Справа № 466/9877/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 травня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді
Єзерського Р.Б.

при секретарі
Пришляк З.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу та процентів за
договором позики,-

в с т
а н о в и в :

12.03.2013 р. ОСОБА_1, звернувся з позовом, в
якому просить суд винести рішення, яким
стягнути з ОСОБА_2, на його користь
борг за договором позики в розмірі 23
970,00 грн., суму прострочених процентів у
розмірі 1 022,50 грн., а також суму інфляції
за весь час прострочення в розмірі 47,94
грн., а всього 25 040, 44грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
покликається на те, що 01 вересня 2011 року
позивач, уклав договір позики із гр.
ОСОБА_2, передавши останньому 3000 дол.
США., які він зобов'язувався повернути
до 05 вересня 2011р. В свою чергу ОСОБА_2, у
підтвердження укладеного договору
позики надав позивачу розписку. У
встановлений договором строк ОСОБА_2,
борг не повернув. Після спливу строку
повернення грошей, позивач
неодноразово звертався до відповідача
з вимогою повернути борг, проте ОСОБА_2,
кошти не повернув, у зв'язку із чим
позивач змушений звернутися до суду за
захистом своїх прав та інтересів.

Представник позивача в судовому
засіданні ОСОБА_3, позов підтримав, та
згідно уточненої позовної заяви та
розрахунку доданого до неї просив
стягнути з відповідача борг в сумі 23 979
грн., з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення в розмірі 95,92грн., три
проценти річних від простроченої суми
в розмірі 1 312,60грн., та суму пені за
останні 6 місяців прострочення
повернення боргу в розмірі 14 387,40грн., на
загальну суму 39 774,92грн.

Відповідач в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечив, просив
відмовити за його безпідставністю.

Заслухавши пояснення учасників
цивільного процесу, з'ясувавши дійсні
обставини справи, дослідивши зібрані
по справі докази, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

В судовому засіданні було встановлено,
що 01 вересня 2011 року позивач, уклав
договір позики із гр. ОСОБА_2, передавши
останньому 3000 дол. США., які він
зобов'язувався повернути до 05 вересня
2011р. В свою чергу ОСОБА_2, у
підтвердження укладеного договору
позики надав позивачу розписку. У
встановлений договором строк ОСОБА_2,
борг не повернув. Після спливу строку
повернення грошей, позивач
неодноразово звертався до відповідача
з вимогою повернути борг, проте ОСОБА_2,
кошти не повернув.

Також встановлено, що згідно уточненої
позовної заяви та розрахунку доданого
до неї сума боргу відповідача
становить 39 774,92 грн., з яких основна
сума боргу становить 23 979 грн.,
урахування встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення
становить 95,92грн., три проценти річних
від простроченої суми становить 1
312,60грн., та сума пені за останні 6
місяців прострочення повернення боргу
становить 14 387,40грн.

Виходячи із положень ст. ст. 1046-1047 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або
інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку
ж кількість речей того ж роду та такої ж
якості. При цьому на підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому
позикодавцем визначеної грошової суми
або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
законодавства.

Положеннями ст. 1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов?язаний повернути позикодавцеві
грошові кошти у такій самій сумі, що
були передані йому позикодавцем у
строк та в порядку, що встановлені
договором, а якщо договором не
встановлений строк повернення позики
або цей строк визначений моментом
пред'явлення вимоги, позика має бути
повернена позичальником протягом
тридцяти днів від дня

пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено

договором.

У відповідності до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Крім цього відповідно до ст. 625 ЦК
України боржник не звільняється від
відповідальності через неможливість
виконання ним грошового зобов'язання,
при цьому боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання , на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що позов є підставним та
підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 38, 60, 88, 209, 212, 214, 215,
ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 625, 1048, 1049 ЦК
України, суд,

вирішив :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
борг за договором позики в розмірі 39 774
(тридцять дев'ять тисяч сімсот сімдесят
чотири) грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 398 (триста
дев'яносто вісім) грн. 41 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
через Шевченківський районний суд м.
Львова шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: Р. Б. Єзерський