Справа № 234/2017/14-ц
Провадження № 2/234/1656/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2014 року
м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької
області в складі:

головуючого судді Фоміної Ю.В.,

при секретарі Містюкевич І.Ю.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування понесених витрат, -

В С Т А Н О В И В:

До Краматорського міського суду
Донецької області звернулася ОСОБА_3 з
позовною заявою до ОСОБА_4 про
відшкодування понесених витрат,
обґрунтовуючи позов тим, що 13.03.2013 року
між позивачем та відповідачем укладено
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1. Продаж квартири фактично було
здійснено за 11000 доларів США. Станом на
березень 2013 року сума заборгованості
по сплаті комунальних послуг по
квартирі складала 19154,97 грн.
Відповідачка запропонувала позивачу
придбати квартиру за 11000 доларів США, а
вона в свою чергу сплатить
заборгованість по утриманню квартири в
розмірі 19154,97 грн. З часу набуття права
власності на квартиру позивачка
неодноразово нагадувала відповідачу
про її зобов'язання зі сплати
комунальної заборгованості, яка
виникла раніше до придбання нею
квартири. При цьому вона повідомляла
відповідачці про те, що до неї з
житлово-комунальних підприємств
надходять вимоги про сплату
заборгованості з утримання квартири, і
у разі її несплати припинять
постачання до квартири світла, води,
газу, тепла, що є недопустимим. Протягом
з березня 2013 року по вересень 2013 року
відповідач заборгованість по
утриманню квартири не сплатив. З метою
запобігання припинення постачання до
квартири світла, води, газу, тепла та
попередження погіршення стану
квартири, позивачем 16.09.2013 року
самостійно за особисті кошти було
сплачено вказану заборгованість.
Неодноразові прохання позивача до
відповідача про повернення витрат з
оплати комунальних послуг по утримання
квартири, залишалися без задоволення.
Просить суд стягнути з відповідачки на
її користь фактично понесені витрати у
розмірі 19154,97 грн.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги
повністю та просив їх задовольнити та
пояснив, що відповідно до діючого
законодавства власник зобов'язаний
утримувати своє майно, а отже
оплачувати комунальні послуги. При
купівлі відповідачкою квартири 29.08.2011
року остання прийняла на себе
зобов'язання по сплаті боргів з
комунальних послуг, про що вказано у п.4
договору купівлі-продажу від 29.08.2011
року, а отже була зобов'язана сплатити
борг, який на момент продажу квартири
позивачки складав 19154,97 грн. Просить на
підставі ст.1160 ЦК України відшкодувати
фактично понесені витрати у сумі 19154,97
грн., які позивачка здійснила за
відповідача.

В судове засідання відповідачка
не з'явилася, але надала заяву про
слухання справи без її участі, за
участю її представника (а.с.25).

У судовому засіданні представник
відповідача проти позову заперечив
повністю та пояснив, що ст.1160 ЦК України
не застосовується до виниклих
правовідносин, у відповідачки не
виникло зобов'язання по сплаті
заборгованості за комунальні послуги,
які виникли при іншому власнику, бо п.4
Договору купівлі-продажу квартири від
29.08.2011 року не ґрунтується на законі. У
позивачки також не виникло зобов'язань
по сплаті вказаної заборгованості.

Заслухавши пояснення
представників сторін, повно та
всебічно з'ясував обставини справи,
безпосередньо дослідивши надані суду
письмові докази суд вважає, що позов
підлягає задоволенню повністю з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно
до договору купівлі-продажу від 13
березня 2013 року, позивачка придбала у
відповідачки квартиру АДРЕСА_1.
Державна реєстрація прав власності
позивачки на вказану квартиру
здійснена 13 березня 2013 року (а.с.5-7)

Станом на березень 2013 року за
відповідачкою утворилася
заборгованість по оплаті комунальних
послуг за адресою АДРЕСА_1 у розмірі
19576,65 грн., про що свідчить квитанція на
оплату комунальних послуг (а.с.8, 34-37,
47-48), з яких 421,68 грн. нараховані за
березень 2013 рік позивач сплатив
самостійно 12.04.2013 р. (а.с.8).

Таким чином, сума заборгованості
станом на березень 2013 р. по оплаті за
комунальні послуги склала 19154,97 грн.

Відповідно до пункту 4 Договору
купівлі-продажу спірної квартири від
29.08.2011 року, відповідачка прийняла на
себе всі борги по комунальним платежам
(а.с. 9).

Відповідно до довідки БТІ за
відповідачкою 20 вересня 2011 року було
зареєстровано право власності на
спірну квартиру на підставі договору
купівлі-продажу від 29.08.2011 року. (а.с.32)

Відповідно до квитанцій на оплату
комунальних послуг, позивачка 16.09.2013
року оплатила заборгованість за
комунальні послуги на суму 19254,19 грн.
(а.с.11)

22.02.2014 року на адресу
відповідачки направлено письмове
повідомлення про відшкодування
понесених витрат з оплати комунальних
боргів по квартирі АДРЕСА_1 на суму 19154,97
грн. (а.с.10,30,31)

Відповідно до ст.322 ЦК України,
власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.1160 ЦК України,
особа, яка вчинила дії в майнових
інтересах іншої особи без її доручення,
має право вимагати від цієї особи
відшкодування фактично зроблених
витрат, якщо вони були виправдані
обставинами, за яких були вчинені дії.
Якщо особа, яка вчинила дії в майнових
інтересах іншої особи без її доручення,
при першій нагоді не повідомила цю
особу про свої дії, вона не має права
вимагати відшкодування зроблених
витрат.

Таким чином, з урахування того, що
відповідачка при укладенні договору
купівлі-продажу від 29.08.2011 року взяла на
себе зобов'язання іншого власника по
сплаті всіх боргів по комунальним
платежам, недійсність договору
купівлі-продажу квартири від 29.08.2011
року або п.4 цього Договору не
встановлена законом або судом, а от же
відповідно до ст.204 ЦК України діє
презумпція правомірності правочину,
саме на відповідачці лежить обов'язок
по сплаті боргів за комунальні послуги
за адресою: АДРЕСА_1.

Суд не приймає пояснення представника
позивача, що в даному випадку позивачка
діяла в своїх інтересах та до виниклих
правовідносин ст.1160 ЦК України не
застосовується, бо майнові інтереси
особи включають в себе не тільки права
але й зобов'язання особи. А в даному
випадку саме відповідачка зобов'язана
оплатити вказані борги за комунальні
послуги, а от же позивачка, яка виконала
зобов'язання відповідача по сплаті
боргу діяла в її інтересах, що було
виправдано обставинами, за яких були
вчинені ці дії, а саме запобігання
погіршення стану квартири, яка входить
до приватного жилого фонду. Крім того,
позивачка письмово повідомила
відповідачку про свої дії. Таким чином,
суд приходить до переконання, що
позовні вимоги є законними та
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Згідно з вищевикладеним, керуючись
ст.ст.1,2,3,10,11,15,57-60,212-215 ЦПК України,
ст.ст.204,322,526,1160 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування понесених витрат,-
задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
реєстраційний номер НОМЕР_1 на користь
ОСОБА_3 фактично понесені витрати у
сумі 19154,97 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної

скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з
дня його

проголошення.

Рішення ухвалене й надруковане в
нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя Ю. В. Фоміна