АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

29 травня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого - судді Кирилюк
Г.М.

суддів: Панченка М.М., Вербової І.М.,

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа:
Оболонська районна в м. Києві державна
адміністрація, про встановлення
порядку користування житловим
приміщенням, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Оболонського
районного суду м.Києва від 02 квітня
2014 року,

встановила:

У лютому 2014 р. ОСОБА_1 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що він та відповідачі є
співвласниками квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 51,2 кв.м., яка їм
належить на праві спільної часткової
власності в рівних частках. На даний
час в квартирі крім нього проживають
відповідачі, донька ОСОБА_2 від іншого
шлюбу та її чоловік.

У зв'язку з необхідністю нормального
користування квартирою та розподілу
особових рахунків на оплату
житлово-комунальних послуг, просив
виділити йому в користування
ізольовану кімнату площею 11,6 кв.м., а
відповідачам - ізольовану кімнату
площею 18,9 кв.м. Місця загального
користування залишити в спільному
користуванні сторін.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 02 квітня 2014 року позов
задоволено. Встановлено порядок
користування квартирою АДРЕСА_1, за
яким ОСОБА_1 виділено в користування
кімнату площею 11,6 кв.м., а в
користування ОСОБА_2, ОСОБА_3 - кімнату
площею 18,9 кв.м., залишивши в спільному
користуванні кухню, коридор,
вбиральню, ванну, балкон.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 02 квітня
2014 року та встановити порядок
користування жилим приміщенням
квартири АДРЕСА_1 до частки у
володінні житловим приміщенням
кожним із її співвласників.

Посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення та неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Зазначила, що судом не прийнято до
уваги той факт, що у виділеній для
користування кімнаті площею 18,9 кв.м.
зареєстровані та проживають ще дві
особи, серед яких малолітня донька
від іншого шлюбу, в квартирі також
проживає її чоловік. Судом не
враховано, що норма жилої площі
встановлюється в розмірі 13,65
квадратного метру на одну особу, а
мінімальний розмір жилої площі в
Києві на одну особу становить 7,5 кв.м.
Крім цього, згідно ч.2 ст.50 ЖК
Української РСР не допускається
заселення однієї кімнати особами
різної статі, старшими за дев'ять
років, крім подружжя.

В запереченні на апеляційну скаргу
позивач просить її відхилити, а
рішення суду першої інстанції
залишити без змін. Зазначив, що у
позивача дійсно існує потреба у
встановленні порядку користування
квартирою в судовому порядку, суд
повно з'ясував усі обставини, що мають
значення для справи, рішення суду є
таким, що відповідає нормам
матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2, ОСОБА_3
апеляційну скаргу підтримали та
просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 просив
апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення осіб, що беруть участь у
справі, перевіривши законність та
обґрунтованість ухваленого рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку
про відхилення апеляційної скарги з
таких підстав.

При вирішенні даного спору суд першої
інстанції виходив з того, що квартира
не може бути розділена між
співвласниками в натурі, сторони не
дійшли згоди щодо порядку користування
спільним майном, а тому позов підлягає
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки останній
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що квартира
АДРЕСА_1 належить сторонам на праві
спільної часткової власності в рівних
частках.

В силу ч.1 ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК Українипередбачено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Відповідно до ст.ст. 355, 356, 358 ЦК
Українимайно, що є у власності двох або
більше осіб (співвласників), належить
їм на праві спільної власності (спільне
майно). Власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю. Право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою. Співвласники можуть
домовитися про порядок володіння та
користування майном, що є їхньою
спільною частковою власністю. Кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову та виділяючи у користування
позивача кімнату площею 11,6 кв.м., суд
першої інстанції правильно виходив з
того, що останній є співвласником цієї
квартири і має право користування нею.
При цьому суд першої інстанції
вирішив наявний між сторонами спір.

Фактичне проживання у вказаній
квартирі малолітньої дитини
відповідача, а також її чоловіка, які
не є її співвласниками, не є
обставинами, які впливають на
правовідносини сторін та на
правильність судового рішення.

Є необґрунтованим доводи апеляційної
скарги щодо незастосування до спірних
правовідносин положень ст.47, ч.2 ст.50
ЖК Української РСР, оскілки дані
норми регулюють порядок надання жилих
приміщень у будинках державного і
громадського фонду, а в цій справі спір
виник між співвласниками житла щодо
порядку користування ним.

Встановивши, що спірна квартира
складається із двох житлових кімнат
площею 11,6 кв.м. та 18,9 кв. м, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про можливість встановлення порядку
користування, про який просив позивач,
оскільки виділена йому кімната майже
відповідає його частці у праві
власності на спірну квартиру (10,17 кв.
м), Встановлення запропонованого
позивачем порядку користування
квартирою не обмежить право
користування відповідачів, як
власників 2/3 часток квартири.

Доводи апеляційної скарги не містять
доказів, які спростовують висновки
суду першої інстанції та істотним
чином впливають на законність
оспорюваного рішення.

Вирішуючи даний спір суд повно та
всебічно з'ясував обставини справи,
перевірив доводи та заперечення
сторін, правильно встановив
правовідносини, що виникли між ними та
ухвалив рішення відповідно до норм
матеріального й процесуального
права.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний
суду відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.
303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 02 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

судді:

Справа №22-ц/796/6497/2014

Головуючий у суді першої
інстанції:Скрипник О.Г.

Головуючий у суді апеляційної
інстанції: КирилюкГ.М