Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №280/422/14-ц
Головуючий у 1-й інст. Янчук
Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Косигіної Л.М., Григорусь Н.Й.,

при секретарі Трохимчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі апеляційну
скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю «АПБ-Цегла» на
рішення Коростишівського районного
суду Житомирської області від 29 квітня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ТОВ «АПБ-Цегла» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом, в якому
зазначив, що з 11 вересня 2012 року по 28
жовтня 2013 року працював у відповідача
на посаді водія автотранспортних
засобів. Адміністрація ТОВ «АПБ-Цегла»,
в порушення вимог трудового
законодавства, в день звільнення не
виплатила йому заробітну плату за
жовтень 2013 року та компенсацію за
невикористану відпустку. Вказані
кошти в сумі 5149 грн. були виплачені
позивачеві лише 5 березня 2014 року.

З огляду на вищезазначене, ОСОБА_1
просив стягнути з відповідача середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні в сумі 10006 грн. 27 коп., а
також відшкодувати моральну шкоду, яку
він оцінює в сумі 2000 грн.

Рішенням Коростишівського
районного суду Житомирської області
від 29 квітня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ТОВ «АПБ-Цегла» на
користь ОСОБА_1 10006 грн. 27 коп.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, 200 грн.
моральної шкоди, а також 200 грн. судових
витрат.

Стягнуто з відповідача на користь
держави 487 грн. 20 коп. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «АПБ-Цегла»,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить змінити рішення в частині
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні,
зменшивши суму з 10006 грн. 27 коп. до 2136
грн. 17 коп.

Апелянт, зокрема, посилається на ту
обставину, що наказом директора
товариства від 28 жовтня 2013 року були
внесені зміни до графіку роботи,
внаслідок чого зменшилась тривалість
робочого часу працівників ( один
робочий день на тиждень). Зазначена
обставина свідчить про те, що при
обрахунку суми середнього заробітку
слід виходити з того, що період
невиплати позивачеві коштів при
звільненні становить 19 робочих днів.

Представник апелянта не з'явився в
судове засідання.

Позивач та його представник в судовому
засіданні зауважили, що розрахунок
середнього заробітку здійснений
відповідно до вимог законодавства,
виходячи з виплат за останні два місяці
перед звільненням та тривалості
періоду невиплати заробітної плати.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони
перебували у трудових відносинах з 11
вересня 2012 року й по 28 жовтня 2013 року,
коли позивача було звільнено з посади
водія автотранспортних засобів на
підставі ч.1 ст. 36 КЗпП України.

При звільненні товариство не виплатило
позивачеві всіх належних сум.
Заборгованість з виплати заробітної
плати та компенсації за невикористану
відпустку становила 5108 грн. 46 коп., яка
була виплачена відповідачем лише 5
березня 2014 року, що підтверджується
змістом довідки, виданої ТОВ «
АПБ-Цегла» ( а.с. 62).

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

Частиною 1 статті 117 КЗпП України
передбачено, що в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір, підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у п. 20 постанови Пленуму Верховного
Суду УКраїни «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» від 24 грудня 1999 року за
№13, установивши при розгляді справи
про стягнення заробітної плати у
зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він у цей
день не був на роботі,- наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст. 117 КЗпП України стягує на користь
працівника середній заробіток за весь
період затримки розрахунку, а при
непроведенні його до розгляду справи -
по день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини.

Середній заробіток працівника
визначається відповідно до ст. 27
Закону України «Про оплату праці» за
правилами, передбаченими Порядком
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженим постановою Кабінету
міністрів України від 8 лютого 1995 року
за №100.

Зокрема, згідно з п.2 Порядку
середньомісячна заробітна плата
обраховується виходячи з виплат за
останні два календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
виплата, тобто, що передують дню
звільнення працівника з роботи.

Відповідно до п. 5 Порядку основою для
визначення загальної суми заробітку,
що підлягає виплаті, є середньоденна (
середньогодинна) заробітна плата
працівника, яка згідно з п. 8 цього
Порядку визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі ( календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів ( годин), а
у випадках, передбачених чинним
законодавством - календарних днів за
цей період.

Після визначення середньоденної
заробітної плати як розрахункової
величини для нарахування виплат
працівнику, здійснюється нарахування
загальної суми середнього заробітку,
яка обчислюється шляхом множення
середньоденної заробітної плати на
середньомісячне число робочих днів у
розрахунковому періоді ( абз. 2 п. 8
Порядку).

Середньомісячне число робочих днів
розраховується діленням на 2 сумарного
числа робочих днів за останні два
календарні місяці згідно з графіком
роботи підприємства, установи,
організації, встановленим з
дотриманням вимог законодавства (абз. 3
п.8 Порядку).

Вирішуючи спір, суд врахував
вищезазначені положення та прийшов до
обгрунтованого висновку про наявність
підстав для стягнення з відповідача
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні в сумі 10006
грн. 27 коп. При обчисленні зазначеної
суми суд взяв до уваги інформацію, що
міститься у довідці, виданій
відповідачем ( а.с. 29), та виходив з того,
що середньоденна заробітна плата
позивача становила 112 грн. 43 коп., а
термін затримки розрахунку складає 89
робочих днів.

Посилання апелянта на ту обставину, що
наказом директора товариства від 28
жовтня 2013 року встановлений новий
графік роботи з 1 листопада 2013 року з
режимом роботи один робочий день на
тиждень, не спростовують висновків
суду першої інстанції, оскільки такий
режим роботи встановлений після
звільнення позивача та дія
вищезазначеного наказу на нього не
поширюється. Обраховуючи період
невиплати заробітної плати суд
обгрунтовано виходив із кількості
робочих днів згідно графіком роботи,
встановленим на час перебування сторін
у трудових відносинах.

Враховуючи вищезазначене, підстави для
скасування чи зміни рішення суду
першої інстанції в частині стягнення з
відповідача середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні, відсутні.

В іншій частині рішення суду не
оскаржується, а тому не є предметом
апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 209,303,307,308, 313-315,319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«АПБ-Цегла» відхилити.

Рішення Коростишівського районного
суду Житомирської області від 29 квітня
2014 року в частині стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча
Судді