22-ц/775/284/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
Доповідач Кочегарова Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Донецької
області у складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Мальцевої Є.Є.,
Кочегарової Л.М.,

при секретарі Брежнєві Д.О.,

розглянувши справу за апеляційними
скаргами Міністерства інфраструктури
України та Регіонального відділення
Фонду державного майна України в
Донецькій області на ухвалу
Приморського районного суду м.
Маріуполя від 10 грудня 2013 року у
справі за позовом Первинної
профспілкової організації товариства
з обмеженою відповідальністю «СРЗ»,
яка діє в інтересах працівників ТОВ
«СРЗ», до товариства з обмеженою
відповідальністю «СРЗ», Міністерства
інфраструктури України, Фонду
державного майна України,
Регіонального відділення Фонду
державного майна України в Донецькій
області про зобов'язання вчинити певні
дії,

в с т а
н о в и л а :

4 грудня 2013 року Первинна
профспілкова організація товариства з
обмеженою відповідальністю «СРЗ», яка
діє в інтересах працівників ТОВ «СРЗ»,
звернулася до суду з позовом про
скасування заходів, пов'язаних з
масовим звільненням працівників.
Одночасно, в порядку ст.ст.151-153 ЦПК
України, подана заява про забезпечення
позову.

Ухвалою Приморського
районного суду міста Маріуполя від 10
грудня 2013 року заява Первинної
профспілкової організації товариства
з обмеженою відповідальністю «СРЗ»,
яка діє в інтересах працівників ТОВ
«СРЗ», про забезпечення позову
задоволена. Заборонено товариству з
обмеженою відповідальністю «СРЗ»,
Міністерству інфраструктури України,
Фонду державного майна України,
Регіональному відділенню Фонду
державного майна України в Донецькій
області вчиняти будь-які дії,
спрямовані на повернення товариством з
обмеженою відповідальністю «СРЗ»
майна цілісного майнового комплексу
державного підприємства «Азовський
судноремонтний завод», що розпочаті на
підставі наказу РВ ФДМУ від 8 серпня 2013
року № 02240, до ухвалення судового
рішення по цивільній справі за позовом
Первинної профспілкової організації
товариства з обмеженою
відповідальністю «СРЗ», яка діє в
інтересах працівників ТОВ «СРЗ», до
товариства з обмеженою
відповідальністю «СРЗ», Міністерства
інфраструктури України, Фонду
державного майна України,
Регіонального відділення Фонду
державного майна України в Донецькій
області про зобов'язання вчинити певні
дії.

Ухвала звернута до негайного
виконання.

Не погодившись з ухвалою суду,
Міністерство інфраструктури України
та Регіональне відділення Фонду
державного майна України в Донецькій
області звернулися до суду з
апеляційними скаргами, в яких просили
скасувати ухвалу суду, посилаючись на
те, що висновки суду не відповідають
обставинам справи та нормам
процесуального права. Просили ухвалити
рішення про відмову у задоволенні
заяви про забезпечення позову.

Фонд державного майна України
та Регіональне відділення Фонду
державного майна України в Донецькій
області повідомлені про час і місце
розгляду справи у встановленому
порядку, представники установ в судове
засідання не з'явилися, тому, на
підставі ст.303-1, 305 ЦПК України, справ
розглянута у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника Міністерства
інфраструктури України Кузьмішкіна
Д.В., заперечення представників
Первинної профспілкової організації
товариства з обмеженою
відповідальністю «СРЗ» Білого А.В. та

представника ТОВ «СРЗ» Шевчунаса М.А.,
перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційних скарг, колегія
вважає, що апеляційні скарги
задоволенню не підлягають з таких
підстав.

Відповідно до п.1 ст.312 ЦПК
України, розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Як вбачається з матеріалів
справи, 10 грудня 2013 року Приморським
районним судом м. Маріуполя було
відкрито провадження у справі за
позовом Первинної профспілкової
організації товариства з обмеженою
відповідальністю «СРЗ», яка діє в
інтересах працівників ТОВ «СРЗ», до
товариства з обмеженою
відповідальністю «СРЗ», Міністерства
інфраструктури України, Фонду
державного майна України,
Регіонального відділення Фонду
державного майна України в Донецькій
області про зобов'язання вчинити певні
дії.

Разом із позовною заявою, а
саме, 4 грудня 2013 року, позивачем подана
заява про забезпечення позову шляхом
заборони ТОВ «СРЗ», Міністерству
інфраструктури України, Фонду
державного майна України,
Регіональному відділенню Фонду
державного майна України в Донецькій
області вчиняти будь-які дії
спрямовані на повернення товариством з
обмеженою відповідальністю «СРЗ»
майна цілісного майнового комплексу
державному підприємству «Азовський
судноремонтний завод».

Застосовуючи заходи щодо
забезпечення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що існує спір
та реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання рішення суду,
оскільки повернення ТОВ «СРЗ» майна
цілісного майнового комплексу
Державному підприємству «Азовський
судноремонтний завод» залишить не
захищеними працівників ТОВ «СРЗ», які
підлягають вивільненню з роботи.

З такими висновками суду
першої інстанції колегія суддів не
може не погодитись, оскільки вони
випливають з матеріалів справи та
відповідають вимогам закону.

У відповідності з ч.1,3 ст.151 ЦПК
України, суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити заходи
забезпечення позову.

Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання
можливого рішення суду.

Згідно з ч. ч. 1,3 ст. 152 ЦПК
України позов забезпечується
накладенням арешту на майно і грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб;
забороною вчиняти певні дії,
встановленням обов'язку вчинити певні
дії тощо.

Види забезпечення позову
мають бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

Згідно з вимогами ч.1 ст.153 ЦПК
України заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року N 9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. При встановленні
зазначеної відповідності слід
враховувати, що вжиті заходи не повинні
перешкоджати господарській діяльності
юридичної особи або фізичної особи, яка
здійснює таку діяльність і
зареєстрована відповідно до закону як
підприємець. Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Колегія суддів вважає, що
виходячи з наведених Первинною
профспілковою організацією товариства
з обмеженою відповідальністю «СРЗ»,
яка діє в інтересах працівників ТОВ
«СРЗ», обґрунтувань позовних вимог,
представлених матеріалів у справі, суд
першої інстанції правильно
задовольнив заяву про забезпечення
позову в межах його вимог. Застосовані
судом заходи не суперечать діючому
законодавству та є співмірними із
заявленими вимогами.

Посилання в апеляційних
скаргах на те, що суд, вчиняючи заходи
забезпечення позову вирішив питання,
які не стосуються предмету спору та
не обґрунтував, яким чином невжиття
заходів до забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду в майбутньому
та не надав належної оцінки факту, що
зазначені заходи забезпечення позову
зачіпають інтереси інших осіб, є
необґрунтованими.

Неспроможними колегія суддів
вважає і посилання в апеляційних
скаргах на те, що у зв'язку із
застосуванням заходів забезпечення
позову, існують перешкоди у здійсненні
господарської діяльності юридичних
осіб - Міністерства інфраструктури
України та Регіонального відділення
Фонду державного майна України в
Донецькій області, оскільки заходи
забезпечення позову стосуються
конкретного наказу Регіонального
відділення Фонду державного майна
України в Донецькій області і не
впливають на іншу діяльність юридичних
осіб.

Інші доводи апеляційних скарг
Міністерства інфраструктури України
та Регіонального відділення Фонду
державного майна України в Донецькій
області не спростовують правових
висновків суду першої інстанції і не є
підставою для скасування ухвали про
забезпечення позову, яка, згідно з
законом, носить тимчасовий характер та
обмежена строками розгляду даної
справи по суті.

Як вбачається з пояснень
представників сторін в судовому
засіданні апеляційного суду, даний
спір виник у зв'язку із закінченням
строку дії договору оренди цілісного
майнового комплексу. Проте, питання
щодо продовження строку дії договору
оренди цілісного майнового комплексу
остаточно не вирішено, оскільки
постанова Донецького апеляційного
господарського суду від 30 жовтня 2013
року оскаржується в касаційному
порядку, а ТОВ «СРЗ» до теперішнього
часу продовжує внесення орендної
плати за користування майном. Тому,
доводи скарги про безпідставне
знаходження орендованого цілісного
майнового комплексу Державного
підприємства «Азовський
судноремонтний завод» у користування
товариства є непереконливими.

З урахуванням наведеного,
переглядаючи справу, відповідно до
вимог ст.303 ЦПК України, в межах доводів
апеляційного оскарження та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що оскаржувана
ухвала постановлена з додержанням
вимог закону і підстав для її
скасування не вбачається, у зв'язку з
чим апеляційні скарги підлягають
відхиленню.

Керуючись п.1 ч.2 ст. 307, ст.312
ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а
л и л а :

Апеляційні скарги
Міністерства інфраструктури України
та Регіонального відділення Фонду
державного майна України в Донецькій
області відхилити.

Ухвалу Приморського районного
суду м. Маріуполя від 10 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала касаційному оскарженню
не підлягає.

Головуючий
Ігнатоля Т.Г.

судді
Мальцева
Є.Є.

Кочегарова Л.М.