У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Черненко В.А., Лесько А.О.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання квартири спільною
власністю визнання права на спадщину;
за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4,
треті особи: Київський відділ
державної реєстрації актів цивільного
стану Одеського міського управління
юстиції, Третя Одеська державна
нотаріальна контора, про встановлення
факту батьківства, визнання права
власності в порядку спадкування за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Одеської області від
12 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2010 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, в якому
просила визнати квартиру АДРЕСА_3
спільною частковою власністю її та
покійного чоловіка - ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати за нею право
власності на 1/2 частину та право на
спадкування 1/2 частини зазначеної
квартири.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що
з 1993 року по 2005 рік вона знаходилась у
фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_6,
а у 2005 році між нею та ОСОБА_6 був
зареєстрований шлюб. 12 жовтня 2002 року
вона продала квартиру АДРЕСА_1. 29 жовтня
2002 року ОСОБА_6 подарував 11/50 частин
житлового будинку, який розташований
по АДРЕСА_2. У цей же день 29 жовтня 2002
року вони за їх спільні кошти придбали
квартиру АДРЕСА_3, яку за домовленістю
між собою оформили на ОСОБА_6, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті
вона звернулась до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, однак їй було відмовлено у
видачі свідоцтва та роз'яснено
нотаріусом, що вона має право лише на
обов'язкову долю, оскільки ОСОБА_6
залишив заповіт.

ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним
позовом, в якому просив встановити факт
батьківства, а саме те, що ОСОБА_6 є його
батьком та внести відповідні зміни в
актовий запис та визнати за ним право
власності на ѕ квартири АДРЕСА_3 та на ѕ
частини грошових вкладів, які
зберігаються на рахунках, відкритих на
ім'я ОСОБА_6 в державному ощадному банку
України та кредитному союзі «Україна»
у порядку спадкування за заповітом
після смерті батька ОСОБА_6

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 23 квітня 2013 року позов ОСОБА_4
задоволено.

Визнано, що квартира АДРЕСА_3 є спільною
власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Визнано право власності за ОСОБА_4 на Ѕ
частину квартири АДРЕСА_3.

Визнано право за ОСОБА_4 на Ѕ частину
квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування
за законом після ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 12 листопада 2013 року
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким первісний та зустрічний позови
задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 3/4
частини квартири АДРЕСА_3 у
порядку спадкування за заповітом після
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 3/4
частини грошових вкладів, що
зберігаються на рахунках № НОМЕР_2,
НОМЕР_1, НОМЕР_3, 37830, НОМЕР_5, НОМЕР_6,
відкритих на ім'я ОСОБА_6 у державному
Ощадбанку України та кредитному союзі
«Україна».

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_5 відмовлено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ј
частину квартири АДРЕСА_3 у
порядку спадкування обов'язкової
частки у спадщині після ОСОБА_6, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ј
частину грошових вкладів, що
зберігаються на рахунках № НОМЕР_2,
НОМЕР_1, НОМЕР_3, 37830, НОМЕР_5, НОМЕР_6,
відкритих на ім'я ОСОБА_6 у державному
Ощадбанку України та кредитному союзі
«Україна».

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 29 листопада 2013 року
виправлено описку, допущену у рішенні
апеляційного суду Одеської області від
12 листопада 2013 року, викладено
резолютивну частину рішення у
наступній редакції.

Рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позови ОСОБА_4 та ОСОБА_5
задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_3 у
порядку спадкування за заповітом після
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2
частину грошових вкладів, що
зберігаються на рахунках № НОМЕР_2,
НОМЕР_1, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6,
відкритих на ім'я ОСОБА_6 у державному
Ощадбанку України та кредитному союзі
«Україна».

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_5 відмовлено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ
частину квартири АДРЕСА_3 у
порядку спадкування обов'язкової
частки у спадщині після ОСОБА_6, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ
частину грошових вкладів, що
зберігаються на рахунках № НОМЕР_2,
НОМЕР_1, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6,
відкритих на ім'я ОСОБА_6 у державному
Ощадбанку України та кредитному союзі
«Україна».

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить рішення
апеляційного суду скасувати, рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість рішення
апеляційного суду в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та ухвалюючи
нове рішення про часткове задоволення
первісного та зустрічного позовів,
правильно встановив характер спірних
правовідносин сторін у справі та
застосував норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням конкретних
обставин справи з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення апеляційного
суду не дають підстав для висновку про
те, що судом при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судового
рішення.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 12 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

А.О. Лесько

М.Є. Червинська