Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Коротких О.Г.
Справа № 419/1886/13-ц
Провадження № 22ц/782/1804/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Луганської області в складі:

Головуючого: Коротких О.Г.

суддів : Масенко Д.Є., Орлова І.В.

при секретарі : Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську апеляційну
скаргу ПАТ «Акцент-Банк» на рішення
Новоайдарського районного суду
Луганської області від 11.03.2014 року по
цивільній справі за позовом ПАТ
«Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,

Встановила:

У грудні 2013 року ПАТ «Акцент-Банк»
звернувся до суду з позовною заявою до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором у розмірі 260432,38
грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що 26.05.2008 року між ПАТ
«Акцент-Банк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № ACTGRC23430129 про
надання кредиту, згідно якого надано
відповідачу кредит у розмірі 17952 грн.
Договір укладено на строк до 26.05.2011
року. Відповідно до умов кредитного
договору відповідач зобов'язався
повернути кредит та сплатити відсотки
за користування кредитними коштами в
строки та в порядку, встановленими
кредитним договором.

Відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця, в період
сплати, відповідач повинен надавати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається з
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати, згідно кредитного договору. У
випадку порушення зобов'язання за
кредитним договором відповідач
сплачує банку відсотки за користування
кредитом у подвійному розмірі на
місяць, нараховані від суми
непогашеної у строк заборгованості за
кредитом.

Відповідач зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконала.
Заборгованість відповідача перед
позивачем станом на 10.12.2013 року по
кредитному договору складає 260432,38 грн.,
з яких:

- 17952 грн. - заборгованість за кредитом;

- 3611,48 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом;

- 11633,04 грн. - заборгованість по комісії
за користування кредитом;

- 214358,13 грн. - пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 12377,73 грн. - штраф (процентна складова).

Позивач просив стягнути з відповідача
заборгованість у розмірі 260432,38 грн. та
судові витрати.

Оскаржуваним рішенням суду від 11.03.2014
року позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк»
було залишено без задоволення через їх
необгрунтованість.

Не погодившись із рішенням суду,
позивачем було надано апеляційну
скаргу, в якій ставиться питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення про задоволення позову
з мотивів неправильного застосування
місцевим судом норм процесуального та
матеріального права, за недоведеністю
обставин, що мають значення та
невідповідності висновків суду
обставинам справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення
суду та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.213,ст.214 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення, яким
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом;обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні .Під час ухвалення
рішення суд у числі інших вирішує також
питання, чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення
та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин, яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ч.1,ч.3 ст.303 ЦПК
України ,- під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, але апеляційний суд
не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на основу своїх
вимог або заперечень.

Залишаючи позовні вимоги ПАТ
«Акцент-Банк» без задоволення, суд
першої інстанції посилається на те, що
матеріали справи не містять договору №
ACTGRC23430129, який начебто укладено між
позивачем та відповідачем, також
відсутні документи які б
підтверджували факт видачі
відповідачу та отримання нею суми
кредиту у розмірі 17952 грн. На вимогу
суду надати оригінал кредитного
договору № АCTGRC23430129 для ознайомлення
та документ, який би підтверджував факт
отримання відповідачем вищезазначеної
суми, позивачем не пред'явлено, отже суд
ставить під сумнів обґрунтованість
заявлених вимог.

Судова колегія не може погодитись з
такими висновками суду, виходячи із
наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
26.05.2008 року між ПАТ «Акцент-Банк» та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№ ACTGRC23430129 про надання кредиту, згідно
якого надано відповідачу кредит у
розмірі 17952 грн. Договір укладено на
строк до 26.05.2011 року. Відповідно до умов
кредитного договору відповідач
зобов'язався повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строки та в
порядку, встановленими кредитним
договором.

Згідно з заявою позивальника ОСОБА_2
була ознайомлена з умовами
кредитування та погодилась із ними (а.с.
8).

Відповідач зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконала.
Заборгованість відповідача перед
позивачем станом на 10.12.2013 року по
кредитному договору складає 260432,38 грн.,
з яких:

- 17952 грн. - заборгованість за кредитом;

- 3611,48 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом;

- 11633,04 грн. - заборгованість по комісії
за користування кредитом;

- 214358,13 грн. - пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 12377,73 грн. - штраф (процентна складова)
(а.с.6-7).

Відповідно до ст, 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Стаття 630 ЦК України передбачає, що
договором може бути встановлено, що
його окремі умови визначаються
відповідно до типових умов договорів
певного виду, оприлюднених у
встановленому порядку.

Згідно ст. 634 ЦК України договором
приєднання є договір, умови якого
встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Стаття 638 ЦК України передбачає, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягай згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними є ті
умови договору, які визнанні такими за
законом або необхідні для договорів
даного виду, а також всі ті умови, щодо
яких за заявою однією із сторін повинно
бути досягнуто згоди.

Частина 2 ст. 639 ЦК України встановлює,
що якщо сторони домовилися укласти
договір у певній формі, він вважається
укладеним з моменту надання йому цієї
форми, навіть якщо законом ця форма для
даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 612 ЦК боржник
вважається таким, що прострочив
виконання зобов'язання, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
Боржник, який прострочив виконання
зобов'язання, відповідає перед
кредитором за завдані простроченням
збитки і за неможливість виконання, що
випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний
договір укладається у письмовій формі.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутністю таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Виходячи з положень статей 1050, 549 ЦК
України, у випадку несвоєчасного
повернення кредитних коштів
передбачено можливість стягнення
неустойки, розмір якої встановлюється
актом цивільного законодавства або
договором.

Відповідно до останнього абзацу Заяви
позичальника, Відповідач згоден, що ця
заява разом із запропонованими
А-БАНКом Умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам
("Розстрочка")(Сгандарт) складає між ним
та банком кредитно заставний договір.

Згідно Довідки про стандартні умови
кредитування А-Банку та орієнтовну
сукупну вартість споживчого кредиту
Відповідач був ознайомлений з
інформацією про можливість отримати
кредит на придбання меблів на суму до
25000 грн. зі сплатою відсотків за його
користування в розмірі 12% річних (1,0% на
місяць), а також зі сплатою одноразової
комісійної винагороди в розмірі 10%
(додається в суму кредита) та
щомісячної комісії в розмірі 1,80%.

Відповідно до абз.8 Заява позичальника
№ACTGRC23430129 від 26.05.2008р, Позичальник
доручає Банку, без додаткового
узгодження перерахувати кредитні
кошти в день надання кредиту в сумі 16320,0
грн, на поточний рахунок № НОМЕР_1 в
ЛугФ ТОВ "УКРПРОМБАНК" в рахунок сплати
за товар - спальний гарнітур, а також
перерахувати кредитні кошти в сумі 1632,0
грн, в якості винагороди за надання
фінансового інструменту.

Таким чином, між сторонами склалися
кредитні відносини, відповідно до яких
позивач надав відповідачу кредитні
кошти, відповідач зобов'язався
повернути вказані кошти зі сплатою
відсотків, зазначених у кредитному
договорі.

Позивачем надано належні та достатні
докази на підтвердження існуючих між
сторонами відносин, висновки суду щодо
недоведеності позивачем надання
кредиту відповідачу не відповідають
дійсності, судом було неповно з'ясовано
обставини справи.

Так, судом першої інстанції при
ухваленні рішення, було зроблено
висновки, які не відповідають
обставинам справи, невірно застосовано
норми матеріального права.

Отже, судом першої інстанції було
порушено норми матеріального права в
цій частині.

Колегія суддів вважає доведеним факт
наявності заборгованості ОСОБА_2 за
вказаним в позові кредитним договором
та обґрунтованими вимоги позивача щодо
стягнення заборгованості з ОСОБА_2
Позивачем надано суду належні докази
на підтвердження цього.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Із в матеріалів справи вбачається, що
розмір пені, визначений Банком у 214358,13
грн., значно перевищує суму
заборгованості за кредитним договором,
яка згідно розрахунку Банку складає
17952,00 грн.

Тому, виходячи із принципів розумності
та справедливості судочинства, а також
положень цивільного кодексу України
судова колегія вважає за доцільне
зменшити розмір пені за кредитним
договором з 214358,13 грн. до 20000 грн.

Згідно ст. 307 ЦПК України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право:

1)постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін;

2)скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог;

3)змінити рішення;

4)постановити ухвалу про скасування
рішення суду першої інстанції і
закриття провадження у справі або
залишення заяви без розгляду.

У відповідності зі ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Таким чином, суд першої інстанції
порушив норми матеріального права, що є
підставою для скасування рішення суду
та постановлення нового рішення
відповідно до вимог ст.309 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд
апеляційної або касаційної інстанції,
не передаючи справи на новий розгляд,
змінює рішення або ухвалює нове, суд
відповідно змінює розподіл судових
витрат.

Так, судові витрати по справі
підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 209, 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК
України, судова палата, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу ПАТ «Акцент-Банк»
задовольнити частково, рішення
Новоайдарського районного суду
Луганської області від 11.03.2014 року
скасувати; ухвалити нове рішення, яким
стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Акцент-Банк» заборгованість за
кредитом-17952 грн.; заборгованість за
відсотками за користування кредитом
3611,48 грн; 11633,04 грн.-заборгованість по
комісії за користування кредитом; 20000
грн. - пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань; а також штраф (фіксована
частина) - 500 грн. і процентна складова
штрафа - 12377,73 грн.; а всього 62442,77 грн., а
також судовий збір в сумі 624,43 грн.

Рішення набирає чинності негайно та
може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: