13 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Барановської Л.В.,
при секретарі: Мікітчак
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 27 лютого 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за у
часті третьої особи: ОСОБА_3 про
встановлення факту, визнання права
власності та за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої
особи: Приватного нотаріуса КМНО
Авдієнка Віктора Петровича про
визнання права власності на спадкове
майно, -

встановила:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_1 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю з ОСОБА_5 з 1994 року по день його
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1; про визнання права
на спадкування за законом спадкоємця
четвертої черги майна спадкодавця
ОСОБА_5 у першій черзі; про визнання за
нею Ѕ частки у праві власності на
квартиру АДРЕСА_1, як на частину
спільного сумісного майна, набутого за
час спільного проживання, Ѕ частку
квартири в порядку спадкування.

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2
про визнання права власності на
спадкове майно за спадкодавцем ОСОБА_5,
а саме: на квартиру АДРЕСА_1 та на
земельну ділянку загальною площею 0,044
га, розташовану на території садового
товариства «Колективна праця» села
Старі Петрівці Вишгородського району
Київської області.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 27 лютого 2014 року позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено частково.
Встановлено факт проживання ОСОБА_2
однією сім'єю з ОСОБА_5 з 1994 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1. В іншій частині позовних
вимог відмовлено. В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
відмовлено.

Справа 761/9324/13-ц № апеляційного
провадження: 22-ц/796/5807/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Сіромашенко
Н.В..Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Качан В.Я.В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить суд частково
скасувати рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 27 лютого 2014
року, яким встановлено факт проживання
ОСОБА_2 однією сім'єю з ОСОБА_5 та
відмовлено в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та визнати за
ОСОБА_1 право власності на спадщину за
спадкодавцем ОСОБА_5

В обґрунтування своїх вимог апелянт
посилається на те, що висновки суду є
невмотивованими та неправильними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
суд змінити рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 27 лютого 2014
року в частині відмови у задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та
задовольнити повністю позовні вимоги.
Визнати за ОСОБА_2, спадкоємцем
четвертої черги за законом, право на
спадкування у першій черзі та визнати
за ОСОБА_2 Ѕ частку у праві власності на
квартиру АДРЕСА_1, як на частину
спільного сумісного майна, набутого за
час спільного проживання, Ѕ частку
квартири в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх вимог апелянт
посилається на незаконність та
необґрунтованість оскаржуваного
рішення в частині відмови в
задоволенні позовних вимог щодо
визнання за ОСОБА_2 права власності на
квартиру АДРЕСА_1, а також на
невідповідність оскаржуваного рішення
нормам матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
приватної спільної власності ОСОБА_5 та
ОСОБА_9 в рівних частинах, про що
свідчить Свідоцтво про право власності
на житло від 22.08.1995 року, видане
відділом приватизації державного
житлового фонду Шевченківського
виконкому м. Києва.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_9, після чого
відкрилася спадщина у вигляді Ѕ
частини квартири АДРЕСА_1.

Із довідок КП «ЖЕК «Михайлівська» № 683
від 05.10.2012 року та № 187 від 20.03.2013 року
вбачається, що на день смерті ОСОБА_9 у
квартирі АДРЕСА_1 був зареєстрований
ОСОБА_5

Як вбачається з матеріалів справи,
свідоцтво про право на спадщину щодо
майна померлої ОСОБА_9 не видавалося.

Так, відповідно до ст. ст. 549, 560, 561 ЦК
України в редакції, чинній на момент
відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_9, визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном; якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Спадкоємці,
закликані до спадкування можуть
одержати в державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
свідоцтво про право на спадщину.
Свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям за законом після
шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно встановлено, що ОСОБА_5 є таким, що
прийняв спадщину після смерті ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, після чого
відкрилася спадщина у вигляді квартири
АДРЕСА_1 та земельної ділянки загальною
площею 0,044 га, розташованої на
території садового товариства
«Колективна праця» села Старі Петрівці
Вишгородського району Київської
області, про що свідчить свідоцтво про
право власності на житло від 22.08.1995 року
та Державний Акт на право приватної
власності на землю.

Як вбачається із запису акту про
народження № 2441 від 27.08.1962 рокуОСОБА_5
був усиновлений ОСОБА_9 та ОСОБА_11 У
свою чергу, ОСОБА_11 є батьком ОСОБА_1

Разом з тим, в ході судового розгляду
справи встановлено, що з 1994 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 проживали
разом в квартирі АДРЕСА_1, вели спільне
господарство, мали спільний бюджет,
опікувалися один одним.

Із довідки Відділу РАЦСу
Шевченківського РУЮ у м. Києві №
1079/02/03-18 від 22.09.2012 року за реєстраційним
номером № 5 вбачається, що 22.09.2012
року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було подано заяву
про державну реєстрацію шлюбу, яка була
призначена на 23.10.2012 року.

28.09.2012 року ОСОБА_2 звернулася до
приватного нотаріуса КМНО Авдієнко В.П.
із заявою про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_5

20.11.2012 року із заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_5
звернулася ОСОБА_1

Відповідно до ст. 3, 74 СК України cім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки. Якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними. На майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 в частині встановлення
факту її проживання однією сім'єю із
ОСОБА_5 з 1994 року по день його смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки в ході судового
розгляду справи доведено, що між ОСОБА_2
та ОСОБА_5 наявний факт спільного
проживання, ведення спільного
господарства, участь у спільних
витратах щодо забезпечення сім'ї.

Разом з тим, судом першої інстанції
вірно відмовлено в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 в частині
визнання права власності на Ѕ частку у
праві власності на квартиру АДРЕСА_1,
оскільки СК України набув чинності
01.01.2004 року, а право власності ОСОБА_5 на
спірну квартиру було набуте до
набрання чинності СК України, тобто в
період, коли був чинним Кодекс про шлюб
та сім'ю, яким не передбачено
можливості визнання факту спільного
проживання без реєстрації шлюбу, тому
правові підстави для задоволення вимог
про визнання за ОСОБА_2 Ѕ частки у праві
власності на спірну квартиру, як на
частину спільного сумісного майна,
набутого за час спільного проживання,
відсутні.

Крім того, положенням ст. 1264 ЦК України
передбачено, що у четверту чергу право
на спадкування за законом мають особи,
які проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини.

Із постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову
практику у справах про спадкування при
вирішенні спору про право на спадщину
осіб, які проживали зі спадкодавцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини» судам
необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3
СК України про те, що cім'ю складають
особи, які спільно проживають,
пов'язані спільним побутом, мають
взаємні права та обов'язки. Зазначений
п'ятирічний строк повинен виповнитися
на момент відкриття спадщини і його
необхідно обчислювати з урахуванням
часу спільного проживання зі
спадкодавцем однією сім'єю до набрання
чинності цим Кодексом.

Отже, ОСОБА_2 є спадкоємцем четвертої
черги, підстави для визнання її
спадкоємцем першої черги відсутні.

Відповідно до ст. ст. 1258, 1260, 1262, 1268, 1269, 1270
ЦК України спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово.Кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від її прийняття, крім випадків,
встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У разі спадкування за законом
усиновлений та його нащадки, з одного
боку, та усиновлювач і його родичі - з
другого, прирівнюються до родичів за
походженням. У другу чергу право на
спадкування за законом мають рідні
брати та сестри спадкодавця, його баба
та дід як з боку батька, так і з боку
матері. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини. Заява про
прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Як встановлено в ході судового
розгляду справи ОСОБА_1 є спадкоємцем
другої черги за законом після смерті
ОСОБА_5, а тому 20.11.2012 року вона
звернулася до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини, тобто у визначений
законом строк, а тому вона є такою, що
прийняла спадщину.

Таким чином, за відсутності спору щодо
спадкового майна ОСОБА_1 може
реалізувати в повному обсязі свої
права на отримання права власності на
спадщину, як спадкоємець другої черги
за законом, шляхом отримання свідоцтва
про право власності на спадщину у
нотаріуса.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_1,
оскільки звернення до суду із
зазначеними позовними вимогами може
мати місце лише за наявності спору,
однак в даному випадку зустрічні
позовні вимоги не містять спору, а тому
є безпідставними.

З огляду на зазначене, судом першої
інстанції вірно задоволено позовні
вимоги ОСОБА_2 в частині встановлення
факту проживання однією сім'єю із
ОСОБА_5 та вірно відмовлено в
задоволенні позовних вимог в іншій
частині. Разом з тим, вірно відмовлено і
в задоволенні зустрічних позовних
вимог.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
відповідає обставинам справи та
доказам у справі, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 27 лютого 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за у
часті третьої особи: ОСОБА_3 про
встановлення факту, визнання права
власності та за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої
особи: Приватного нотаріуса КМНО
Авдієнка Віктора Петровича про
визнання права власності на спадкове
майно залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: