Справа № 338/415/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1150/2014
Головуючий у 1 інстанції Шишко О.А.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Головуючої: Пнівчук О.В.

суддів:
Беркій О.Ю., Горблянського Я.Д.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення
Богородчанського районного суду від 08
квітня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини. Позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що перебуває з позивачем у шлюбі,
від якого народилась дочка - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, з квітня 2010 року
відповідач проживає окремо. Дитина
проживає разом з нею та перебуває на її
утриманні.

Відповідач в добровільному порядку
матеріально не допомагає. Дитина
хворіє та потребує систематичного
лікування. Посилаючись на те, що
відповідач не має стабільних доходів
та працює сезонно, ОСОБА_2 просила
стягувати з нього аліменти у твердій
грошовій сумі в розмірі 1500 грн.

Рішенням Богородчанського районного
суду від 08 квітня 2014 року позов
задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5
аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.
Стягнення аліментів вирішено
розпочати з 14.03.2014 року.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на дане
рішення подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на неповне з'ясування
судом обставин справи та порушення
судом норм матеріального права.

ОСОБА_4 зазначив, що при визначенні
розміру аліментів, суд не взяв до уваги
ту обставину, що дитина вже протягом
декількох років хворіє. Зокрема, суд не
взяв до уваги пояснень позивачки про
те, що її дочка ОСОБА_5 з 2010 року має
захворювання очей - косоокість, а також
має захворювання ніг - двобічну
плоскостопість.

Представник апелянта вказав, що на
лікування дитини ОСОБА_2 систематично
витрачає багато коштів. Особливо
значними є витрати на придбання
спеціального взуття для дитини. Так, у
липні 2013 року вона придбала одну пару
такого взуття на суму 1130 грн., а в
листопаді 2013 року - на суму 1005 грн.

Апелянт працює у дитячому садку лише на
півставки. Відтак її заробітна плата є
надто мізерною для того, щоб належним
чином забезпечити утримання та
лікування дитини. Крім того, вона також
хворіє, що підтверджується доказами,
долученими до матеріалів справи. В той
же час, відповідач є молодою здоровою
людиною, працює на будівельних роботах,
непогано заробляє та має можливість
сплачувати аліменти у розмірі
більшому, ніж визначив суд першої
інстанції.

З цих підстав представник ОСОБА_2
просив скасувати оскаржуване рішення
та ухвалити нове, яким її позов
задоволити повністю.

Сторони в судове засідання не
з»явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.

Вислухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
таких підстав.

Судом встановлено, що з 21.09.2002 року
сторони перебувають у шлюбі (а.с.4), від
якого у них народилася дочка - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), яка проживає разом з
матір'ю. Про способи виконання
обов'язку утримувати дитину в
досудовому порядку сторони не
домовилися.

Задовольняючи позов частково та
стягуючи з ОСОБА_3 аліменти в розмірі 800
грн., суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач не має постійного
місця роботи.

Колегія суддів таким висновком
погоджується, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про
права дитини» від 20.11.1989 року
(ратифікована Україною 27.02.1991року),
держави-учасниці докладають всіх
можливих зусиль до того, щоб
забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини. Батьки або
у відповідних випадках законні опікуни
несуть основну відповідальність за
виховання і розвиток дитини. Найкращі
інтереси дитини є предметом їх
основного піклування.

За змістом ст.ст.180, 181 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Способи
виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними. За домовленістю
між батьками дитини той із них, хто
проживає окремо від дитини, може брати
участь у її утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Згідно ст.184 СК України, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

При визначенні розміру аліментів,
згідно вимог ст. 182 СК України, суд
повинен враховувати: стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 не має постійного місця роботи,
відтак з огляду на положення ст.184 СК
України, суд правильного визначився
щодо стягнення аліментів у твердій
грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів судом
враховано, що відповідач є молодим та
працездатним, не має постійного місця
роботи, на обліку в Богородчанському
районному центрі зайнятості не
перебуває, інших дітей чи
непрацездатних осіб на його утриманні
немає та обгрунтовано визначив розмір
аліментів в розмірі 800 грн. щомісячно.

Посилання представника апелянта на
захворювання неповнолітньої ОСОБА_5 та
витрати на її лікування, придбання
спеціального взуття, колегія суддів не
може розцінити як підставу для
збільшення розміру аліментів до 1500
грн., оскільки такі витрати за своєю
правовою природою є додатковими
витратами на дитину, що викликані
особливими обставинами (хворобою), а
тому можуть стягуватись в окремому
порядку на підставі статті 185 СК
України.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції постановлено з дотриманням
вимог норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильність висновків суду першої
інстанції, а тому підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України
колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Богородчанського районного
суду від 08 квітня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча
Пнівчук О.В.

Судді:
Беркій О.Ю.

Горблянський Я.Д.