У Х В А Л А

Іменем України

08 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослой Г.Г.,

суддів: Бондаренка Ю.О., Куцин М.М.,

при секретарі - Чейпеш С.І.,

з участю - представника ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Гриниха Т.Ю. і
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення
Мукачівського міськрайонного суду від
25 грудня 2013 року по справі за позовом
ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся в суд із даним позовом,
мотивуючи тим, що ОСОБА_2 за договором
кредиту від 21.12.2005 року отримала кредит
у розмірі 15600 доларів США зі сплатою
відсотків за користування у розмірі
15,96% на рік на суму залишку кредиту
терміном до 18.12.2009 року. Внаслідок
неналежного виконання взятих на себе
зобов'язань, станом на 13.10.2013 року
виникла заборгованість у розмірі 56583,24
долари США, що за курсом 7,99 відповідно
до службового розпорядження НБУ від
13.10.2013 року становить 452100,09 грн.

Позивач свої зобов'язання виконав, а
відповідачка ухиляється від сплати
заборгованості в добровільному
порядку.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, між позивачем
та ОСОБА_2 21.12.2005 року було укладено
договір іпотеки, відповідно до якого
відповідачка передала в іпотеку банку
належне їй на праві особистої
власності домоволодіння АДРЕСА_1.

Посилаючись на вказані обставини
просили в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
звернути стягнення на предмет іпотеки -
домоволодіння АДРЕСА_1, що належить на
праві особистої приватної власності та
виселення всіх проживаючих осіб у
будинку.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 25 грудня 2013 року в позові
відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду, як таке, що
постановлене з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
оскільки строк позовної давності у
межах якого можна звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу не пропущено і
підстав передбачених чинним
законодавством для відмови у позові
відсутні.

Заслухавши пояснення представника ПАТ
КБ «ПриватБанк» - Гриниха Т.Ю., яка
підтримала доводи, викладені в
апеляційній скарзі, представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_4, який просить рішення
суду залишити без змін, перевіривши
матеріали справи, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Встановлено, що 21.12.2005 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір, за умовами якого
банк надав останній кредит в розмірі
15000 доларів США у вигляді не
поновлювальної кредитної лінії на
«ремонт будинку» та у розмірі 600,00
доларів США на сплату страхових
платежів у випадках та згідно порядку,
передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного
Договору зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 1,33% на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом і комісією за
розрахункове-касове обслуговування в
розмірі 0,16% від суми виданого кредиту
щомісяця в період сплати, комісії та
дострокове погашення кредиту
відповідно до п.3.11 даного Договору, з
кінцевим терміном повернення до 18.12.2009
року, а відповідач зобов'язалася
прийняти, належним чином
використовувати і повернути банку
кредит та сплачувати проценти, комісії
в порядку і на умовах визначених
договором.

Банк свої зобов'язання за договором
виконав, надавши у розпорядження
ОСОБА_2 обумовлені в договорі суму
кредиту в розмірі 15600 доларів США.

У забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором між позивачем
та відповідачем 21.12.2005 року було
укладено договір іпотеки, відповідно
до якого ОСОБА_2 передала в іпотеку
банку належне їй на праві особистої
власності домоволодіння АДРЕСА_1.

В порушення умов договору ОСОБА_2 взяті
на себе зобов'язання за договором
належним чином не виконала, що призвело
до виникнення заборгованості, що
стверджується розрахунком
заборгованості.

21.08.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
направив ОСОБА_2 досудову вимогу щодо
дострокового виконання нею своїх
зобов'язань за вищезазначеним
кредитним договором.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

У відповідності до ч.4 ст. 267 ЦК України
сплив строк позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

При постановленні рішення, суд першої
інстанції обґрунтовано вважав, що
право вимоги у позивача за кредитом
виникло 18.12.2009 року, а ПАТ КБ
«ПритваБанк» звернувся до суду 10.10.2013
року з пропуском строку позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, що є
самостійною підставою для відмови у
позові та відмовив у задоволенні
позовних вимог саме з цих підстав.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим і підстав для його зміни
чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги судова
колегія до уваги не приймає, так як вони
не ґрунтуються на вимогах закону та
фактичних обставинах справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк»
відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 25 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області
Собослой Г.Г.