АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4065/14
Головуючий 1 інст. - Полєхіна А.Ю.
Справа №635/5964/13-ц
Доповідач - Черкасов В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О.,
Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Чемерис Л.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Харківського районного суду
Харківської області від 29 квітня 2014
року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про знос
самочинно побудованих будівель, -

В С Т А
Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа:
ОСОБА_3 про знос самочинно побудованих
будівель.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2
вказувала, що їй на праві власності
належить ? частина земельної ділянки
домоволодіння АДРЕСА_1, інші ? частина
належить відповідачу ОСОБА_1, а ?
частина - ОСОБА_3 Самочинно побудована
житлова прибудова літ. «А-1», гараж літ.
«З», мала бетонна каналізація літ. «К» у
спірному домоволодінні належить
ОСОБА_1 На даний час спірним є вирішення
питання про введення в експлуатацію
рішенням ХРГА №1853 від 23 серпня 2008 року
самочинно побудованої житлової
прибудови літ. «А-1», гараж літ. «З», мала
бетонна каналізація літ. «К» в
домоволодінні АДРЕСА_1, загальною
площею 91,70 кв.м., у зв'язку з чим
змінюються долі на користь відповідача
ОСОБА_1 за рахунок зменшення її долі та
долі ОСОБА_3 без згоди останніх,
порушуючи при цьому їх права. А саме,
житлова прибудова позбавляє
можливості входу в квартиру НОМЕР_1
вказаного будинку та користування ?
частини квартири та ? частини земельної
ділянки, крім того, прибудова
побудована відповідачем без проекту.

Тому, ОСОБА_2, з урахуванням уточнених
позовних вимог (а.с.33), просила суд
зобов'язати ОСОБА_1 знести самочинно
побудовану прибудову літ. «А1-1» до
житлового будинку літ. «А-1», гараж літ.
«З», мала бетонна каналізація літ. «К» в
домоволодінні АДРЕСА_1 за свій рахунок,
зобов'язати відповідача компенсувати
витрати та стягнути судовий збір.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 29 квітня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково. Зобов'язано відповідача
ОСОБА_1 знести самочинно побудовані
прибудови літ. «А1-1» до житлового
будинку літ. «А-1», гараж літ. «З», мала
бетонна каналізація літ. «К» в
домоволодінні АДРЕСА_1 за свій рахунок.
Стягнуто судові витрати з ОСОБА_1 на
користь позивачки в розмірі 229,41 грн. У
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції з ухваленням нового
рішення, яким відмовити в позовних
вимогах щодо зносу новоствореного
нерухомого майна.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу підлягаючою
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
самочинна прибудова відповідача
порушує права інших власників
домоволодіння, що є підставою для
знесення особою, яка здійснила
самочинного будівництва.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може
погодитися.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності.

За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
передбачено, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Відповідно до положень статей 186, 381 ЦК
України, розташовані на земельній
ділянці поряд із житловим будинком
господарсько-побутові будівлі й
споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо
є приналежністю головної речі
(будинку).

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить на праві
власності по ? частині земельної
ділянки по АДРЕСА_1 (а.с. 74-81).

В період з 2001 року по 2007 рік здійснено
самочинне будівництво житлової
прибудови літ. «А1-1» житловою площею
30,70кв.м., загальною площею 58,40 кв.м., літ
«а2» розміром 2,08х1,57м., загальною площею
2,50 кв.м., крім того побудовано
господарські будівлі: гараж літ. «З»
розміром 4,40x7,0м., малу бетонну
каналізаційну споруду літ. «К» (а.с.57).

Рішенням Покотилівської селищної ради
Харківського району Харківської
області за №454 від 12.12.2006 року надано
дозвіл на збереження прибудови літ.
«А1-1» до житлового будинкуАДРЕСА_1
(а.с.59).

Розпорядженням голови Харківської
районної адміністрації за №1853 від
23.08.2007 року затверджено акт приймальної
комісії про прийняття до експлуатації
вказаної прибудови (а.с.60,61).

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 28.07.2011 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання права власності на
частину житлового будинку та
перерозподіл ідеальних часток позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволені, за ОСОБА_1
визнано право власності в порядку
забудови на житлову прибудову до
житлового будинку літ. «А-1», гараж літ.
«З», малу очисну каналізаційну споруду
літ. «к», що складають 57/100 частини
житлового будинку з надвірними
спорудами, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1. Перерозподілено ідеальні
частки співвласників житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1 та
визнано за ОСОБА_1 право власності на
68/100 частин будинку замість 1/4 частини
будинку, визнано за ОСОБА_2 право
власності на 11/100 частин будинку
замість 1/4 частини будинку, визнано за
ОСОБА_3 право власності на 21/100 частину
будинку замість ? частини будинку.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 06.12.2011 року
зазначене рішення скасовано та
відмовлено позивачу в задоволені
позовних вимог в повному обсязі.

Крім того, рішенням Харківського
районного суду Харківської області від
10 грудня 2013 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 про визнання права
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1 відмовлено (а.с.26).

Згідно п.п.22, 24 Постанови Пленуму ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)», знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності.
Знесення нерухомості, збудованої з
істотним відхиленням від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотним
порушенням будівельних норм і правил (у
тому числі за відсутності проекту),
можливе лише за умови, що неможлива
перебудова нерухомості відповідно до
проекту або відповідно до норм і
правил, визначених державними
правилами та санітарними нормами, або
якщо особа, яка здійснила (здійснює)
будівництво, відмовляється від такої
перебудови. В інших випадках суд за
позовом відповідного державного
органу чи органу місцевого
самоврядування може на підставі
частини сьомої статті 376 ЦК зобов'язати
забудовника здійснити перебудову
житлового будинку, будівлі, споруди або
іншого об'єкта нерухомості, який
побудовано чи будується з істотними
відхиленнями від проекту або з
істотним порушенням основних
будівельних норм і правил, у тому разі,
коли таке будівництво суперечить
суспільним інтересам, порушує права
інших осіб, коли порушення будівельних
норм і правил є істотним, а також є
технічна можливість виконати
перебудову.

Крім того, згідно з п. 25 указаної
постанови відхилення від проекту
забудови об'єкта нерухомості або від
вимог будівельних норм і правил, які не
є істотними, не порушують прав інших
осіб та інтересів суспільства, не
суперечать санітарно-технічним
вимогам і правилам експлуатації, не
впливають на міцність і безпечність
цього об'єкта (зокрема, відхилення у
житловому будинку від внутрішнього
планування зі збереженням чи незначним
відхиленням від установленого
проектом розміру житлової площі,
незначна зміна його зовнішніх
габаритів, місця розташування тощо), не
можуть бути підставою для задоволення
вимог про перебудову чи про знесення
об'єкта нерухомості.

Виходячи із змісту ч. 7 ст. 376 ЦК України,
суд повинен установити: чи порушує
самочинна будова права інших осіб, а
якщо порушує, то яких саме осіб; чи
відповідає вона державним нормам та
будівельним правилам, які давали б
підстави для прийняття її в
експлуатацію в порядку, установленому
законодавством, чи можливо провести
перебудову самочинної будови для
приведення її у відповідність до
державних норм та будівельних правил,
чи згодні особи, які здійснили
самочинне будівництво провести його
перебудову.

Таким чином, аналіз норм чинного
законодавства свідчить про те, що
законодавство не визнає самочинне
будівництво об'єктом правового
захисту, крім передбаченого ч. 3 ст. 376 ЦК
України випадку, а тому правовими
наслідками самочинного будівництва, в
разі звернення до суду з позовом
відповідного органу, є або знесення
такого будівництва або проведення
відповідної його перебудови. Право на
звернення до суду з таким позовом
надає, зокрема, й відповідному органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що судом першої інстанції
відповідний орган влади або орган
місцевого самоврядування до участі у
справі не залучався.

Рішення державних органів щодо
збереження новоствореного майна
відповідача, а саме прибудови літ. «А1-1»
до житлового будинкуАДРЕСА_1, а також
затвердження акту приймальної комісії
про прийняття до експлуатації вказаної
прибудови відповідача є чинними на
даний час і ніким не скасовані.

Суд у порушення ст. ст. 212-214 ЦПК України
належним чином не встановив наявності
або відсутності факту відхилення
відповідача від проекту при
будівництві, не дослідив можливості
перебудови спірного житлового будинку
та не обґрунтував її неможливості й
дійшов до передчасного висновку про
знесення новобудови.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, позивач повинен довести істотне
відхилення від проекту або істотне
порушення відповідачем основних
будівельних норм і правил за допомогою
належних і допустимих доказів (ст. ст.
57-59 ЦПК України). Разом з тим, висновки
суду першої інстанції не містять
посилань на норми права, що
підтверджують такі істотні порушення,
зокрема немає посилань на порушення
ДБН тощо, а вказано лише про загальні
припущення, що заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК
України.

Матеріали справи не свідчать, що спірна
самочинна прибудова порушує права та
інтереси інших співвласників
домоволодіння.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності,
згідно з яким кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, а суд розглядає справу
в межах заявлених вимог і вирішує
справу на підставі наданих доказів.

Доводи апеляційної скарги
підтверджуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

За таких обставин судова колегія
відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України
вважає за необхідне рішення суду
першої інстанції скасувати.

Керуючись ст. ст. 303, 304,
п.2ч.1ст.307,ст..ст.309,313,314,316,317,319,324 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити..

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 29 квітня 2014
року - скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа: ОСОБА_3 про знос самочинно
побудованих будівель - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: