АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/4287/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1803/14
Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л.В.
Доповідач Гальонкін С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого - судді : Гальонкіна С.А.

суддів: Лобова О.А., Петренка В.М.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Полтавського
обласного комунального виробничого
підприємства теплового господарства
«Полтаватеплоенерго» на ухвалу
Октябрського районого суду м. Полтави
від 10 квітня 2014 року по справі за заявою
Полтавського обласного комунального
виробничого підприємства теплового
господарства «Полтаватеплоенерго» про
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання (боржник ОСОБА_1).

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду
Полтавської області Гальонкіна С.А., -

в с т а н о в и л а :

Судовим наказом Октябрського
районного суду м. Полтави № 2-н-749/10 від 31
серпня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»
заборгованість за послуги з
теплопостачання в сумі 2165 грн. 29 коп. та
30 грн. за інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи. Судовий
наказ після набрання ним законної сили
видати стягувачу. Судовий наказ набрав
законної сили 24 вересня 2010 року. Строк
пред'явлення наказу до виконання - три
роки.

01 квітня 2014 року до суду звернулось
ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» з заявою
щодо поновлення строку для
пред'явлення виконавчого документу до
виконання.

Ухвалою Октябрського районного суду м.
Полтави від 10 квітня 2014 року заявнику
ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»
відмовлено у поновленні строку для
пред'явлення виконавчого документу до
виконання.

В апеляційній скарзі ПОКВПТГ
«Полтаватеплоенерго» просить ухвалу
місцевого суду скасувати та передати
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального законодавства.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до п. 2 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
змінює або скасовує ухвалу суду
першої інстанції і постановляє ухвалу
з цього питання, якщо воно було
вирішено судом першої інстанції з
порушенням норм процесуального права
або при правильному вирішенні було
помилково сформульовано суть
процесуальної дії чи підстави її
застосування.

Відмовляючи у задоволенні заяви
про поновлення строку для пред'явлення
виконавчого документу до виконання,
місцевий суд виходив з того, що заявник
не надав доказів поважності причин
пропуску строку, та зазначив, що
заявник не вчинив жодної дії щодо
намагання отримати виконавчий
документ в суді протягом тривалого
часу.

Проте з такими висновками суду
погодитись не можна, виходячи з
наступного.

Наказне провадження є самостійним і
спрощеним видом судового провадження у
цивільному судочинстві при розгляді
окремих категорій справ, у якому суддя
в установлених законом випадках за
заявою особи, якій належить право
вимоги, без судового засідання і
виклику стягувача та боржника на
основі доданих до заяви документів
видає судовий наказ, який є особливою
формою судового рішення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 106 ЦПК
України, у разі ненадходження від
боржника заяви про скасування судового
наказу протягом трьох днів після
закінчення строку на її подання
судовий наказ набирає законної сили і
суд видає його стягувачеві для
пред'явлення до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що
судом не було виконано норми ст..106 ЦПК
України, які також знайшли своє
відображення в п. 4 судового наказу,
відповідно до якого судовий наказ
після набрання ним законної сили
необхідно видати стягувачу. Відмітка
про набрання наказом чинності була
зроблена 24 вересня 2010 року. Однак,
матеріали справи не містять жодних
доказів того, що судом судовий наказ
після набрання законної сили було
направлено стягувачеві.

Окрім того, з листа ПОКВПТГ
«Полтаватеплоенерго» від 30.05.2012 року,
копія якого міститься в матеріалах
справи, вбачається, що заявник
звертався до суду з клопотанням про
видачу судових наказів, винесених
Октябрським районним судом м. Полтави у
2010 році, в тому числі й щодо боржника
ОСОБА_1, але зазначене клопотання
місцевим судом залишено без
реагування. Фактично заявник отримав
судовий наказ лише 07.03.2014 року, що
підтверджується відповідною відміткою
в матеріалах (а.с.20) та на обкладинці
справи.

Судовий наказ є особливою формою
судового рішення та має відповідати
вимогам до виконавчого документа,
встановленим ЗУ «Про виконавче
провадження».

Заборгованість, стягнута згідно
судового наказу, боржником не погашена.

Колегія судді вважає, що місцевим судом
допущено порушення норм
процесуального права, зокрема положень
ч. 1 ст. 106 ЦПК України в частині
направлення судового наказу
стягувачеві після внесення до нього
відповідної відмітки про дату набрання
ним законної сили. Отже, висновки суду
першої інстанції про те, що стягувачем
пропущено строк для пред'явлення
виконавчого документу до виконання без
поважних причин є передчасним.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про
виконавче провадження» стягувач, який
пропустив строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання,
має право звернутися із заявою про
поновлення попущеного строку до суду,
який видав відповідний виконавчий
документ, або до суду за місцем
виконання.

Стягувачам, які пропустили строк для
пред'явлення виконавчого документу до
виконання з причин, визнаних судом
поважними, пропущений строк може бути
поновлено (ч. 1 ст. 371 ЦК України).

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних
положень до Закону України «Про
виконавче провадження» в редакції від 4
листопада 2010 року, виконавчі
документи, видані до набрання
чинності цим Законом, пред'являються
до виконання у строки, встановлені на
момент їх видачі.

Так, стягувач отримав виконавчий
документ 07.03.2014 року. За змістом ч. 1 ст.
22 ЗУ «Про виконавче провадження» в
редакції чинній на час видачі судового
наказу стягувачеві, виконавчі
документи можуть бути пред'явлені до
виконання протягом року, якщо інше не
передбачено законом.

Окрім того, колегія суддів звертає
увагу на те, що Європейський суд з прав
людини у своїй прецедентній практиці
наголошує, що відповідно до усталеного
прецедентного права, пункт 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право на звернення до суду
або арбітражу з позовом стосовно
будь-яких його цивільних прав та
обов'язків. При цьому, відповідно до
статті 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод
виконання рішення, ухваленого
будь-яким судом, має розцінюватися як
складова частина "судового розгляду"
(Рішення Європейського Суду з прав
людини у справі «Горнсбі проти Греції»
від 19 березня 1997 року, пункт 40).

Невід'ємність права сторони на
виконання остаточного рішення суду
також знайшло своє відображення в
рішеннях у справах «Войтенко проти
України», «Жовнір проти України»,
«Шмалько проти України», «Ромашов
проти України», «Бакай та інші проти
України», «Півень проти України» тощо.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
є обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про скасування
ухвали суду та вважає, що заявнику
ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»
необхідно поновити строк для
пред'явлення виконавчого документу до
виконання, який встановити терміном в 1
рік, починаючи з 7.03.2014 року - дня
отримання стягувачем судового наказу.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.2, 312 ч.1
п. 2, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Полтавського
обласного комунального виробничого
підприємства теплового господарства
«Полтаватеплоенерго» - задовольнити
частково.

Ухвалу Октябрського районого суду м.
Полтави від 10 квітня 2014 року -
скасувати.

Поновити Полтавському обласному
комунальному виробничому підприємству
теплового господарства
«Полтаватеплоенерго» річний строк
для пред'явлення судового наказу №
2-н-749/10 від 31.08.2010 року про стягнення
заборгованості з ОСОБА_1 до виконання,
який обраховувати з 07 березня 2014 року.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і в касаційному порядку
оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис)
Гальонкін С.А.

Судді: (підпис)
Петренко В.М.

(підпис)
Лобов О.А.

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Гальонкін С.А.