Справа № 587/2552/13-ц
Провадження № 2/587/37/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2014 року Сумський районний суд
Сумської області у складі:

Головуючого - судді Моісеєнко О.М.,

При секретарі Козловій К.Л.,

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми справу за позовом

ОСОБА_1

До ОСОБА_2

ОСОБА_3

Сумської обласної дирекції ВАТ НАСК
«Оранта»

Про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної злочином,

Встановив:

Позивач звернувся до суду з тих
підстав, що 6 липня 2012 року близько 23.00
год. відповідач ОСОБА_2 під час
керування автомобілем допустив наїзд
на нього та ОСОБА_4 Внаслідок пригоди
позивач отримав тілесні ушкодження у
вигляді травми голови, перелому кісток
основи черепу, закритих переломів
кісток ноги, тощо. Вказані тілесні
ушкодження кваліфіковані як тяжкі
тілесні ушкодження. Вироком суду водій
був засуджений за ч.2 ст.286 КК України.
Після ДТП позивач тривалий час
лікувався. ОСОБА_2 частково відшкодував
спричинену шкоду, надав 6600 грн. Крім
того, внаслідок події йому була
спричинена моральна шкода, оскільки
завдана шкода здоров'ю, від продовжує
відчувати фізичний біль та страждання.
У 2012 році йому встановлена друга група
інвалідності, тобто є побоювання, що
стан його здоров'я не відновиться.
Після аварії він не може працювати по
спеціальності та не може утримувати
двох малолітніх дітей. До початку
судового розгляду кримінальної справи
відповідач власноручно написав
розписку на 28000 грн., які зобов'язався
щомісячно певними сумами сплачувати
йому на відшкодування заподіяної
шкоди. Однак після судового рішення,
посилаючись на скрутне матеріальне
становище, грошей не сплатив, а потім
зовсім відмовився їх сплачувати.
Просив стягнути з ОСОБА_2 1478,11 грн. на
відшкодування заподіяної матеріальної
та 50000 грн. відшкодування моральної
шкоди.

Під час розгляду справи в якості
співвідповідачів було притягнуто
зареєстрованого власника автомобіля
ОСОБА_3 та страхову компанію ВАТ НАСК
«Оранта». У подальшому позивач
змінював позовні вимоги, після чого їх
зменшив та просив стягнути з
відповідача ОСОБА_2 629,11 грн.
відшкодування матеріальної та 50000 грн.
відшкодування моральної шкоди.

Позивач та його представник у
судовому засіданні позов підтримали
повністю. Позивач пояснив, що при
розгляді кримінальної справи відносно
відповідача ОСОБА_2 у суді він не
наполягав на суворій мірі покарання,
виходячи з того, що останній частково
відшкодував заподіяну шкоді та написав
розписку про те, що додатково відшкодує
28 тис. грн. щомісячними платежами. Однак
більше грошей по розписці не платив.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав
і суду пояснив, що відшкодував позивачу
названу його матір'ю суму в розмірі 12
тис. грн. Розписку дійсно написав, однак
сплатив ці гроші після вироку суду, про
що підтверджуючих документів не має, бо
позивач сказав, що пробачає суму боргу.
Вважає, що повністю відшкодував
спричинену шкоду. Страхову компанію
про настання страхового випадку у
визначений законом строк не повідомив.
Автомобіль дійсно знаходився у його
розпорядженні, оскільки він його купив,
але не оформив належним чином. Визнає,
що ОСОБА_3 до автомобіля відношення не
мав, він його купив у іншої особи.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги,
які були заявлені до нього, не визнав і
суду пояснив, що автомобіль дійсно на
час події був зареєстрований на його
ім'я. На автомобіль ним давалось
доручення на ім'я ОСОБА_8 та ОСОБА_9. На
його думку, він не повинен нести
відповідальність за спричинену
позивачу шкоду.

Представник відповідача ВАТ НАСК
«Оранта» заявлені позовні вимоги до
страхової компанії не визнав повністю
з тієї причини, що учасники ДТП не
виконали обов'язку по невідкладному
повідомленню про подію. Зокрема, ні
страхувальник транспортного засобу
ОСОБА_6, ні позивач, ні водій до
страхової компанії не звертались, тому
заявлена шкода повинна
відшкодовуватись винною особою. З
позовними вимогами в остаточній
редакції погодився повністю.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали даної справи та
матеріали кримінальної справи
відносно ОСОБА_2 за ст.286 ч.2 КК України,
суд вважає, що уточненні позовні вимоги
підлягають повному задоволенню.

Судом встановлено, що 12 листопада
2012 року вироком Сумського районного
суду Сумської області було засуджено
ОСОБА_2 за ст.286 ч.2 КК України за фактом
скоєння злочину відносно потерпілого
ОСОБА_1, а саме - порушення правил
дорожнього руху під час керування 6
липня 2012 року транспортним засобом, що
спричинило потерпілому тяжкі тілесні
ушкодження (а.с.4).

Під час судового розгляду
кримінальної справи до моменту
прийняття судового рішення
відповідачем ОСОБА_2 власноручно
написана розписка позивачу про сплату
коштів в сумі 28 тис. грн. з листопада 2012
року по березень 2014 року по 2 тис. грн.
щомісячно (а.с.5).

Як пояснив у судовому засіданні
позивач і цю обставину не оспорив
відповідач ОСОБА_2, вказана розписка
була написана перед судовим розглядом
справи з метою забезпечити право
потерпілого на отримання коштів для
подальшого лікування, якого він
потребував та потребує.

Після події потерпілий лікувався
та йому було встановлено 2 групу
інвалідності з висновком про
неможливість продовження роботи по
спеціальності (а.с.6-15). Після ДТП ОСОБА_1
призначена пенсія по інвалідності в
розмірі 894 грн. (а.с.43), він має на своєму
утриманні двох неповнолітніх дітей -
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.45,46).
Проходив він лікування і у 2013 році - з 30
вересня по 10 жовтня (а.с.44).

У квітні 2013 року, після винесення
вироку, позивачем на придбання
лікарських препаратів витрачено
коштів в сумі 629,11 грн. (а.с.16-19). Інші
надані чеки дублюють чеки з
кримінальної справи і датовані
липнем-серпнем 2012 року (а.с.20-33).

Свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу на автомобіль
видане 2 лютого 2008 року на ім»я ОСОБА_3
(спр.№1/1817/234/12,а.с.24). Поліс обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності на автомобіль ВАЗ 21053
НОМЕР_1 на термін дії з 11 грудня 2011 року
по 30 листопада 2012 року виданий на ім'я
ОСОБА_7 (спр.№1/1817/234/12, а.с.25).

Під час розгляду кримінальної
справи відносно ОСОБА_2, потерпілий
ОСОБА_1 звертався з позовною заявою про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної злочином, в
якій просив стягнути на його користь 7449
грн. матеріальної та 43400 грн. моральної
шкоди (спр.№1/1817/234/12, а.с.124-125). У судовому
засіданні при розгляді справи по суті 7
листопада 2012 року потерпілий суду
заявив, що підсудний відшкодував йому
шкоду в сумі 10 тис. грн. і на той час
претензій до нього він не має, що
відображено у протоколі судового
засідання (спр.№1/1817/234/12, а.с.145).

За наведених обставин суд вважає, що з
вини відповідача ОСОБА_2 позивачу
ОСОБА_1 завдана матеріальна та моральна
шкода внаслідок порушення даним
відповідачем Правил дорожнього руху,
що призвело до спричинення позивачу
тяжких тілесних ушкоджень.

Обов'язок по відшкодуванню шкоди
повністю покладається на відповідача
ОСОБА_2, який є особою, яка на час події
була володільцем транспортного засобу.
Вина у скоєнні ДТП встановлена вироком
суду щодо нього за фактом події.

При вирішенні питання щодо
відшкодування завданої шкоди
страховою компанією, суд виходить з
того, що, відповідно до положень Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів». Після події ні страхувальник
транспортного засобу, ні водій, ні
потерпілий не звертались до страхової
компанії, тому шкода повинна
відшкодовуватись винною особою, що
заявляє в уточнених позовних вимогах
позивач.

При визначенні розміру
відшкодування суд виходить з того, що
остаточно заявлена сума матеріальної
шкоди в розмірі 629,11 грн.
підтверджується матеріалами справи і
складає суму витрат, понесених
позивачем після вирішення
кримінальної справи на повторне
лікування, тому підлягає задоволенню.

В частині заявленої моральної
шкоди суд виходить з наступного.
Відповідач ОСОБА_2 на час розгляду
кримінальної справи частково
відшкодував заподіяну шкоду в сумі 10
тис. грн. Однак, його пояснення в тій
частині, що позивач пробачив йому
залишок суми боргу, спростовується
його власноручною розпискою, факт
написання якої він визнав у суді.
Відповідно до даної розписки ОСОБА_2
зобов'язався періодичними платежами
відшкодовувати завдану шкоду в сумі 28
тис. грн..

Позивач після події отримав тяжкі
тілесні ушкодження, тривалий час
лікувався та продовжує лікуватись.
Відчував біль та продовжує його
відчувати на теперішній час. Втратив
можливість працювати за спеціальністю,
в той час як на утриманні має двох
неповнолітніх дітей. Таким чином, йому
заподіяна моральна шкода, на
відшкодування якої він має право.

При визначенні розміру
відшкодування суд враховує часткове
відшкодування відповідачем ОСОБА_2
завданої шкоди. Крім того, враховує
розмір суми, яку він визначив на свій
розсуд, зваживши на свої можливості.
Однак, з часу зобов'язання - з 7
листопада 2012 року, до звернення
позивача до суду з позовом - до 8 жовтня
2013 року, жодного платежу не здійснив.

Враховуючи всі викладені
обставини, суд вважає, що розмір
відшкодування моральної шкоди повинен
бути зменшений.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.60, 88, 213,215, 218 ЦПК України,
ст.ст.1167,1187 ЦК України, Законом України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», суд

Вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 шістсот двадцять дев'ять грн. 11
коп. матеріальної шкоди та тридцять
тисяч грн. відшкодування моральної
шкоди.

В іншій частині позовних вимог
відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави чотириста вісімдесят сім грн.20
коп. судових витрат у вигляді судового
збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Суддя
О.М. Моісеєнко