У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді:
Демянчук С.В.,

суддів:
Буцяка З.І., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання:
Ковальчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Кредобанк" на заочне рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від 14 квітня 2014
року в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Кредобанк" до
ОСОБА_1 про дострокове стягнення
заборгованості, пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань та звернення
стягнення на предмет іпотеки,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Рівненського
міського суду Рівненської області від
14 квітня 2014 року в задоволенні позову
ПАТ "Кредобанк" було відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням,
ПАТ "Кредобанк" подало на нього
апеляційну скаргу, в якій вказує, що
рішення суду першої інстанції є
незаконним, необгрунтованим, неповно
та невірно встановлені обставини, які
мають значення для справи, внаслідок
неправильного дослідження доказів та
їх оцінки, ухвалене з істотним
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Вказує, що виходячи зі змісту п.п. 4.9., 4.10.
кредитного договору №341-07 від 21
листопада 2007 року та керуючись ст.35
Закону України "Про іпотеку"
відповідачу, позивачем була направлена
відповідна вимога про погашення
наявної заборгованості, проте станом
на дату подання позову, заборгованість
за кредитним договором сплачена не
була, тому позивач правомірно заявив
позовні вимоги про стягнення
заборгованості за кредитним договором
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Зазначає, що враховуючи те, що позивач
просив звернути стягнення на предмет
іпотеки, суд першої інстанції, з
урахуванням отриманої інформації від
реєстраційної служби повинен був
встановити правомірність відчуження
договору іпотеки, оскільки факт
відчуження предмету іпотеки без згоди
на те іпотекодержателя, враховуючи
наявність заборони відчуження, вказує
на протизаконність такого відчуження.

Звертає увагу суду на те, що суд першої
інстанції за відсутності повідомлення
про отримання особами, на адреси яких
було відправлено інформаційний лист
суду, не встановивши всі обставини
справи винесла рішення, яким в
задоволенні позову ПАТ "Кредобанк"
відмовив.

Просили скасувати рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від 14 квітня 2014
року та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні представник ПАТ
"Кредобанк", підтримавши апеляційну
скаргу повністю, надала пояснення в
межах її доводів.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного
суду не з'явилася. Про час та місце
розгляду справи повідомлялася за
зазначеною апелянтом адресою.

Перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді
першої інстанції, правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог до ОСОБА_1, оскільки на
час розгляду справи за позовом банку
про звернення стягнення на предмет
іпотеки нерухоме майно, а саме квартиру
АДРЕСА_1 , вибуло із володіння
відповідача ОСОБА_1, яка укладала з
банком договір іпотеки.

Щодо даних висновків, суд першої
інстанції навів відповідні мотиви та
доводи з якими погоджується і колегія
суддів, оскільки вони відповідають
встановленим обставинам справи та
вимогам чинного законодавства: ст.ст.
316, 317, 319, 321, 328 ЦК України, ст.ст. 5, 23, 38-39
Закону України "Про іпотеку".

Так, судом встановлено, що 21.11.2007 року
між ВАТ "Кредобанк", правонаступником
всіх прав та обов'язків якого виступає
ПАТ "Кредобанк", та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 341-07 згідно якого
ВАТ "Кредобанк" взяв на себе
зобов'язання надати у власність ОСОБА_1
грошові кошти у сумі 303 000,00 грн. на
умовах, а остання зобов'язалася
повернути кредит і сплатити проценти
до 20.11.2027 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_1 та ВАТ "Кредобанк" за кредитним
договором між вказаними особами, 21.11.2007
року був укладений договір іпотеки
№341-07/ 01, посвідчений ОСОБА_2 приватним
нотаріусом Рівненського міського
нотаріального округу, за реєстровим
№2502.

Предметом іпотеки є чотирьохкімнатна
квартира АДРЕСА_1, житловою площею 54,1
м.кв. та належала ОСОБА_1 на праві
приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу квартири,
посвідченого 09.08.1999 року приватним
нотаріусом Рівненського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 в реєстрі
№ 2213.

З інформаційної довідки з Реєстру прав
власності на нерухоме майно №17333813 від
4.02.2014 року, вбачається, що квартира
АДРЕСА_1 належить на праві спільної
часткової власності ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 на підставі свідоцтва
про право власності, наказу №483 САЕ №
305082 від 05.10.2011 року виданого
Управлінням житлово-комунального
господарства виконавчого комітету
Рівненської міської ради.

За змістом статті 23 Закону України "Про
іпотеку" у разі переходу права
власності (права господарського
відання) на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності
на предмет іпотеки, набуває статус
іпотекодавця і має всі його права і
несе всі його обов'язки за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття ним права
власності на предмет іпотеки.

Таким чином, відповідно до
встановлених обставин, вбачається, що
на час розгляду справи судом першої
інстанції ОСОБА_8 не є належним
іпотекодавцем за зазначеним договором
іпотеки.

Предмет іпотеки з 05.10.2011 року належить
на праві спільної часткової власності
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
підставі свідоцтва про право
власності, наказу №483 САЕ № 305082, однак
дані обставини безпідставно не були
перевірені, оскільки нові власники не
були залучені до справи. Представник
позивача не надав суду достатніх та
належних доказів для належної
перевірки зазначених обставин.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.33 ЦПК України суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

Відповідно до закріпленого в ст. 11 ЦПК
України принципу диспозитивності
цивільного судочинства та за змістом ч.
1 ст. 33 ЦК України заміна неналежного
відповідача судом можлива лише як
результат вирішення судом клопотання
позивача про заміну первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом.

Позивач добросовісно не скористався
своїми процесуальними правами та
обов'язками в суді першої інстанції,
оскільки дізнавшись про зміну власника
на спірну квартиру, яка є предметом
іпотеки, з заявами про заміну
відповідача не звертався.

Таким чином вбачається, що позов
пред'явлений не до тієї особи, яка має
відповідати за позовом, місцевий суд не
визначився з характером спірних
правовідносин, не виконав вимог ст.10
ЦПК України щодо обов'язку сприяти
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи, належним чином не
вирішив питання щодо залучення до
участі у справі у якості
співвідповідачів, не роз'яснив
позивачу положень зазначених вище
норм, можливість подання нею
клопотання про заміну первісного
відповідача належними відповідачами,
наслідки не вчинення відповідних
процесуальних дій.

За вказаних обставин, колегія суддів
відхиляє доводи апелянта про
можливість задоволення вимог, оскільки
встановлено, що даний позов
пред'явлений не до тієї особи, однак не
має процесуальних повноважень
виправити вказане порушення в силу
положень ст.303 ЦПК України щодо меж
розгляду справи та відсутності
повноважень наданих йому цим Кодексом,
у зв'язку із чим, рішення про відмову у
задоволенні позову підлягає залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Кредобанк"
відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 14 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий суддя:
С.В. Демянчук

Судді :
З.І. Буцяк

С.В. Хилевич