№ апеляційного
провадження:22-ц/796/5788/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Фролов М.О.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Лапчевська О.Ф.АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

Головуючого - судді Лапчевської О.Ф.

Суддів Корчевного Г.В.,

при секретарі Мішкіній А.В.

за участю: представника позивача Хіміч
Б.С.,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_5 на рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 13 березня 2014
року

у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю Спільне
Українсько-швейцарське підприємство
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сютко Інтернешнл»
до ОСОБА_5 про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої залиттям,
-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 13 березня 2014 року
позов задоволено частково./а.с. 137-142/

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу на
рішення суду посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість.
Вважає, що судом першої інстанції не
повно з'ясовані обставини справи,
зокрема оскільки судом не було
витребувано технічних паспорт,
належних позивачу приміщень, неможливо
встановити які конкретно приміщення
знаходяться під квартирою відповідача,
а зазначена в рішенні суду площа
пошкоджених приміщень 28 кв. м. не
відповідає площі, зазначеній у акті
ЖЕО-112 - 4,5 кв. м. Крім того, за звітом
оцінки збитків, складеного 29.04.2013 року
досліджувались інші приміщення, ніж ті,
що були зазначені в акті ЖЕО-112, тому
вказана оцінка та локальний кошторис,
складений за наслідками його
проведення є необ'єктивною. Зазначила
також про невідповідність
встановленої причини залиття -
протікання сифона під ванною квартири
НОМЕР_1, дійсним обставинам залиття,
оскільки її квартира не обстежувалась,
в її присутності такий акт не
складався. Просила рішення суду в
частині задоволених вимог скасувати та
постановити в цій частині нове про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, які
з'явились у судове засідання,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення скасуванню з
ухваленням нового рішення на підставі
наступного.

Судом встановлено, що нежилі
приміщення площею 203, 2 кв.м. у будинку
АДРЕСА_1 зареєстровано за Товариством з
обмеженою відповідальністю Спільне
Українсько-швейцарське підприємство
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сютко Інтернешнл».
/а.с. 34/

Актом від 27.01.2012 р., складеного КП «ЖЕО-112
Голосіївського району» зафіксовано, що
27.01.2012 р. в АДРЕСА_1 відбулось залиття,
причиною залиття є протікання сифона
під ванною у квартирі НОМЕР_1, яка на
праві власності належить ОСОБА_5 /а.с.
5-6/

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з вимог
ст. 166 ЦК України та ст. 190 ЖК України про
те, що шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується
особою, яка її завдала, а якщо вона
доведе, що шкода завдана не з її вини,
вона звільняється від її
відшкодування. Оскільки ОСОБА_5 не було
представлено доказів щодо відсутності
її вини у залитті групи нежитлових
приміщень, належних позивачу, тому
стягненню з неї підлягала сума,
визначена у звіті оцінки збитків від
29.04.2013 р., доводів на спростування якої
ОСОБА_5 також не надано.

Однак з таким висновком суду
погодитись не можна з наступних
підстав.

Як вбачається з копії журналу
аварійних ситуацій з 04.01.2012 року по
29.04.2013 р., наданої КП «ЖЕО-112
Голосіївського району», зафіксовані
неодноразові звернення «Сютко
Інтернешнл», зокрема 04.01.2012 р. з
зазначеною причиною залиття з кв.
НОМЕР_3, 06.01.2012 р. з зазначено причиною
залиття з квартир НОМЕР_2 та НОМЕР_3,
22.05.2012 р. з зазначенням причини залиття
з квартири НОМЕР_1, 21.11.2012 р. щодо
залиття, 22.11.2012 р. заявки на обстеження
залиття від 17.11.2012 р.

Відповідно до позовних вимог, 24.01.2012
року позивачем було виявлено залиття.

Згідно акту від 27.01.2012 р., складеного КП
«ЖЕО-112 Голосіївського району» дата
залиття зафіксована 27.01.2012 р.

Як вбачається з копії журналу
аварійних ситуацій з 04.01.2012 року по
29.04.2013 р., наданої КП «ЖЕО-112
Голосіївського району», заявки
позивача щодо залиття, або обстеження
приміщень після залиття саме з вини
відповідачки за цей період часу
відсутні.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про те, що позивачем не
підтверджено належними та допустимими
доказами, в порядку ст. 60 ЦПК України,
факту залиття, що відбулось 24.01.2012 р. та
вини відповідача ОСОБА_5, оскільки над
нежитловими приміщеннями позивача
знаходиться не тільки її квартира
НОМЕР_1, а й квартири НОМЕР_2 та НОМЕР_3, з
яких також відбувались залиття.

Крім того відповідно до позовної заяви
залиття відбулось до 24.01.2012 р., а 27.01.2012 р.
був складений акт обстеження
приміщень, відповідно до наданого акту
від 27.01.2012 р. залиття відбулось саме
27.01.2012 р. Вказане також не є відповідно
до вимог ст. 60 ЦПК України належним
доказом щодо часу та обставин залиття.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 13 березня 2014 року -
скасувати та постановити нове рішення
яким у задоволенні позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: