
обґрунтування особливих обставин та
такого розміру і виходив з доводів
позивачки, які не відповідають
обставинам справи.

Так, як вбачається з матеріалів
справи, згідно довідок лікаря
медичного центру «Аструм», як доказу
позову, доньці рекомендовано масаж
спини та стоп, відвідування басейну ЛФК
та ортопедичне взуття (а/с 8, 9).

Проте, з медичної карти дитини
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з даних
поглибленого медичного огляду, дитина
здорова і будь яких захворювань не
виявлено(а/с 30-31).

Інших рекомендацій стосовно
лікування та оздоровлення, розвитку
доньки матеріали справи не містять.

Рахунок про сплату вартості
ортопедичного взуття на 368гр., як
встановлено, позивачем не сплачено(а/с
14).

З огляду на наведене колегія суддів
вважає, що розмір додаткових витрат на
дитину повинен обґрунтовуватись
відповідними документами (наприклад,
витрати на спеціальний медичний догляд
- довідкою медичного закладу про
вартість медичних послуг; витрати на
лікування, на санаторно-курортне
лікування - виписками з історії хвороби
дитини, рецептами лікарів, довідками,
чеками, рахунками, проїзними
документами тощо). При стягненні коштів
на додаткові витрати, які повинні бути
понесені у майбутньому, суду необхідно
надати розрахунок або обґрунтування
необхідності майбутніх витрат.

Проте, суд першої інстанції
зазначених вимог закону та
передбачений законом порядок
відшкодування додаткових витрат не
врахував та вважав, що додаткові
витрати підлягають стягненню
щомісячно у твердій грошовій сумі, з
моменту встановлення
лікарем-ортопедом діагнозу і до
невизначеного часу.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судове
рішення у цивільній справі" від 18
грудня 2009 року № 14 ухвалене у справі
рішення має бути гранично повним,
ясним, чітким, викладеним у
послідовності, встановленій статтею 215
ЦПК.

За таких обставин колегія суддів
дійшла думки, що доводи, викладені в
апеляційній скарзі, дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи стягнення додаткових
витрат, тому є підстави для скасування
оскаржуваного рішення суду та
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 309, 313-314, 316-317
ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 20 лютого 2014 року у цій
справі, скасувати та ухвалити рішення
наступного змісту: «В задоволенні
позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
додаткових грошових коштів на
утримання дитини та судових витрат
відмовити.»

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: