22-ц/775/804/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Курбанова
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2014 року колегія суддів
судової палати Апеляційного суду
Донецької області в складі:

головуючого: Песоцької Л.І.

Ткаченко Т.Б., Мальцевої Є.Є.

при секретарі Одінцові Е. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі Донецької
області апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
Приморського району Маріупольської
міської ради Донецької області на
ухвалу Приморського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
22 квітня 2014 року у справі за позовом
Управління праці та соціального
захисту населення Приморського району
Маріупольської міської ради Донецької
області до ОСОБА_3 про стягнення сум
соціальної допомоги,

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року Управління праці та
соціального захисту населення (далі
УПСЗН) Приморського району
Маріупольської міської ради Донецької
області звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення надміру
виплачених сум соціальної допомоги в
розмірі 5998 грн. 38 коп., посилаючись на
те, що з 28 листопада 2011 року по 31 липня
2012 року відповідачеві була виплачена
соціальна допомога в зазначеній сумі,
як постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи, проте
рішенням Комісії із спірних питань
визначення статусу осіб, які брали
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, Міністерства
соціальної політики України від 09
квітня 2012 року визнано безпідставною
видачу ОСОБА_3 посвідчення громадянина,
який постраждав внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Ухвалою Приморського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
22 квітня 2014 року провадження у справі
закрито.

Не погодившись, УПСЗН Приморського
району Маріупольської міської ради в
апеляційній скарзі просить ухвалу суду
скасувати і справу направити для
розгляду до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників УПСЗН Приморського
району Маріупольської міської ради
Непийпиво Т.П. і Управління пенсійного
фонду України в Приморському районі
міста Маріуполя Донецької області
Оринської Н.В., які просили апеляційну
скаргу задовольнити, пояснення ОСОБА_3
і його представника ОСОБА_6, які
заперечували проти скарги, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд
виходив з того, що даний спір виник за
зверненням суб'єкта владних
повноважень і не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства. З
таким висновком не можна не погодитись.

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що
суди розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Відповідно до змісту п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС
України справа адміністративної
юрисдикції (далі - адміністративна
справа) - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі, на
виконання делегованих повноважень.

Частиною 4 ст. 50 КАС України
передбачено, що громадяни України
можуть бути відповідачами за
адміністративним позовом суб'єкта
владних повноважень у випадках,
встановлених законом.

У п. 3 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України від 1
березня 2013 року N 3 «Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» роз'яснено, що вирішуючи питання
про відкриття провадження у справі,
суди повинні виходити з того, що
відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку
цивільного судочинства суди
розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ за Кодексом
адміністративного судочинства України
(стаття 17) (далі - КАС), Господарським
процесуальним кодексом України (статті
1, 12; далі - ГПК), Кримінальним
процесуальним кодексом України (далі -
КПК) або Кодексом України про
адміністративні правопорушення (далі -
КУпАП) віднесено до компетенції
адміністративних, господарських судів,
до кримінального провадження чи до
провадження в справах про
адміністративні правопорушення.
Законом може бути передбачено розгляд
інших справ за правилами цивільного
судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають
виходити з того, що критеріями
відмежування справ цивільної
юрисдикції від інших є, по-перше,
наявність у них спору про право
цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по-друге, суб'єктний склад
такого спору (однією зі сторін у спорі
є, як правило, фізична особа).

Пунктом 31 зазначеної постанови
роз'яснено, що ч. 4 ст. 50 КАС передбачено,
що громадяни України можуть бути
відповідачами за адміністративним
позовом суб'єкта владних повноважень у
випадках, встановлених законом.

Такими випадками, наприклад, є:

1)Відповідно до частини другої статті 2
та частини першої статті 11 Закону
України від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР
"Про місцеве самоврядування в Україні"
визначено суб'єктів здійснення
місцевого самоврядування, до яких
належить й виконавчі органи ради.

Згідно з підпунктом 25 пункту 4 Типового
положення про Головне управління праці
та соціального захисту населення
обласної, Київської міської державної
адміністрації, управління праці та
соціального захисту населення
Севастопольської міської державної
адміністрації, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 30 травня 2007 року N 790, таке
управління відповідно до покладених на
нього завдань організовує, координує
та контролює надання населенню
субсидій для відшкодування витрат на
оплату житлово-комунальних послуг,
придбання скрапленого газу, твердого
та рідкого пічного побутового палива.

Отже, спір між сторонами з приводу
здійснення органом владних
повноважень (управлінням праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету районної ради),
делегованих йому законом, щодо
контролю за розподілом бюджетних
коштів, спрямованих на виплату
субсидій для відшкодування витрат на
оплату житлово-комунальних послуг, не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

2) Міський центр зайнятості як орган
державної влади має право на звернення
до суду з позовом про стягнення
безпідставно отриманої допомоги по
безробіттю з метою реалізації наданих
йому частиною третьою статті 36 Закону
України від 2 березня 2000 року N 1533-III "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" повноважень, якою
передбачено, що сума виплаченого
матеріального забезпечення на випадок
безробіття та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Оскільки у такому разі виникає спір за
зверненням суб'єкта владних
повноважень із приводу реалізації
наданих йому законом функцій та у
випадку, встановленому законом, такий
спір не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

3) Відповідно до частини першої статті 5
Закону України від 21 листопада 1992 року N
2811-XII "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" всі види державної допомоги
сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку
з вагітністю та пологами жінкам,
зазначеним у частині другій статті 4
цього Закону, призначають і виплачують
органи соціального захисту населення
за місцем проживання батьків
(усиновлювачів, опікуна,
піклувальника).

Частиною другою статті 22 зазначеного
Закону передбачено, що суми державної
допомоги, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку громадян (у
результаті подання документів із
свідомо неправдивими відомостями,
неподання відомостей про зміни у
складі сім'ї, приховування обставин, що
впливають на виплату державної
допомоги, тощо), стягуються згідно з
законом.

Оскільки на управління праці і
соціального захисту населення,
зокрема, покладаються функції
реалізації соціальної допомоги
громадянам, які потерпіли внаслідок
Чорнобильської катастрофи, тому УПСЗН
Приморського району Маріупольської
міської ради виконує делеговані йому
законом владні повноваження щодо
виплати допомоги особам, потерпілим
від Чорнобильської катастрофи й спір,
що виник за зверненням цього
управління щодо виплати сум соціальних
виплат підлягає розгляду в порядку
адміністративного, а не цивільного
судочинства.

За таких обставин суд законно та
обґрунтовано дійшов висновку про те, що
даний спір не є цивільно-правовим, і
закрив провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не є
підставою для скасування ухвали суду.

Керуючись ст. ст.307, 312 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Приморського району Маріупольської
міської ради Донецької області
відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
22 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді