Номер провадження 2/754/1403/14
РІШЕННЯ

Іменем України

27.03.2014 Деснянський районний
суд м.Києва в складі :

головуючого судді
Мальченко О.В.

при секретарі
Яремус-Байсановій А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3
про визнання такими , що втратили
право користування житловим
приміщенням ,

в с
т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідачів про визнання
такими , що втратили право
користування житловим приміщенням , а
саме квартирою АДРЕСА_1 ,
посилаючись на те , що відповідач не
проживають в зазначеній квартирі
без поважних причини.

В судовому засіданні позивач
та його представник позовні вимоги
підтримали з обставин , що викладені
у позовній заяві . Позивач
зазначив про те , що спірна квартира
належить йому на праві власності ,
перешкод в користуванні зазначеною
квартирою відповідачам він не чинив
, останні не проживають в спірній
квартирі з 2007 р. та не несуть витрат
на її утримання .

Відповідачі в судове
засідання повторно не з»явилися , про
час та місце розгляду справи
повідомлялися шляхом розміщення
оголошення у пресі .

Вислухавши пояснення позивача ,
представника позивача , суд
приходить до висновку про те , що
позовні вимоги підлягають задоволенню
, виходячи з наступного .

Судом встановлено та
вбачається з матеріалів справи , що
позивачу на праві власності належить
квартира АДРЕСА_1 (а.с.4-5 ).

Згідно довідки форми № 3 від
04.12.2013 р. № 10/343 вбачається , що
відповідачі зареєстровані у
вищезазначеній квартирі ( а.с. 9 ) .

З встановлених по справі
обставин вбачається , що відповідач
ОСОБА_2 є рідним братом позивача ,
відповідач ОСОБА_3 - дружиною
віжповідача ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

При цьому власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном ( ст.391 ЦК
України).

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Статтею 383 ЦК України встановлено
,що власник житлового будинку має
право використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

У позовній заяві позивач
посилається як на правові підстави
позову на ст. ст. 71 , 72 ЖК УРСР .
Разом з тим , до спірних
правовідносин підлягають застосуванню
норми глави 32 ЦК України , якими
регламентовано право користування
чужим майном , зокрема норми ст. 405 ЦК
України .

Вищезазначене викладено і у
п. 39 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України № 5
від 07.02.2014 р. « Про судову практику
в справах про захист права
власності та інших речових прав » ,
а саме « члени сім»ї власника
житла , які проживають разом із ним
, мають право користування цим житлом
відповідно до закону ( особистий
сервітут, частина перша статті 405 ЦК
) . Суди повинні мати на увазі , що
таким законом не може бути ЖК УРСР ,
а застосуванню підлягають норми ,
передбачені главою 32 ЦК . З
урахуванням зазначеного суди повинні
виходити з того , що стосовно права
членів сім»ї власника житлового
приміщення на користування ним
підлягають застосуванню положення
статті 405 ЦК . Оскільки інше не
встановлено законом , договором чи
заповітом , на підставі яких
встановлено сервітут , то
відсутність члена сім»ї понад один
рік без поважних причин є
юридичним фактом , що є підставою
для втрати членом сім»ї права
користування житлом . У цьому випадку
положення статей 71,72 ЖК УРСР
застосуванню не підлягають ».

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України
член сім'ї власника житла втрачає право
користування цим житлом у разі
відсутності без поважних причин
понад один рік.

Із представлених позивачем
затверджених актів ЖЕК 313 м. Києва
від 25.10.2013 р. , 16.08.2013 р. та 21.06.2013 р.
вбачається , що відповідачі не
проживають в квартирі АДРЕСА_1 з 2007
р. ( а.с. 6- 8 ) .

Обставини , які б свідчили про
поважність непроживання
відповідачів в спірній квартирі в
матеріалах справи відсутні .

Аналізуючи встановлені по
справі обставини в їх сукупності ,
суд приходить до висновку про те ,
що відповідачі не проживають на
спірній житловій площі понад рік, а
саме з 2007 р. без поважних причин
, а тому останні втратили право
користування зазначеним житловим
приміщенням з підстав ч.2 ст.405 ЦК
України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
, оскільки позивач відповідно до
вимог діючого законодавства при
подачі позову був звільнений від
сплати судового збору , з відповідачів
на користь держави в рівних частках
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 243 грн. 60 коп .

На підставі викладеного ,
керуючись ст. 10,11,60 , 88, 212-215 ЦПК України
, ст.ст. 319,321,391, 383 , ч. ст. 405 ЦК
України , п. 39 Постанови пленуму
ВССУ № 5 від 07.02.2014 р. « Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав »,
суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити .

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , такими
, що втратили право користування
житловим приміщенням за адресою :
АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір у розмірі 122
грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір у розмірі 122
грн.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м.Києва
протягом 10-ти днів з дня
проголошення рішення . Особи , які
брали участь у справі , але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення , можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення .

Суддя :

.