У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м. КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ситнік О.М.,
розглянувши касаційну скаргу

Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Баштанського районного суду
Миколаївської області від 03 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 22 квітня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о в и в:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом, у якому зазначало, що 05 березня
2008 року між ним та ОСОБА_2
укладено кредитний договір, відповідно
до умов якого остання отримала кредит у
розмірі 3 тис. грн у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою 24 % на річних
на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним
договором станом на 12 січня 2014 року
утворилася заборгованість у розмірі 21
477 грн 75 коп., яку банк просив стягнути з
відповідачки.

Рішенням Баштанського районного суду
Миколаївської області від 03
березня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 22 квітня 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Суди обґрунтовано дійшли висновку, що
відповідно до правил користування
платіжною карткою, що є складовою
кредитного договору від 05 березня 2008
року, картка діє у межах визначеного
нею строку, а саме - 12 місяців. Банк
звернувся до суду з позовом у лютому 2014
року, тобто після спливу строку
позовної давності, тому суди
обґрунтовано відмовили у позові
відповідно до вимог ст. ст. 257, 261 ЦК
України.

Такий висновок узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України,
висловленою у постанові від 19 березня
2014 року № 6-14цс14.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному
товариству Комерційний банк
«ПриватБанк» у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік