Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/2485/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді: Н.О. Шеремети

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: ОСОБА_2, його представника
ОСОБА_3,

ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 05 лютого 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4
про визнання договору купівлі - продажу
квартири АДРЕСА_1 таким, що відбувся та
визнання за ним права власності на
спірну квартиру.

Оскаржуваним рішенням в задоволені
позову відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку
оскаржив ОСОБА_2, вважає, що рішення
суду ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що суд першої інстанції безпідставно
відмовив у задоволенні клопотань
представника позивача про допит у
судовому засіданні свідків, чим в
порушення вимог ст. 57 ЦПК України
позбавив його права надати докази на
обгрунтування позовних вимог. Вважає,
що суд безпідставно не задовольнив
його клопотання про витребування з
Першої Львівської державної
нотаріальної контори спадкової справи,
матеріали якої могли б підтвердити
належність чи неналежність
відповідача, також інші істотні
підстави позовних вимог. Також апелянт
зазначає, що суд першої інстанції
формально розглянув справу, чим
порушив вимоги ст. 213 ЦПК України і
безпідставно відмовив у виклику і
допиту свідків, які могли підтвердити
обставини, на які він покликався у
позовній заяві. З наведених підстав
просить оскаржуване рішення скасувати
та ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3 на
підтримання доводів апеляційної
скарги, заперечення ОСОБА_4 та його
представника ОСОБА_5 щодо задоволення
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Положеннями ст. 214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їхнє
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

На думку колегії суддів оскаржуване
рішення суду відповідає зазначеним
вимогам.

За змістом ст.655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна
сторона(продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи
20.07.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було
укладено договір зобов"язання,
відповідно до якого ОСОБА_6
зобов"язувалась зібрати всі необхідні
документи та оформити до 01.01.2012 року
нотаріально договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 на ОСОБА_2, який
зобов"язувався до підписання даного
договору оплатити повністю вартість
квартири і передати їй кошти готівкою в
сумі 130000 грн. У договорі зазначено, що
гроші в сумі сто тридцять тисяч
гривень, ОСОБА_6 отримала, про що
свідчить її підпис про отримання
грошей.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2,
вказує на те, що між ним та ОСОБА_6 було
фактично укладено договір купівлі -
продажу квартири АДРЕСА_1, оскільки
вони домовилися щодо усіх істотних
умов договору купівлі - продажу спірної
квартири, він, як покупець, передавши
ОСОБА_6 130000 грн., повністю виконав
зобов»язання за договором, однак
ОСОБА_6 ухилися від нотаріального
посвідчення договору, а відтак з
врахуванням положень ч. 2 ст. 220 ЦК
України вважає, що такий договір між
ним та ОСОБА_6 відбувся.

Згідно з ч.1 ст. 220 ЦК України у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Відповідно до ч.3 ст. 640 ЦК України в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Згідно з роз»ясненнями п.13 постанови
Пленум Верховного Суду України від
06.11.2009 р. №9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» вирішуючи спір
про визнання правочину, який підлягає
нотаріальному посвідченню, дійсним,
судам необхідно враховувати, що норма
ч.2 ст. 220 ЦК України не застосовується
щодо правочинів, які підлягають і
нотаріальному посвідченню, і державній
реєстрації, оскільки момент вчинення
таких правочинів відповідно до ст. ст.
210, 640 ЦК України пов»язується з їх
державною реєстрацією, тому вони не є
укладеними і не створюють прав та
обов»язків для сторін.

За змістом ст. 210 ЦК України правочин
підлягає державній реєстрації лише у
випадках, встановлених законом. Такий
правочин є вчиненим з моменту його
державної реєстрації.

Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин, було встановлено, що
договір купівлі - продажу житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає і
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

При розгляді справи суд першої
інстанції вірно врахував, що договір
купівлі - продажу квартири в силу ст. 657
ЦК України в редакції, яка була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин, підлягав і
нотаріальному посвідченню, і державній
реєстрації, у зв»язку з чим, не будучи
укладеним, такий договір не може бути
визнаний судом дійсним на підставі ст.
220 ЦК України, і відповідно відсутні
підстави для визнання за ОСОБА_2 права
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Такий висновок суду першої інстанції
узгоджується з правовою позицією
Верховного Суду України, висловленою у
постанові Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 30
січня 2013 року №6-162цс12.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильних висновків
суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та
всебічно з"ясував обставини справи,
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів перевіривши законність
та обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308,
313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 05 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.