АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 594/116/14-ц Головуючий у 1-й
інстанції Губіш О.А. Провадження №
22-ц/789/417/14 Доповідач - Демкович
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 р.

Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Козака І. О., Загорського О. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю представника
апелянта, позивача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Тернополя

апеляційну скаргу Борщівської
центральної районної комунальної
лікарні

на рішення Борщівського районного суду
Тернопільської області від 05 лютого 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_1

до Борщівської районної ради /надалі
«Рада»/, Борщівської центральної
районної комунальної лікарні /надалі
«Лікарня»/, відділу охорони здоров'я
Борщівської районної державної
адміністрації /надалі «Відділ охорони
здоров'я»/,

про стягнення середньомісячного
заробітку за час затримки виконання
рішення суду про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИЛА:

24.02.14 апелянт звернувся зі скаргою на
рішення суду першої інстанції від 05.02.14,
вважаючи, що воно ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, просить його скасувати та
постановити нове, яким у задоволенні
позову відмовити.

Порушення вбачає в тому, що суд
першої інстанції неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, а саме те, що Борщівська
центральна районна комунальна лікарня
не є роботодавцем ОСОБА_1, а тому вимоги
позивача про стягнення
середньомісячної зарплати за час
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі до лікарні є
неправомірними. Також зазначає, що
відповідно до статуту Лікарні її
засновником є Рада, яка відповідно до п.
7.6 статуту призначає на посаду
головного лікаря шляхом укладення
контракту та звільняє з посади за
погодженням Відділу охорони здоров'я.

Рішенням Борщівського районного
суду від 05.02.14 позов задоволено.
Стягнуто із Борщівської ЦРКЛ на
користь ОСОБА_1 середньомісячний
заробіток за час затримки виконання
рішення суду про поновлення останнього
на посаді головного лікаря Лікарні за
період із 01.06.13 по 31.12.13 включно в сумі
33000,00 грн. без урахування прибуткового
податку та інших обов'язкових платежів.
Рішення в частині стягнення
середньомісячного заробітку за місяць
звернуто до негайного виконання.

У суді представник апелянт підтримав
вимоги скарги, пославшись на мотиви,
зазначені в ній.

Позивач скаргу не визнав і просив
рішення суду залишити без змін.

Заслухавши учасників судового процесу,
перевіривши юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин
справи та їх повноту, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам процесуального
закону рішення суду не відповідає з
огляду на наступне.

Постановляючи рішення, суд першої
інстанції виходив із того, що Лікарня
не виконує вимоги судового рішення про
поновлення позивача на попередній
посаді головного лікаря внаслідок
неправомірного звільнення, а тому це є
вимушеним прогулом, який підлягає
оплаті у відповідності до норм КЗпП
України.

Із даним висновком колегія судів
погоджується, враховуючи положення ст.
124 Конституції України, ст. 14 ЦПК
України та ст. 236 КЗпП України.

Однак, при обрахунку розміру
середньомісячного заробітку за час
невиконання рішення суду про
поновлення позивача на роботі судом
невірно враховано фактичні обставини
справи, що є порушенням вимог
процесуального закону, яке у свою чергу
призвело до невірного обчислення
розміру відшкодування.

Встановлено, що ОСОБА_1 обіймав
посаду головного лікаря Борщівської
ЦРКЛ.

Наказом начальника Відділу охорони
здоров'я № 71 від 26.12.11 ОСОБА_1 звільнено
із займаної посади на підставі рішення
Ради №195 від 20.12.11.

Рішенням Борщівського районного суду
від 07.05.12, яке набрало законної сили,
позивач поновлений на роботі на посаді
головного лікаря Лікарні.

Станом на 20.01.14 рішення суду не
виконане.

Із матеріалів справи вбачається, що на
обговорення пленарних засідань ради
неодноразово виносилось питання про
поновлення ОСОБА_1 на посаді головного
лікаря, проте рішення щодо поновлення
останнього на посаді головного лікаря
Борщівської ЦРКЛ не прийняте.

Як роз'яснив Пленум ВСУ у постанові
«Про судове рішення у цивільній
справі» №14 від 18.12.09, судові рішення, що
набрали законної сили, обов'язкові для
всіх органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами (частина
перша статті 14 ЦПК).

При стягненні середньомісячного
заробітку за час затримки виконання
рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на
посаді суд першої інстанції виходив із
того, що середньомісячна заробітна
плата останнього складає 5500,00 грн., а
тому призначив до стягнення суму в
розмірі 33000,00 грн. за період з 01.06.13 по
31.12.13, саме за який просив позивач у
своїх вимогах. (Розрахунок - 5500,00 х 6 =
33000,00, підстава довідка про розмір
середньомісячного заробітку позивача
№ 149 від 26.12.11).

Однак судом безпідставно не взято до
уваги вирок Борщівського районного
суду Тернопільської області від 21.03.13,
згідно із яким ОСОБА_1 визнано винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.
191 КК України, і призначено йому
покарання у виді 1 (одного) року
обмеження волі з позбавленням права
обіймати посади, пов'язанні з
виконанням організаційно-розпорядчих
та адміністративно-господарських
функцій на підприємствах, в установах,
організаціях будь-якої форми власності
строком на 1 (один) рік.

Даний вирок набрав законної сили
03.07.13.

Відповідно до ст. 69 ЦПК України перебіг
процесуального строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Тобто, із 04.07.13 позивач не вправі був
обіймати посаду головного лікаря
Лікарні, а тому його заробітна плата із
вказаної дати не складала суму 5500,00 грн.

Апеляційною інстанцією встановлено, що
окрім обов'язків головного лікаря
позивач виконував обов'язки лікуючого
лікаря-хірурга вищої категорії.

Дана обставина судом першої інстанції
не досліджувалася, що є неповнотою
судового розгляду, а відповідно
процесуальним порушенням.

Так, згідно із довідкою № 1-13/344 від 19.05.14,
наданою Лікарнею, ОСОБА_1 окрім
головного лікаря за сумісництвом
працював до моменту звільнення на
посаді лікаря-хірурга на 0,5 ставки.

За умови його роботи на цій посаді
оклад лікаря вищої категорії із таким
навантаженням за липень-грудень 2013
року становив би 1031,00 грн. За вислугу
років останньому нараховувалася б 30%
надбавка у розмірі 309,30 грн. Разом 1340,30
грн.

Апеляційна інстанція вважає, що для
обрахунку відшкодування за період із
04.07.13 по 31.12.13 слід виходити із вказаної
суми.

Тому із Лікарні в користь позивача слід
стягнути 12744,15 грн., а не 33000,00 грн., як
визначено судом першої інстанції.

Розрахунок:

1) середньомісячна зарплата за червень
2013 року - 5500,00 грн.;

2) середньомісячна зарплата із 01.07.13 по
03.07.12 (включно) - 717,39 грн. (3 х 239,13 = 717,39; де 3
- кількість робочих днів, 239,13 -
одноденний заробіток із розрахунку 23
робочих днів у липні та заробітку 5500,00
грн.);

3) середньомісячна зарплата із 04.07.13 по
31.07.12 (включно) - 1165,56 грн. (20 х 58,28 = 1165,56; де
20 - кількість робочих днів, 58,28 -
одноденний заробіток із розрахунку 23
робочих днів у липні та заробітку
лікаря-хірурга 1340,30 грн.);

4) середньомісячна зарплата за серпень
2013 року - 1340,30 грн.;

5) середньомісячна зарплата за вересень
2013 року - 1340,30 грн.;

6) середньомісячна зарплата за жовтень
2013 року - 1340,30 грн.;

7) середньомісячна зарплата за листопад
2013 року - 1340,30 грн.;

8) середньомісячна зарплата за грудень
2013 року - 1340,30 грн.

Разом: 5500,00 + 717,39 + 1165,56 + (4 х 1340,30) = 12744,15.

Із огляду на вищенаведене рішення суду
слід змінити, зменшивши суму стягнення
середньомісячного заробітку із
Лікарні в користь ОСОБА_1 із 33000,00 грн. до
12744,15 грн.

У решті рішення слід залишити без
змін.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Борщівської
центральної районної комунальної
лікарні задовольнити частково.

Рішення Борщівського районного
суду Тернопільської області від 05
лютого 2014 року змінити, зменшивши суму
стягнення із Борщівської районної
комунальної лікарні в користь ОСОБА_1
середньомісячного заробітку за час
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі із 33000,00 грн. до
12744,15 грн.

У решті рішення залишити без змін

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у касаційному порядку протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Ю.Й. Демкович