Справа № 346/1684/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1215/2014
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б.
Суддя-доповідач Шишко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Шишка А.І.,

суддів:
Ковалюка Я.Ю., Мелінишин Г.П.,

секретаря
Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання дитини за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Коломийського міськрайонного суду від
18 квітня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Коломийського міськрайонного
суду від 18 квітня 2014 року задоволено
частково позов ОСОБА_2

Вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини
всіх видів заробітку щомісячно, але не
менше ніж 30% прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку, починаючи з
28.03.2014 року і проводити до досягнення
дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на незаконність та
необґрунтованість судового рішення,
неповне з'ясування судом обставин
справи, які мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
та неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
У зв'язку з цим, просить рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове, яким позов ОСОБА_2 задовольнити
частково, а саме вирішити стягувати з
нього аліменти на утримання ОСОБА_4 в
розмірі 1/6 частини його заробітку або в
сумі 516 грн., що складає половину
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Апелянт свої вимоги обґрунтовує
тим, що суд першої інстанції належним
чином не врахував його матеріальне
становище. Так, у зв'язку з
незадовільним станом житла та
відсутністю мінімального набору
побутових предметів, він був змушений
позичити гроші в розмірі 12000 грн. та
щомісячно сплачує по 1000 грн. на
погашення заборгованості.

У довідці про заробітну плату за
2013 рік, яку видало ПАТ
"Прикарпаттяобленерго", не враховано
всіх відрахувань та інших обов'язкових
платежів. Фактично розмір отриманої на
руки середньомісячної заробітної
плати з усіма відрахуваннями становить
близько 4000 грн. При цьому, він витрачає
кошти на своє лікування - 1000 грн.,
комунальні послуги - 200 грн., проїзд на
роботу, продукти харчування, одяг - 750
грн. та погашення кредиту - 1000 грн., а
тому залишок заробітної плати
становить 1050 грн., що не відповідає
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого ЗУ "Про Державний бюджет
України на 2014 рік".

Таким чином, суд не надав належної
оцінки реальному матеріальному
становищу платника аліментів та іншим
обставинам, що мають істотне значення.

Крім того, суд не взяв до уваги, що
позивач після припинення шлюбних
відносин привласнила всі кошти, які
були заощаджені ними, як подружжям, та
мали бути використані в інтересах
сім'ї. ОСОБА_2 вивезла з будинку майно,
побутові прилади та предмети необхідні
для забезпечення нормального
проживання, у зв'язку з чим, ним і були
позичені гроші.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи
апелянта та його представника,
заперечення позивача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам щодо законності та
обґрунтованості.

Відповідно до вимог ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
та іншими учасниками процесу доказів.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Як встановив суд першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
сторони з 12.11.2011 року перебувають у
зареєстрованому шлюбі, в якому у них
народилась дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка на даний час проживає разом з
матір'ю - ОСОБА_2 та знаходиться на її
утриманні, що сторонами по справі не
заперечується.

Згідно до ст.180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 СК України, способи
виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними. За домовленістю
між батьками дитини той із них, хто
проживає окремо від дитини, може брати
участь у її утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Згідно ст.182 СК України, при визначенні
розміру аліментів суд враховує стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини; стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина та інші
обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень,
викладених в пункті 17 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року № 3 "Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ відносно
батьківства, материнства і стягнення
аліментів", за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той із них, з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3
ст. 181 СК України аліменти на дитину
присуджуються в частці від заробітку
(доходу) її матері, батька (ст. 183 цього
Кодексу) або в твердій грошовій сумі
(ст.184 СК України) і виплачуються
щомісячно.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2,
суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те, що
остання, вправі вимагати від
відповідача (батька дитини) аліменти на
її утримання.

Колегія суддів приходить до висновку,
що суд першої інстанції, відповідно до
вимог ст. 182 СК України, належним чином
дослідив та врахував обставини справи,
а саме: матеріальне становище платника
аліментів; стан його здоров'я
(наявність хронічного захворювання,
яке однак не позбавляє його можливості
працювати); величину прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,
встановлену законодавством; те, що
відповідач є особою молодого віку; він
працює на постійній основі та отримує
пристойну заробітну плату; інших
утриманців та стягнень по виконавчих
листах немає, а також врахував
положення ст.180 СК України про те, що
обов'язок утримувати дитину є рівною
мірою обов'язком як матері так і батька.
ОСОБА_3 належним чином не виконує свій
обов'язок щодо утримання дитини.

А тому, на думку колегії суддів,
вирішивши стягувати з відповідача
аліменти у розмірі ? всіх видів
заробітку щомісячно, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, суд дійшов
законного та обґрунтованого висновку з
цього приводу та врахував законні
інтереси сторін та малолітньої дитини.

Те що ОСОБА_3 позичив 12000 грн. на власні
потреби та має віддавати щомісячно 1000
грн. на погашення заборгованості не має
значення для правильного вирішення
даного спору, оскільки він позичав
кошти не в інтересах ОСОБА_2 або ОСОБА_4
і термін дії правочину розрахований до
30.10.2014 року, в той час як виплата
аліментів має відбуватись до
досягнення дитиною повноліття.

Не заслуговують на увагу доводи
апелянта з приводу того, що позивач
після припинення шлюбних відносин
привласнила всі кошти, які були
заощаджені ними, вивезла з будинку
майно, побутові прилади та предмети
необхідні для забезпечення
нормального проживання, у зв'язку з чим,
ним і були позичені гроші, оскільки
такі обставини нічим не підтверджені, а
тому є голослівними.

Інших доказів на підтвердження своїх
доводів, відповідачем надано не було.

Колегія суддів звертає увагу, що
відповідач не позбавлений права в
майбутньому за наявності підстав,
передбачених ст.192 СК України,
звернутись з позовом про зменшення
розміру аліментів.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції обставини справи з'ясовано
всесторонньо і повно та ухвалено
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
обґрунтованості якого доводи
апеляційної скарги не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного
суду від 18 квітня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
А.І. Шишко

Судді:
Я.Ю. Ковалюк

Г.П. Мелінишин