Справа № 227/3408/12 Провадження №
22-ц/772/1505/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Слободонюк М. В.Категорія: 46
Доповідач: Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінниць-кої області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Вавшка В.С., Сала Т.Б.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю апелянтки, позивачки ОСОБА_2,
її представника ОСОБА_3, відповідача
ОСОБА_4, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Він-ниці, в залі
судових засідань апеляційного суду
Вінницької області цивільну справу за
позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання майна спільним майном
подруж-

жя, поділ, витребування
майна, встановлення порядку
користування

земельною ділянкою

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від 26 березня
2014 року,

В С Т А Н О
В И Л А:

01 жовтня 2012 року ОСОБА_2 звернулася у
Хмільницький міськрайонний суд
Вінницької області з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання майна спільним
майном подружжя, поділ, витребування
майна, встановлення порядку
користування земельною ділянкою (т.1, а.
с. 2-5, 126-130, т.2, а. с. 1-3). Позов мотивований
тим, що сторони у справі перебували в
шлюбі з 06 лютого 1998 року по 09 жовтня 2010
року, від спільного проживання мають
двох дітей 1998 та 2002 років народження,
які проживають з матір'ю. У 2005 році
подружжям ОСОБА_2 був придбаний
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, де
вони зробили сучасний ремонт,
збудували гараж, ого-рожу, викопали
криницю, провели газо- та
водопостачання, встановили насосну
станцію. Для будівництва
індивідуального житлового будинку
рішенням 4 сесії 5 скликання
Великомитницької сільської ради
Хмільницького району Вінницької
області від 13 грудня 2006 року № 52 ОСОБА_4
безоплатно передана у приват-ну
власність земельна ділянка площею 0,15га
по АДРЕСА_1 ( т.1, а. с.114-115 ). Під час
спільного проживання подружжям був
придбаний автомобіль «Форд Транзит»,
2004 року випуску, державний номер
НОМЕР_1, який з моменту придбання по
теперішній час перебуває у володінні
та розпорядженні відповідача ОСОБА_4 У
червні 2010 року в результаті погіршення
сімейних відносин, з метою ухилення від
розподілу спільного майна подружжя,
ОСОБА_4 зняв з обліку спірний
авто-мобіль та перереєстрував його на
свого батька - відповідача ОСОБА_5 При
цьому на автомобіль було видано новий
державний номер НОМЕР_2. У цей же час
ОСОБА_4 забрав у позивачки мобільний
телефон «Nokia 2720» вартістю 650,00 гривень,
що підлягає поділу. Також подружжям
придбана пральна машина «LG» Direkt Drieve F 1220
ND5, 2010 року випуску, вартістю 3500,00
гривень, яка теж як спільне майно
подружжя підлягає розподілу. Оскільки
в добровільному по-рядку розділити
спільне майно подружжя неможливо,
позивачка просила суд виді-лити їй 56/100
частин спірного житлового будинку з
відповідною частиною госпо-дарських
будівель і споруд вартістю 144472,00
гривні, встановити порядок
користу-вання присадибною земельною
ділянкою згідно варіанту № 1
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи від 18
грудня 2013 року № 717; визнати спільним
майном подружжя пральну машину та
автомобіль, останній виділити
відповідачу, стягнувши на її користь
половину його вартості у розмірі 42964,00
гривні; пральну машину виділити їй;
витребувати у відповідача і передати
їй мобільний телефон «Нокіа-2720»
вартістю 650,00 гривень. ОСОБА_2 просила
суд відступити від заса-ди рівності
часток подружжя і звільнити її від
сплати відповідачу грошової
компен-сації в сумі 15425,00 гривень за
відступ від ідеальної частки в
нерухомому майні, врахувавши ту
обставину, що заборгованість ОСОБА_4 по
сплаті на її користь аліментів на
утримання двох неповнолітніх дітей
станом на 28 листопада 2013 року становить
10412,72 гривень.

Рішенням Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької
області від 26 берез-ня 2014 року позов
задоволений частково. Здійснено поділ
житлового будинку, гос-подарських
будівель та споруд АДРЕСА_1 відповідно
до першого варіанту висновку
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи від 18
грудня 2013 року № 717, здійсненої ТОВ
«Експертно-юридична фірма «Соломон».
Виділено у власність ОСОБА_2 56/100 частин
житлового будинку «А» з господарськими
будівлями і спорудами по АДРЕСА_1, що
складаються з: коридору 1-1 площею 4,6
кв.м., кори-дору 1-2 площею 5,4 кв.м, кімнати
1-3 площею 14,3 кв.м, коридору 1-5 площею 7,8
кв.м., кімнати 1-7 площею 13,9 кв.м, ванни 1-8
площею 9,1 кв.м, кухні 1-9 площею 7,4 кв.м, 1/2
частини хліва «Б», 1/2 частини криниці
«к», 1/2 частини воріт № 1, ганку, 1/2
частини огорожі №2, хвіртки № 3, 1/2
частини огорожі № 5, загальною вартістю
144472,00 гривні.

У власність ОСОБА_4 виділено 44/100
частин житлового будинку «А» з
гос-подарськими будівлями і спорудами
по АДРЕСА_1, що складаються з: кімнати 1-4
площею 25,9 кв.м., кімнати 1-6 площею 16,4
кв.м, 1/2 частини хліва «Б», 1/2 частини
криниці «к», погреба «п/Б», 1/2 частини
воріт № 1, 1/2 частини огорожі № 2 та
огорожі № 5, загальною вартістю 112614,00
гривень.

Для ізольованого користування
виділеними дольовими частинами
співвласники зобов'язані провести
наступні будівельні та
ремонтно-будівельні роботи: закласти
дверний проріз між приміщеннями 1-5 та
1-6, 1-4 та 1-5; обладнати дверний проріз до
приміщення 1-4; побудувати тамбур-шлюз
або веранду для входу в приміщення 1-4
другого співвласника 1/2 частки;
виконати будівельні роботи по
влаштуванню окремих систем інженерних
мереж ( електро-, газопостачання ).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
15425,00 гривень грошової ком-пенсації за
відступ від ідеальної частки при
поділі житлового будинку,
господар-ських будівель та споруд.

Встановлений порядок користування
земельною ділянкою площею 1526 кв. м. по
АДРЕСА_1, призначеною для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господар-ських будівель та споруд,
відповідно до першого варіанту
висновку додаткової судової
будівельно-технічної експертизи від 18
грудня 2013 року № 717 ( додаток № 5 ),
виконаної ТОВ «Експертно-юридична
фірма «Соломон», згідно якого ОСОБА_2
виділена земельна ділянка загальною
площею 763 кв.м, у тому числі під двором,
городом площею 551 кв.м., під будівлями -
площею 125 кв.м. ОСОБА_4 виділена земельна
ділянка загальною площею 763 кв.м, у тому
числі під двором, городом площею 588 кв.м,
під будівлями - площею 88 кв.м.

Земельна ділянка площею 87 кв.м
залишена у спільному користуванні.

Витребуваний у ОСОБА_4 для передачі
ОСОБА_2 належний їй на праві особистої
власності мобільний телефон «Nokia 2720»,
вартістю 650,00 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
1609,50 гривень в якості частко-вого
відшкодування судових витрат з оплати
судового збору, 750,00 гривень - витрат на
оплату правової допомоги, 2592,48 гривні -
витрат за проведення судової
будівельно-технічної експертизи, 800,00
гривень - витрат на проведення
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи ( т. 2,
а. с. 89-95 ).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням
суду першої інстанції, позивачка
ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному
порядку, просить дане рішення
скасувати в частині відмови у визнанні
спільним майном подружжя автомобіля
«Форд Тран-зит», 2004 року випуску,
державний номер НОМЕР_2, вартістю 89428,00
гривень, та пральної машини «LG» Direkt Drieve
F 1220 ND5, 2010 року випуску, вартістю 3500,00
гривень; в цій частині ухвалити нове
рішення про визнання цього майна
спільним майном подружжя, виділення їй
пральної машини, ОСОБА_4 - авто-мобіля;
стягнути з останнього на її користь
42964,00 гривні грошової компенсації за
належну її частку в спільному рухомому
майні подружжя. ОСОБА_2 просить суд
апеляційної інстанції звільнити її від
сплати 15425,00 гривень грошової
компенсації за відступ від ідеальної
частки при поділі житлового будинку,
господарських буді-вель та споруд.
Апелянтка вважає рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні її позовних вимог
незаконним, необґрунтованим, ухваленим
з непра-вильним застосуванням норм
матеріального права, за
невідповідності висновків суду
обставинам справи ( т.2, а. с.103-106 ).
Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 рішення
суду першої інстанції не оскаржують.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення і заперечення на апеляційну
скаргу сторін у справі, представника
апелянтки, дослідивши матеріали
справи, проаналі-зувавши в сукупності
докази, наявні в ній, перевіривши
законність і обгрунтова-ність
оскаржуваного судового рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були дослід-жені в
судовому засіданні. Умовами
обгрунтованості є повне і всебічне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, доведеність тих обставин,
які суд вважає встановленими,
відповідність висновків суду
обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції не
відповідає цим вимогам в частині
відмови у позові про визнання спільним
майном подружжя автомобіля «Форд
Транзит», 2004 року випуску, державний
номер НОМЕР_2, вартістю 89428,00 гривень. В
цій частині належить ухвалити нове
рішення про задоволення позову, в решті
рішення суду першої інстанції підлягає
залишенню без змін.

Судом першої інстанції встановлено,
що у період шлюбу сторін у справі ( з
06.02.1998 року по 09.10.2010 року) шляхом
укладення в нотаріальному порядку 04
липня 2006 року договору купівлі-продажу
відповідач ОСОБА_4 придбав житло-вий
будинок під АДРЕСА_1 ( т. 1, а. с. 112 ).
Рішенням 4 сесії 5 скликання
Великомитницької сільської ради
Хмільницького району Вінницької
області від 13 грудня 2006 року № 52 ОСОБА_4
безоплатно передано у приватну
власність для будівництва
індивідуального житлового будинку
земельну ділянку площею 0,15 га, на якій
розташований куплений будинок з
господарськими будівлями і спорудами
(т. 1, а. с. 114-115), на яку відповідач 19
вересня 2008 року отримав державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ № 377925 ( т. 1, а. с. 139 ).

Стосовно поділу судом першої
інстанції спірного нерухомого майна у
вигляді житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами
АДРЕСА_1, встановлення по-рядку
користування присадибною земельною
ділянкою площею 0,15 га, то в цій частині
судове рішення є законним і
справедливим. Як уже зазначалося,
відпові-дачами рішення суду взагалі не
оскаржується.

Ухвалюючи 26 березня 2014 року рішення
стосовно поділу садиби, витребування у
ОСОБА_4 для передачі позивачці
мобільного телефону, суд вірно
керувався нормами статей 60, 70, 71 СК
України, статей 60, 69, 325, 368, 370 ЦК України,
положеннями постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя».

Висновком додаткової судової
будівельно-технічної експертизи від 18
грудня 2013 року № 717, здійсненої ТОВ
«Експертно-юридична фірма «Соломон» (
т. 2, а. с. 38-57 ) визначена вартість
спірного житлового будинку «А» з
господарськими будівлями і спорудами,
що становить 257086,00 гривень. Можливі
переобладнання і перепланування, що
матимуть місце при поділі будинку по
кожному з визначених експертом
варіантів, в порядку дотримання вимог
ст. 152 ЖК України погоджені виконкомом
Великомитницької сільської ради
Хмільницького району Вінницької
області ( лист від 05 березня 2014 року № 67,
т. 2, а. с. 72 ).

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що на задоволення позову
ОСОБА_2 в цій частині найбільш
прийнятним для розподілу будинку та
встановлення порядку користування
земельною ділянкою садиби АДРЕСА_1 є
перший варіант висновку додаткової
судової будівельно-технічної
експертизи від 18 грудня 2013 року № 717.

Такий висновок суду сторонами у
справі не оспорюється, визнаний
прийнятним судом, тому апеляційний суд
у відповідності з нормами статті 303 ЦПК
України не знаходить підстав для зміни
чи скасування судового рішення в цій
частині.

Не помилився суд також у частині
вирішення вимоги позивачки щодо
відступ-лення від засад рівності
часток подружжя і звільнення її від
сплати ОСОБА_4 15425,00 гривень грошової
компенсації, визначеної експертизою,
за відступ від ідеальної частки у
поділі будинку з господарськими
будівлями і спорудами. Відмов-ляючи в
цій частині позову, суд вірно керувався
ч. 3 ст. 70 СК України та належним чином
оцінив доводи ОСОБА_2, з огляду на які не
знайшов істотних обставин для
обґрунтованого відступу від засад
рівності часток подружжя при поділі
спірної нерухомості.

Також колегія суддів приходить до
висновку про правильність
оскаржуваного судового рішення в
частині відмови ОСОБА_2 у позові про
поділ пральної машини «LG» Direkt Drieve F 1220
ND5, 2010 року випуску, вартістю 3500,00
гривень з врахуванням тих обставин, що
дана машина 2010 року випуску, в цьому ж
році, як встановлено, з червня місяця
подружжя ОСОБА_2 припинило сімейні
відносини, а в подальшому й розірвало
шлюб. Жодних доказів на доведення тієї
обставини, що пральна машина придбана
під час перебування сторін у сімейних
стосунках, позивачка суду не надала; в
цій частині позов є не доведеним.

Легковий автомобіль «Форд Транзит»,
2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_3,
був придбаний подружжям ОСОБА_2 11
березня 2010 року у шлюбі, чого
відповідачі не заперечують, однак на
підставі біржового договору (угоди)
купівлі-продажу транспортного засобу
від 09.06.2010 року за № 011894 ОСОБА_4 продав
даний автомобіль своєму батькові
ОСОБА_5 (т. 1, а. с. 61).

Суд першої інстанції прийшов до
помилкового висновку про те, що
оскільки спірний транспортний засіб
відчужений під час шлюбу сторін у
справі, то потрібно вважати, що
подружжя розпорядилося ним за взаємною
згодою, а значить автомо-біль поділу не
підлягає як такий, що не є спільним
майном подружжя на час пред'явлення в
суд вимоги про його поділ.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що такий висновок суду першої
ін-станції не відповідає фактичним
обставинам справи, є невірним з огляду
на встановлення судовим рішенням від 29
вересня 2010 року ( т. 1, а. с. 9 ) про
розір-вання шлюбу тієї обставини, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не проживали спільно
як подружжя більше трьох місяців до
моменту розірвання шлюбу в судовому
порядку. Тобто, у червні 2010 року на
момент відчуження автомобіля сином
бать-кові між сторонами у справі уже
були припинені сімейні відносини, тому
визнати продаж в цей період рухомого
майна таким, яке відчужене за спільною
згодою подружжя неможливо. Крім цього,
ОСОБА_4 не доведено в судовому
засіданні того факту, що кошти за
продаж автомобіля використані в
інтересах сім'ї, де утри-мувалися і
виховувалися двоє неповнолітніх синів.

Інші доводи відповідача, зокрема щодо
безгрошовості укладеного договору
купів-лі-продажу спірного автомобіля,
неподільності присадибної земельної
ділянки, не заслуговують на увагу як
такі, котрі не відповідають наявним у
справі доказам, логічному, системному
розумінню норм земельного
законодавства України.

Колегією суддів апеляційного суду не
може прийматися до уваги заперечення
відповідача ОСОБА_4 щодо визначення
вартості автомобіля «Форд Транзит» у
розмірі 89428,00 гривень і прийняття саме
цієї оцінки судом. ОСОБА_4 напо-лягає на
необхідності врахування втрати
товарної вартості транспортним
засобом за період, що передував
вирішенню спору про поділ майна. Така
позиція апеляційного суду ґрунтується
на тому, що оцінка автомобіля здійснена
28 жовтня 2010 року спеціалістом
науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при УМВС України у Вінницькій області
(висновок № 21/10), відтак вартість
спірного майна визначена на той час,
коли подружжям розірвано шлюб в
офіційному порядку, а транспортний
засіб перебував у користуванні
відповідача не в інтересах сім'ї. З
врахуванням цих обставин судом повинна
братися до уваги саме та вартість
спірно-го рухомого майна, яка визначена
на момент його фактичного поділу між
бувшим подружжям. На користь ОСОБА_2
стягненню з ОСОБА_4 підлягає
компенса-ція за належну частку у
спільному рухомому майні, а саме
половина вартості авто-мобіля, що
складає 42639, 00 гривень.

Згідно норм статті 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення у справі є неповне з'ясування
судом обставин справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, поруше-ння або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Суд першої інстанції ухвалив 26
березня 2014 року рішення в частині
відмови ОСОБА_2 у позові про поділ
транспортного засобу як спільного
майна подружжя за недоведеності
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встанов-леними,
невідповідності висновків суду
обставинам справи, допустивши такі
пору-шення, неправильне застосування
норм матеріального права, які у
відповідності з положеннями ст. ст. 10, 11,
31, 215 ЦПК України тягнуть скасування
оскаржуваного рішення в цій частині як
незаконного, необгрунтованого,
несправедливого і ухва-лення на
підставі ст. 309 ЦПК України нового
рішення з приводу заявленої вимоги про
задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316,
317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької
області від 26 березня 2014 року скасувати
в частині відмови у позові про визнання
спільним майном подружжя і поділ
автомобіля марки «Форд Транзит» та в
цій частині ухвалити нове рішення.

Визнати спільним майном подружжя
ОСОБА_2 автомобіль марки «Форд
Транзит», 2004 року випуску, державний
номер НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), вартістю 89428,00
гривень, та виділити його ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
42639,00 гривень грошової компенсації за
належну їй частку в рухомому спільному
майні подружжя.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак воно може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізовано-го суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: