МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
________________________________________________________________________
________________________________________
Номер провадження №2/521/514/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді Жуган Л.В.,

при секретарі судового засідання -
Іськовій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_2, Державної реєстраційної
служби України про звернення стягнення
на предмет іпотеки шляхом передачі у
власність та усунення перешкод у
здійснені права власності, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м.
Одеси 27.12.2013 року звернулось ПАТ
«Дельта Банк» із позовною заявою до
ОСОБА_2, Державної реєстраційної служби
України про звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом передачі у
власність та усунення перешкод у
здійснені права власності. В
обґрунтування своїх вимог позивач
послався на те, що між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2 02.07.2008 року був
укладений договір про надання
споживчого кредиту №0, за умовами
якого АКІБ «УкрСиббанк» надало ОСОБА_2
грошові кошти в розмірі 70000 доларів США,
а ОСОБА_2 зобов'язався щомісячно
сплачувати проценти за користування
кредитом у розмірі 13,5% річних, а також
здійснювати щомісячне погашення
кредиту у строк до 18.05.2017 року.

В якості забезпечення зобов'язання по
кредитному договору, між ОСОБА_2 та АКІБ
«УкрСиббанк» 18.05.2007 року був укладений
договір іпотеки, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстрований у реєстрі за №1115, за
умовами якого ОСОБА_2 передав в іпотеку
АКІБ «УкрСиббанк», належну йому
квартиру АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що 08.12.2011 року між АТ
«УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було
укладено договір купівлі-продажу прав
вимог за зобов'язаннями, на підставі
якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право
вимоги за даним кредитним
зобов'язанням.

Через неналежне виконання ОСОБА_2 умов
Договору про надання споживчого
кредиту №0, у нього виникла
заборгованість у розмірі 97661,23 доларів
США, що згідно курсу НБУ складає 780606,21
гривень.

Посилаючись на вищевикладені
обставини, позивач за уточненими
позовними вимогами просить суд:

- в рахунок виконання основного
зобов'язання щодо оплати
заборгованості в розмірі 97661,23 доларів
США, що згідно курсу НБУ складає 780606,21
гривень за договором про надання
споживчого кредиту №0 від 18.05.2007
року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_2, звернути стягнення на
предмет іпотеки, а саме: квартиру,
загальною площею 50,4 кв.м., житловою
площею 27,8 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом передачі
іпотекодержателю вказаного предмету
іпотеки у власність та визнання на
нього права власності за
іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк» на
підставі Договору іпотеки №б/н від
18.05.2007 року, укладеного між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2;

- припинити право власності
іпотекодавця ОСОБА_2, в тому числі право
володіння, користування та
розпорядження квартирою загальною
площею 50,4 кв.м., житловою площею 27,8 кв.м.,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- припинити право користування
житловим приміщенням всіх мешканців,
які проживають та зареєстровані за
адресою: АДРЕСА_1;

- виселити з квартири, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, іпотекодавця
ОСОБА_2 та усіх інших мешканців, які
проживають та зареєстровані за
вказаною адресою;

- стягнути на користь ПАТ «Дельта Банк»
витрати по оплаті судового збору з
ОСОБА_2

Також позивачем разом із позовною
заявою подано клопотання про
забезпечення доказів, яке залишено
судом без задоволення, оскільки в
порушення ст.ст. 134,135 ЦПК України та
Закону України «Про судовий збір» до
клопотання не було додано доказів про
сплату судового збору.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, повідомлений
судом про дату, час та місце розгляду
справи належним чином. До суду було
подано заяву за підписом представника
позивача за довіреністю - ОСОБА_4,
згідно якої вона позовні вимоги
підтримала, просила розглянути справу
за відсутності представника банку, не
заперечувала проти заочного розгляду
справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
судового засідання повідомлявся
належним чином, про причину неявки суд
не сповістив.

Представник відповідача Державної
реєстраційної служби України у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового засідання повідомлявся
належним чином, про причину неявки суд
не сповістив.

Дослідивши матеріали справи, надавши
оцінку поданим доказам, суд вважає, що
заявлені позовні вимоги не підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно договору про надання споживчого
кредиту №0 від 18.05.2007 року,
укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_2, ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі
70000 доларів США та зобов'язався
щомісячно сплачувати проценти за
користування кредитом у розмірі 13,50%
річних, а також здійснювати щомісячне
погашення кредиту у строк до 18.05.2017
року.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за договором про надання
споживчого кредиту №0 від 18.05.2007
року, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2
було укладено договір іпотеки,
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 та зареєстрований за
№1115.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.4 договору
іпотеки ОСОБА_2 передав в іпотеку АКІБ
«УкрСиббанк», належну йому на праві
власності квартиру АДРЕСА_1.

Пунктом 1.2 договору іпотеки сторони
обумовили, що іпотекою забезпечується
в повному обсязі виконання усіх
грошових зобов'язань іпотекодавця за
кредитним договором №0 від 18.05.2007
року.

Предмет іпотеки є власністю
іпотекодавця на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
08.09.2006 року за реєстровим №2783, правочин
№1556677, зареєстрований в КП «ОМБТІ та
РОН» 15.09.2006 року в книзі під №32доп.к, на
сторінці №86, під №3108.

Згідно п.п. 2.1.1, 2.1.2 договору іпотеки у
разі невиконання або неналежного
виконання іпотекодавцем зобов'язань за
кредитним договором іпотекодержатель
має право задовольнити свої вимоги за
рахунок предмета іпотеки в повному
обсязі переважно перед іншими
кредиторами; у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
цим договором, іпотекодержатель має
право вимагати дострокового виконання
зобов'язань за кредитним договором, а у
разі невиконання іпотекодавцем цієї
вимоги - звернути стягнення на предмет
іпотеки.

Судом встановлено, що АКІБ
«УкрСиббанк» змінило найменування на
ПАТ «УкрСиббанк», а 08.12.2011 року між АТ
«УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було
укладено договір купівлі-продажу прав
вимог за зобов'язаннями, які виникли на
підставі договору про надання
споживчого кредиту №0 від 18.05.2007
року, укладеного з ОСОБА_2, що
підтверджується актом прийому
документації від 09.02.2012 року за
договором купівлі-продажу прав вимоги
за кредитами від 08.12.2011 року, тому ПАТ
«Дельта Банк» набув право вимоги за
даним кредитним зобов'язанням.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач ОСОБА_2 порушив умови
договору про надання споживчого
кредиту №0 від 18.05.2007 року та взяті
на себе зобов'язання в частині
повернення кредиту щомісячними
платежами, в результаті чого станом на
26.06.2013 року утворилась заборгованість у
загальному розмірі 97661 (дев'яносто сім
тисяч шістсот шістдесят один) долар США
23 центи, що за курсом НБУ складає 780606
(сімсот вісімдесят тисяч шістсот шість)
гривень 21 коп., яка складається із: -
заборгованості за кредитом в розмірі
60664 (шістдесят тисяч шістсот шістдесят
чотири) долари США 01 цент, що за курсом
НБУ складає 484887 (чотириста вісімдесят
чотири тисячі вісімсот вісімдесят сім)
гривень 44 коп.; - заборгованості по
процентам за користування кредитом у
розмірі 36997 (тридцять шість тисяч
дев'ятсот дев'яносто сім) доларів США 22
центи, що за курсом НБУ складає 295718
(двісті дев'яносто п'ять тисяч сімсот
вісімнадцять) гривень 77 коп.; -
заборгованості за комісією за
користування кредитом у розмірі 0,00
(нуль) гривень.

Про наявність простроченої
заборгованості та звернення стягнення
на предмет іпотеки в разі невиконання
порушеного зобов'язання, відповідача
на виконання вимог ст.35 Закону України
«Про іпотеку», було повідомлено
письмовим повідомленням-вимогою від
21.10.2013 року за вих. №9126372.

Письмові вимоги банку про усунення
порушень Боржником не виконані.

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_2 умов
кредитного договору та наявністю
заборгованості, позивач звернувся до
суду, вибравши способом захисту своїх
порушених прав звернення стягнення на
предмет іпотеки, а саме: квартиру,
загальною площею 50,4 кв.м., житловою
площею 27,8 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом передачі
іпотекодержателю вказаного предмету
іпотеки у власність та визнання на
нього права власності за
іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк» на
підставі Договору іпотеки №б/н від
18.05.2007 року, укладеного між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частин позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК України,
іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

За ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави
кредитор (заставодержатель) має право у
разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання боржником
основного зобов'язання
Іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до умов п.4.1.1 договору
іпотеки, у разі порушення Договору про
надання споживчого кредиту,
забезпеченого іпотекою, позивач
набуває право звернення стягнення на
предмет іпотеки, тобто на
вищезазначену квартиру.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено,
що одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів судом може бути
визнання права, в тому числі права
власності на майно. Суд також може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України
"Про іпотеку" звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України "Про
іпотеку" договір про задоволення вимог
іпотекодержателя або відповідне
застереження в іпотечному договорі,
яке прирівнюється до такого договору,
за своїми правовими наслідками, може
передбачати передачу іпотекодержателю
права власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання основного
зобов'язання в порядку, встановленому
ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України
"Про іпотеку" іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Виходячи з положень частини другої
статті 16 ЦК України, частини третьої
статті 33, статті 36, частини першої
статті 37 Закону України "Про іпотеку" не
виключається можливість звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
передачі іпотекодержателю права
власності на предмет іпотеки в рахунок
виконання забезпечених іпотекою
зобов'язань за рішенням суду, оскільки
цими нормами передбачено задоволення
вимог іпотекодержателя шляхом набуття
права власності на предмет іпотеки, яке
ототожнюється зі способом звернення
стягнення, якщо такий спосіб
передбачено іпотечним договором.

В п. 39 Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізовано Суду України з розгляду
цивільних та кримінальних справ «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
№ 5 від 30.03.2012 року зазначив, що з
урахуванням положень частини третьої
статті 33, статті 36, частини першої
статті 37 Закону України «Про іпотеку»
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Пленум Вищого Спеціалізовано Суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ в зазначеній
Постанові №5 від 30.03.2012 року зауважив,
що у зв'язку з наведеним суди мають
виходити з того, що з урахуванням цим
норм права не виключається можливість
звернення стягнення на предмет іпотеки
в такий спосіб і набуття
іпотекодержателем права власності на
нього за рішенням суду, оскільки цими
нормами передбачено задоволення вимог
іпотекодержателя шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки, яке
ототожнюється зі способом звернення
стягнення, якщо його передбачено
договором. Тому в разі встановлення
такого способу звернення стягнення на
предмет іпотеки в договорі
іпотекодержатель на підставі частини
другої статті 16 ЦК має право вимагати
застосування його судом.

Разом з тим, відповідно до п.п. 4.2, 4.5
договору іпотеки, укладеного з
боржником ОСОБА_2 визначено, що
звернення стягнення здійснюється на
підставі рішення суду та виконавчого
напису нотаріуса відповідно до
законодавства України.

Тобто, договір іпотеки від 18.05.2007 року,
укладений для забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_2 за договором про
надання споживчого кредиту №0 від
18.05.2007 року, взагалі не містить такого
способу звернення стягнення на предмет
іпотеки як набуття права власності на
предмет іпотеки іпотекодержателем, і
зміни такого характеру до нього не
вносились.

Зі змісту договору іпотеки вбачається,
що ним передбачено право
іпотекодержателя звернути стягнення
на предмет іпотеки на підставі рішення
суду та виконавчого напису нотаріуса
відповідно до законодавства України.

В договорі іпотеки не міститься
застереження про можливість визнання
за банком права власності на предмет
іпотеки, отже, банком не набуто право на
застосування в судовому порядку саме
обраного ним способу звернення
стягнення на іпотечне майно за
договором іпотеки від 18.05.2007 року,
укладеним для забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_2 за договором про
надання споживчого кредиту №0 від
18.05.2007 року.

Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд вважає, що позовні вимоги ПАТ
«Дельта Банк» про звернення стягнення
на предмет іпотеки, а саме: квартиру,
загальною площею 50,4 кв.м., житловою
площею 27,8 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, в рахунок виконання
основного зобов'язання щодо оплати
заборгованості в розмірі 97661,23 доларів
США, що згідно курсу НБУ складає 780606,21
гривень за договором про надання
споживчого кредиту №0 від 18.05.2007
року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_2, шляхом передачі
іпотекодержателю вказаного предмету
іпотеки у власність та визнання на
нього права власності за іпотеко
держателем ПАТ «Дельта Банк» на
підставі Договору іпотеки №б/н від
18.05.2007 року, укладеного між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2 - не ґрунтуються
на вимогах закону і задоволенню не
підлягають.

З урахуванням вищенаведеного, також не
підлягають задоволенню вимоги
позивача про припинення права
власності іпотекодавця ОСОБА_2, в тому
числі право володіння, користування та
розпорядження квартирою загальною
площею 50,4 кв.м., житловою площею 27,8 кв.м.,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;
припинення права користування
житловим приміщенням всіх мешканців,
які проживають та зареєстровані за
адресою: АДРЕСА_1; виселення з квартири,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
іпотекодавця ОСОБА_2 та усіх інших
мешканців, які проживають та
зареєстровані за вказаною адресою.

Так як такі вимоги по своїй суті
неподільно взаємопов'язані із
первісною вимогою щодо набуття ПАТ
«Дельта Банк» права власності на
квартиру загальною площею 50,4 кв.м.,
житловою площею 27,8 кв.м., що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, яка залишена судом
без задоволення, тому правові підстави
для їх задоволення взагалі відсутні.

При таких обставинах, суд відмовляє в
задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта
Банк» про звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом передачі у
власність та усунення перешкод у
здійснені права власності - у повному
обсязі.

Суд роз'яснює позивачу, що він не
позбавлений права звернення до суду за
захистом своїх прав у разі обрання ним
іншого способу звернення стягнення на
іпотечне майно, або шляхом звернення із
позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором.

Оскільки в задоволенні вимог судом
було відмовлено, відповідно до ст. 88 ЦПК
України понесені позивачем судові
витрати, пов'язані з розглядом справи,
відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212- 215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_2, Державної
реєстраційної служби України про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом передачі у власність та
усунення перешкод у здійснені права
власності - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10-ти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Л.В. Жуган