Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1095/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

28.05.2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Голованя А.М.

Черниш Т. В.

при
секретарі Дімановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Олександрійському районі про
зобов'язання виплатити недоплачену
одноразову страхову виплату, здійснити
перерахунок та виплату недоплаченої
щомісячної страхової виплати та про
стягнення моральної шкоди, за
апеляційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Олександрійському районі, на рішення
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 19 лютого
2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся
у суд з позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Олександрійському районі про
зобов'язання виплатити недоплачену
одноразову страхову виплату, здійснити
перерахунок та виплату недоплаченої
щомісячної страхової виплати та про
стягнення моральної шкоди.

Зазначав, що 13 вересня 2011 року
висновком МСЕК йому встановлено стійку
втрату професійної працездатності 50%
та ІІІ групу інвалідності, у зв'язку з
чим він має право на отримання
одноразової допомоги та щомісячної
страхової виплати. Проте, при
призначенні зазначених виплат їх
розмір було занижено, тому і просив
зобов'язати виплатити недоплачену
одноразову страхову виплату в розмірі 9
600 грн., здійснити перерахунок
щомісячної страхової виплати з
урахуванням стійкої втрати ним
професійної працездатності - 50% та ІІІ
групи інвалідності у відповідності до
п.12 Порядку обчислення середньої
заробітної плати (доходу, грошового
забезпечення) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 року
№1266, починаючи з 7 вересня 2011 року та,
виходячи з розміру 1 539 грн. 40 коп., з
урахуванням виплачених сум, та
стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000
грн.

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 19 лютого 2014 року позовні
вимоги задоволені частково.

Зобов'язано відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Олександрійському районі виплатити
позивачу недоплачену одноразову
страхову виплату в розмірі 9 600 грн.;
здійснити перерахунок та виплату
щомісячної страхової виплати з
урахуванням встановлення стійкої
втрати професійної працездатності - 50 %
та ІІІ групи інвалідності, починаючи з 7
вересня 2011 року, виходячи з розміру 1 546
грн. та з урахуванням раніше виплачених
сум. В частині стягнення моральної
шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про скасування рішення
суду через порушення норм
матеріального та процесуального права
та ухвалення нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.
Зазначає, зокрема, що за останні шість
місяців до звільнення, які є
розрахунковим періодом, позивач не
працював жодного робочого дня та
отримував допомогу по тимчасовій
втраті працездатності, а у зв'язку з
ліквідацією ДП «Шахта «Ведмежоярська»
немає можливості отримати довідку про
розмір місячної тарифної ставки за
професією електрослюсар підземний 4
розряду або за аналогічною професією
на підприємстві на момент настання
страхового випадку. У зв'язку з цим
розрахунок страхових виплат позивачу
проведено, виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати.

Заперечуючи проти доводів
апеляційної скарги, позивач посилався,
зокрема, на те, що самим відділенням
Фонду було зроблено запит щодо розміру
місячної тарифної ставки підземного
електрослюсаря 4 розряду на
підприємствах з видобутку бурого
вугілля до Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України, яке
листом від 21 листопада 2013 року і
повідомило, що місячна тарифна ставка
за професією «електрослюсар підземний
4 розряду» на шахтах вугільної галузі,
що входять до сфери управління
Міненерговугілля, станом на 7 вересня
2011 року складала 3 092 грн. Цей лист
узгоджується з іншим листом
Департаменту бухгалтерського обліку
Міненерговугілля від 5 серпня 2013 року.
При цьому, ДП «Шахта «Ведмежоярська» є
шахтою вугільної галузі, що входить до
сфери управління Міненерговугілля.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника відповідача, яка
підтримувала доводи апеляційної
скарги, позивача, його представника,
які заперечували проти її доводів,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджується, що позивач під
час роботи підземним електрослюсарем
ІУ розряду на державному підприємстві
"Шахта "Ведмежоярська" отримав
професійне захворювання, про що
свідчить акт розслідування
професійного захворювання від 5 серпня
2011 року. У зв"язку з ліквідацією
підприємства 24 листопада 2005 року
позивача було звільнено з роботи (а.с.26,
98-99).

Згідно висновку МСЕК 13 вересня 2011
року йому встановлена стійка втрата
професійної працездатності - 50% та ІІІ
група інвалідності. На підставі
постанови начальника відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Олександрійському районі йому
виплачено одноразову страхову виплату
в сумі 48 000 грн., виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати - 960 грн.
та стійкої втрати професійної
працездатності 50%, а також призначені
щомісячні страхові виплати, виходячи
із розміру мінімальної заробітної
плати перед настанням страхового
випадку, тобто 480 грн. щомісячно,
починаючи з 7 вересня 2011 року (а.с.12-14).

Відповідно до п.10 ст.34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
(далі -Закон) середньомісячна заробітна
плата для обчислення суми страхових
виплат потерпілому визначається
згідно з Порядком обчислення середньої
заробітної плати для розрахунку виплат
за загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням", затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 вересня 2001 року №1266 (далі-
Порядок).

Пунктом 4 цього Порядку визначено,
що розрахунковим періодом, за який
обчислюється середня заробітна плата,
є останні шість календарних місяців, що
передують місяцю, в якому стався
страховий випадок, або перед
звільненням з роботи, з якою пов'язане
професійне захворювання.

Якщо у розрахунковому періоді
перед настанням страхового випадку
застрахована особа не мала заробітку
(грошового забезпечення) з поважних
причин, що зазначені в п.4 цього Порядку,
або якщо страховий випадок настав у
перший день роботи, середня заробітна
плата (грошове забезпечення) для
розрахунку страхових виплат та оплати
перших п'яти днів тимчасової
непрацездатності за рахунок коштів
роботодавця визначається виходячи з
місячної тарифної ставки (посадового
окладу), встановленої працівникові на
момент настання страхового випадку ( п.
10 Порядку).

Відповідно до п.12 Порядку у разі
відсутності у потерпілого на час
звернення за страховою виплатою
довідки про його заробітну плату у
зв'язку з ліквідацією підприємства,
установи, організації, середня
заробітна плата обчислюється, виходячи
з діючої місячної тарифної ставки
(посадового окладу) за відповідною або
аналогічною професією в галузі, але не
менше розміру мінімальної заробітної
плати, визначеного законом на дату
встановлення потерпілому МСЕК ступеня
втрати професійної працездатності.

Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджується, що професійне
захворювання виникло у позивача у
зв'язку з роботою на державному
підприємстві "Шахта "Ведмежоярська", з
якого він звільнений з роботи 24
листопада 2005 року у зв'язку з
ліквідацією шахти. За шість місяців до
звільнення з роботи, з якою пов'язане
професійне захворювання, тобто,
починаючи з 1 травня по 31 жовтня 2005 року,
він отримував допомогу по тимчасовій
непрацездатності і не відпрацював
жодного дня (а.с.19,20,51,52,64).

Згідно звернення відповідача
щодо обчислення страхових виплат
потерпілого на виробництві, листом
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України від 21 листопада
2013 року за №2/14-4452 повідомлено, що
місячна тарифна ставка за професією
«електрослюсар підземний ІУ розряду»
на шахтах вугільної галузі, що входять
до сфери управління Міністерства
енергетики та вугільної промисловості,
станом на 7 вересня 2011 року складала 3 092
грн. (а.с.60).

Також у матеріалах справи наявний
аналогічний лист Департаменту
бухгалтерського обліку Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України від 5 серпня 2013 року №10/03-1298, у
якому зазначено розмір місячної
тарифної ставки електрослюсаря
підземного ІУ розряду на шахтах,
підпорядкованих Міністерству
енергетики та вугільної промисловості,
- 3 092 грн.(а.с.63).

З урахуванням викладеного, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що в період, з якого
мав здійснюватися розрахунок, позивач
не мав заробітку з поважних причин, а
підприємство припинило свою
діяльність і отримати розмір місячної
тарифної ставки працівника за цією
професією не вдалося, то відповідач
мав йому нарахувати страхові
виплати, виходячи із місячної
тарифної ставки за відповідною або
аналогічною професією - електрослюсаря
підземного ІУ розряду, яка розрахована
на шахтах вугільної галузі, що
входять до сфери управління
Міністерства енергетики та
вугільної промисловості, станом на 7
вересня 2011 року, тобто на день, з
якого призначено виплати позивачеві,
і складала 3 092 грн.

Такі висновки сумніву не
викликають і також підтверджуються
роз'ясненнями територіальної
державної інспекції з питань праці у
Кіровоградській області від 6 квітня
2012 року (а.с.62).

Посилання представника
відповідача відносно того, що місячна
тарифна ставка взята не за відповідною
або аналогічною професією, оскільки
щодо підземного електрослюсаря 4
розряду на підприємствах з видобутку
бурого вугілля необхідних даних немає,
спростовується вищезазначеними
доказами, якими стверджується про
надання відомостей місячної тарифної
ставки електрослюсаря підземного ІУ
розряду на шахтах вугільної галузі, що
входять до сфери управління та
підпорядковані Міністерству
енергетики та вугільної промисловості
(а.с.60,63), в тому числі і державне
підприємство "Шахта "Ведмежоярська". До
того ж у листі Управління трудової і
соціальної політики Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
від 29 лютого 2012 року №19/01-285, долученого
до апеляційної скарги, на який
посилався представник відповідача,
зазначається про підприємства, що
входять в сферу управління
Міненерговугілля (а.с. 79).

Тому вірним є висновок суду
першої інстанції про те, що щомісячна
страхова виплата, з урахуванням
встановлення позивачу стійкої втрати
професійної працездатності 50 % та ІІІ
групи інвалідності, має становити 1 546
грн. (3 092 х 50%).

Погоджується колегія суддів і з
розрахунком суду щодо одноразової
страхової виплати відповідно до ч.2 ст.34
Закону, згідно якого, з урахуванням
виплаченої суми одноразової допомоги 48
000 грн., недоплата становить 9 600
грн.(чотирикратний розмір граничної
суми заробітної плати, з якої
справляються внески до Фонду 57 600 - 48 000
грн.).

Обгрунтованим є висновок суду і
щодо відмови у стягненні моральної
шкоди з підстав, наведених позивачем,
як не передбачених законом, що фактично
не оскаржується.

Суд першої інстанції належним
чином встановив обставини справи, дав
правильну оцінку наданим доказам і
відповідно до ст.ст.13,34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», Порядку обчислення
середньої заробітної плати для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, дійшов
обгрунтованого висновку про
зобов'язання виплатити позивачу
недоплачену одноразову страхову
виплату, здійснити перерахунок та
виплату недоплаченої щомісячної
страхової виплати, відмовивши у
стягненні моральної шкоди.

Тому не ґрунтуються на законі та є
безпідставними доводи скарги, які не
містять посилань на докази, які б
спростовували висновки суду першої
інстанції, вони були предметом
розгляду в судовому засіданні і їм дана
належна оцінка.

Безпідставним є і посилання у
судовому засіданні апеляційної
інстанції представника відповідача на
положення постанови Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 2012 року
№237 «Про затвердження Порядку
визначення класу професійного ризику
виробництва за видами економічної
діяльності», яка до даних
правовідносин не застосовується.

Надані сторонами докази оцінені
судом відповідно до вимог ст.ст.10, 60, 212
ЦПК України.

Інші доводи скарги також не дають
підстав для висновку про порушення або
неправильне застосування судом норм
матеріального або процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, вимоги
матеріального і процесуального права
при розгляді справи додержано, а доводи
апеляційної скарги не є істотними. В
межах доводів апеляційної скарги
підстав для його скасування або зміни
не встановлено (стаття 308 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити, а
рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 19 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуюча:

Судді: