АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/7034/2014
інстанції: Пасинок В.С
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Меєчко Д.П.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2,
про відшкодування шкоди в порядку
регресу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Голосіївського районного
суду міста Києва від 3 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2012 року Моторне (транспортне)
страхове бюро України (далі - МТСБУ)
звернулось до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що 13 лютого 2009 року
відбулася дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля марки "Ford",
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля
марки "Iveko", державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_3
та під керуванням ОСОБА_2, що призвело
до механічних пошкоджень транспортних
засобів.

Зазначена пригода сталася з вини
ОСОБА_1, якого постановою судді
Солом'янського районного суду міста
Києва від 12 березня 2009 року було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КпАП України.
При цьому, на момент
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1
не мав чинного договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

У результаті звернення ОСОБА_2 із
заявою про виплату страхового
відшкодування, 29 вересня 2009 року МТСБУ
виплатило йому страхове відшкодування
в розмірі 20743 грн. 64 коп. Крім того,
позивачем були додатково понесені
витрати на послуги аварійного комісара
в розмірі 883 грн.

У подальшому відповідач ОСОБА_1 у
добровільному порядку сплатив МТСБУ
частину боргу в розмірі 5406 грн. 66 коп., а
іншу частину погодився добровільно
сплачувати частинами за погодженим між
сторонами графіком, однак по
теперішній час заборгованість
відповідача перед позивачем становить
16219 грн. 98 коп.

Оскільки до позивача відповідно до ст.
38 Закону "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" перейшло право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
тому просив суд стягнути з ОСОБА_1
витрати, пов'язані з виплатою
страхового відшкодування, в розмірі 16219
грн. 98 коп., а також витрати на правову
допомогу в розмірі 2000 грн.

Рішенням Голосіївського районного
суду міста Києва від 3 квітня 2014 року
позов МТСБУ задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь МТСБУ витрати,
пов'язані з виплатою страхового
відшкодування, в розмірі 16219 грн. 98 коп.,
а також судовий збір у розмірі 214 грн. 60
коп. та витрати на правову допомогу в
розмірі 2000 грн.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову. Скаржник
зазначає, що судом першої інстанції для
визначення розміру матеріального
збитку, завданого власнику
пошкодженого автомобіля "Iveko",
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
було взято звіт автотоварознавчого
дослідження № 110 від 30 червня 2009 року,
який на його думку, не може бути
належним та допустимим доказом у
вказаній справі, оскільки експерт не
мав відповідної кваліфікації на
проведення даного дослідження та не
був попереджений про кримінальну
відповідальність за надання завідомо
неправдивого висновку; також висновки
вказаного звіту в частині розміру
збитків спростовуються висновком
судової автотоварозначої експертизи №
05 від 6 березня 2013 року, де сума завданої
шкоди значно менша від суми, вказаної у
звіті.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції
підтримав апеляційну скаргу з
наведених в ній підстав.

Від представника МТСБУ - Патрик Г.Г.
надійшла заява про розгляд справи за
відсутності їх представника.

Судом установлено, що 13 лютого 2009 року
відбулася дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля марки "Ford",
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля
марки "Iveko", державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_3
та під керуванням ОСОБА_2, що призвело
до механічних пошкоджень транспортних
засобів.

Зазначена пригода сталася з вини
ОСОБА_1, якого постановою судді
Солом'янського районного суду міста
Києва від 12 березня 2009 року було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КпАП України.

На час ДТП водій забезпеченого
транспортного засобу "Iveko", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2 мав
діючий поліс обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

При цьому, цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_1 на час ДТП не
була застрахована.

1 липня 2009 року ОСОБА_2 звернувся до
МТСБУ із заявою про здійснення
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок ДТП. З метою встановлення
розміру матеріального збитку,
спричиненого внаслідок ДТП, МТСБУ
звернулось до ПП ОСОБА_5

Відповідно до звіту про визначення
вартості матеріального збитку № 110 від
30 червня 2009 року вартість
матеріального збитку, заподіяного
власнику транспортного засобу "Iveko",
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
внаслідок ДТП складає 20743 грн. 64 коп.

На підставі наказу № 2078 від 26 серпня 2009
року МТСБУ платіжним доручення № 3607
від 29 вересня 2009 року здійснило виплату
ОСОБА_2 страхового відшкодування в
розмірі 20743 грн. 64 коп.

Крім того, позивачем додатково були
понесені витрати, пов'язані із
встановленням розміру збитків, за
послуги аварійного комісара в розмірі
883 грн., що підтверджується дорученням
МТСБУ № 8116 від 24 червня 2009 року;
рахунком № 101 від 1 липня 2009 року; актом
виконаних робіт та платіжними
дорученнями № 2705 від 15 липня 2009 року (а.
с. 30-32).

Установлено, що відповідач ОСОБА_1 у
добровільному порядку сплатив МТСБУ
частину боргу в розмірі 5406 грн. 66 коп., а
іншу частину боргу в розмірі 16219 грн. 98
коп. погодився добровільно сплачувати
частинами за погодженим між сторонами
графіком (а. с. 39).

З матеріалів справи також вбачається,
що ухвалою Голосіївського районного
суду міста Києва від 27 листопада 2012
року було задоволено клопотання
відповідача ОСОБА_1 та призначено у
справі комплексну автотехнічну та
автотоварознавчу експертизу,
проведення якої доручено ТОВ "Центр
правової допомоги "Правозахист" (а. с.
76-77).

Згідно висновку судової
автотоварознавчої експертизи № 05 від 6
березня 2013 року розмір матеріального
збитку, заподіяного власнику
транспортного засобу "Iveko", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок
ДТП складає 26761 грн. 67 коп. (а. с. 96-106).

У подальшому, ухвалою Голосіївського
районного суду міста Києва від 29 липня
2013 року була призначена повторна
судова автотоварознавча експертиза,
проведення якої доручено КНДІСЕ.
Однак, вказана експертиза не була
проведена у зв'язку з незадоволенням
клопотання експертів, а саме, ненадання
для дослідження автомобіля або
кольорових фотознімків пошкодженого
зазначеного транспортного засобу, що
необхідні для дачі висновку (а.с. 148-149;
162-163).

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" МТСБУ після сплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до власника, водія
транспортного засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, який не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність.

Відтак, відповідно до ст. 38 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" та ч. 1 ст. 1191 ЦК України МТСБУ
набуло право зворотної вимоги (регресу)
до відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи скаржника про те, що
автотоварознавче дослідження,
проведене суб'єктом оціночної
діяльності ПП ОСОБА_5 на замовлення
МТСБУ (звіт № 110 від 30 червня 2009 року), не
може бути належним та допустимим
доказом у вказаній справі, оскільки
експерт не мав відповідної
кваліфікації на проведення даного
дослідження та не був попереджений про
кримінальну відповідальність за
надання завідомо неправдивого
висновку, є необґрунтованими та
підлягають відхиленню, оскільки
будь-яких доказів на його спростування
відповідачем не подано.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи, з урахуванням вище наведеного,
не відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість ухвалення рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
судового рішення.

Ураховуючи встановлені судом
обставини, рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення суду першої інстанції без
змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
міста Києва від 3 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий
Судді: