РІШЕННЯ

іменем України

03 червня 2014 року
м. Зміїв

Зміївський районний суд
Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю секретаря Іванової О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини та
дружини-інваліда,

в с т а н о в и в:

06.05.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовною заявою, в якій просила
стягувати з ОСОБА_2 на її користь
аліменти на утримання неповнолітньої
дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 700
грн. щомісячно, починаючи з дня подання
позову і до повноліття дитини та на її
утримання, як дружини-інваліда ІІ групи
в розмірі 500 грн.

В обґрунтування позовної заяви
вказала, що 23 вересня 1989 року вона
зареєструвала шлюб із відповідачем, з
яким проживали разом і вели спільне
господарство, від шлюбу вони мають двох
дітей - повнолітнього сина ОСОБА_4 та
неповнолітню дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Їхнє спільне життя з відповідачем не
склалося. Відповідач не цінує сімейне
життя та їхні взаємні стосунки. В
зв'язку з цим вона змушена була
звернутися до Зміївського районного
суду Харківської області з позовом до
відповідача про розірвання шлюбу.

Відповідач припинив також надавати їй
матеріальну допомогу на проживання й
та утримання їхньої дитини, яка на
даний закінчує навчання в
Комсомольському ліцеї №1 та їй
потрібно вступати до вищого
навчального закладу, а вона не має
коштів для оплати всіх необхідних
витрат.

Крім того, у їхньої дочки слабке
здоров'я, вона знаходиться на
диспансерному обліку та потребує
постійного профілактичного лікування
та посиленого догляду.

Сама вона є інвалідом дитинства ІІ
групи, у зв'язку з чим Пенсійним фондом
України їй довічно призначено пенсію
як інваліду ІІ групи.

Внаслідок інвалідності вона не
може працевлаштуватися й забезпечити
собі та дочці нормальне існування.

При цьому, їй щоденно потрібно
купувати ліки на інсулінотерапію.

Призначеної їй пенсії на
життя, ліки, постійні медичні
обстеження та утримання дитини не
вистачає. Вона опинилася в скрутному
матеріальному стані, намагаючись
забезпечити себе з дочкою всім
необхідним і, насамперед, підтримкою
здоров'я.

Відповідач, будучи здоровою,
працездатною людиною, ухиляється від
їхнього утримання, ніякої матеріальної
та іншої допомоги добровільно не надає.

При цьому відповідач має
можливість надавати таку допомогу, бо
працює за наймом у фізичних осіб і
отримує високий дохід.

Інших утриманців чи матеріальних
зобов'язань в нього немає.

Вона була інвалідом вже на час
їхнього одруження й відповідачеві
добре було відомо про її стан здоров'я
та необхідність її постійного
лікування.

Вважала, що може просити суд
стягнути з відповідача аліменти й на її
утримання, оскільки самостійно себе
забезпечити матеріально вона не може
за станом здоров'я.

Позивачка ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явилася, подала заяву
про судовий розгляд справи за її
відсутністю, підтримала позовні вимоги
у повному обсязі з підстав, викладених
у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, подав заяву про судовий
розгляд справи за його відсутністю,
позовні вимоги про стягування з нього
аліментів визнав у повному обсязі.

Зважаючи на те, що всі особи, які
беруть участь у справі в судове
засідання не з'явилися, відповідно до ч.
2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою.
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Дослідивши надані сторонами
письмові докази, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд дійшов наступного:

З копій свідоцтв про народження
та про шлюб вбачається, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, перебувають у зареєстрованому
шлюбі, мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
(а. с. 7, 8).

З довідки КП "Комунальник" від
10.04.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 мешкає
та зареєстрована в АДРЕСА_1, має склад
сім'ї: дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, чоловіка ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_5. (а. с. 11).

Позивачка ОСОБА_1 є інвалідом ІІ
групи внаслідок загального
захворювання, знаходиться на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Зміївському районі Харківської
області. (а. с. 15).

Сторонами визнаються та,
відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не
підлягають доказуванню ті обставини,
що неповнолітня ОСОБА_3 перебуває на
утриманні матері-інваліда ІІ групи, а
батько дитини ухиляється від надання
утримання як дитині, так і
матері-інваліду ІІ групи.

Відповідно до Конвенції ООН про
права дітей від 20 листопада 1989 року
(ратифікована Україною Постановою
Верховної Ради України від 27 лютого 1991
р. №789-XІІ) дитина, з огляду на його
фізичну й розумову незрілість вимагає
спеціального захисту й турботи,
включаючи належний правовий захист, як
до так і після народження. Невиплата
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей, на які вони мають право
відповідно до законодавства становить
порушення їх майнових прав відповідно
до статті 1 Протоколу №1 до
Європейської Конвенції з прав людини,
яка передбачає таке: «Кожна фізична
особа має право мирно володіти своїм
майном. Ніхто не може бути позбавлений
своєї власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права». У справі «Кечко
проти України» Європейський суд з прав
людини висловив наступну думку:
«Поняття «власності», яке міститься в
першій частині статті 1 Протоколу № 1,
має автономне значення, яке не обмежене
власністю на фізичні речі і не залежить
від формальної класифікації в
національному законодавстві: деякі
інші права та інтереси, наприклад,
борги, що становлять майно, можуть
також розглядатись як «майнові права»,
і, таким, як «власність» в цілях
вказаного положення. Питання, що
потребує визначення, полягає в тому, чи
мав відповідно до обставин справи,
взятих в цілому, заявник право на
матеріальний інтерес, захищений
статтею 1 Протоколу №1.

Згідно зі ст. ст. 1, 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року та
практику Суду як джерело права.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3
Конвенції про права дитини, частин 7, 8
ст. 7 СК України при вирішення будь-яких
питань щодо дітей, суд повинен виходити
з якнайкращого забезпечення інтересів
дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України
"Про охорону дитинства" кожна дитина
має право на рівень життя, достатній
для її фізичного, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку. Батьки або особи, які їх
заміняють, несуть відповідальність за
створення необхідних умов для
всебічного розвитку дитини відповідно
до законів України.

У відповідності зі ст. 180
Сімейного Кодексу України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного
Кодексу України, мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку, за
винятком випадків, передбачених ст. 184
цього Кодексу.

Згідно зі ст. 184 Сімейного Кодексу
України, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
суттєве значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
аліменти у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений
судом у твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 191
Сімейного Кодексу України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 75 СК України дружина,
чоловік повинні матеріально
підтримувати один одного. Право на
утримання (аліменти) має той із
подружжя, який є непрацездатним,
потребує матеріальної допомоги, за
умови, що другий із подружжя може
надавати матеріальну допомогу.
Непрацездатним вважається той із
подружжя, який досяг пенсійного віку,
встановленого законом, або є інвалідом
I, II чи III групи.

Відповідач ОСОБА_2 визнав
позовні вимоги у повному обсязі, це не
суперечить закону та не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, а також
є законні підстави для стягування з
нього аліментів у твердій грошовій
сумі на утримання дитини по 700 грн. та на
утримання непрацездатної дружини -
інваліда ІІ групи по 500 грн..

У відповідністю з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Враховуючи визнання відповідачем
позову та наявність законних підстав
для стягування з відповідача аліментів
у твердій грошовій сумі, позовна заява
ОСОБА_1 є обґрунтованою і підлягає
задоволенню.

З відповідача належить стягнути
судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 84, 88, 169, 174, ч. 2
ст. 197, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6,
уродженця м. Грайворон Бєлгородської
області, мешканця АДРЕСА_2 не
працюючого, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі по
700 (сімсот) грн., що підлягає індексації
відповідно до закону, щомісячно,
починаючи з 06.05.2014 року і до досягнення
нею повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6,
уродженця м. Грайворон Бєлгородської
області та мешканця АДРЕСА_2 не
працюючого, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, інваліда ІІ
групи, аліменти на її утримання у
твердій грошовій сумі 500 (п'ятсот) грн.,
що підлягає індексації відповідно до
закону, щомісячно, починаючи з 06.05.2014
року.

Стягнути з ОСОБА_2 до Державного
бюджету України судовий збір в розмірі
243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

В частині стягування аліментів рішення
підлягає негайному виконанню в межах
платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Зміївський районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: