Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Матвєйшина О.Б.
Провадження № 22ц/782/1454/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі :

головуючого: Матвєйшиної О.Б..

суддів: Єрмакова Ю.В., Малієнко Н.В.,

при секретарі: Вербицькому І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську справу за
апеляційною скаргою Луганського
міського комунального підприємства
«Теплокомуненерго» на ухвалу
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 11 березня 2014 року по цивільній
справі за заявою ЛМКП
«Теплокомуненерго» про поновлення
пропущеного строку для пред'явлення
судового наказу до виконання, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року Луганське міське
комунальне підприємство
«Теплокомуненерго» звернулося до суду
із заявою про поновлення пропущеного
строку для пред'явлення виконавчого
документа до виконання, а саме судового
наказу № 2-н-/1207/151/68/12 від 25.04.2013р..

Ухвалою Жовтневого
районного суду м. Луганська від 11
березня 2014 року у задоволенні заяви
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго» про
поновлення строку для пред'явлення
судового наказу до виконання
відмовлено за необґрунтованістю

Не погодившись з даною
ухвалою суду, Луганське міське
комунальне підприємство
«Теплокомуненерго» звернулося до суду
з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу Жовтневого районного
суду м. Луганська від 11 березня 2014 року
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити заяву про поновлення
пропущеного строку та додання
інформації стосовно ідентифікаційного
коду боржника до виконавчого документа
в повному обсязі.

Заслухавши доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні
заяви Луганського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго» про поновлення
пропущеного строку для пред'явлення
виконавчого документа до виконання,
суд першої інстанції виходив із того,
що поважних причин для його поновлення
не встановлено, оскільки представником
ЛМКП «Теплокомуненерго» 25.04.2013 року
було отримано за його заявою судовий
наказ по цивільній справі № 1207/15168/12 від
20.12.2012 року про стягнення з боржників
ОСОБА_2 та ОСОБА_2 заборгованості за
надані послуги з теплопостачання, який
набрав чинності 03.01.2013 року.

Висновки суду
відповідають матеріалам справи та
вимогам закону, зазначеному в тексті
ухвали, яка оскаржується.

Так, згідно ч.1 ст. 102 ЦПК
України у разі прийняття судом ухвали
про відкриття наказного провадження,
суд у триденний строк
з моменту її постановлення видає
судовий наказ по суті заявлених вимог.

Відповідно до ч. 3 ст.103 ЦПК
України судовий наказ складається і
підписується суддею у двох
примірниках, один з яких залишається у
справі, а другий скріплюється печаткою
суду і видається стягувачу після
набрання законної сили. В ч. 1 ст. 106 ЦПК
України зазначено, що у разі
ненадходження від боржника
заяви про скасування судового наказу
протягом трьох днів після закінчення
строку на її подання судовий
наказ набирає законної
сили і суд видає його стягувачеві
для пред'явлення до виконання.

Із системного аналізу
зазначених норм права вбачається, що
закон не зобов'язує суд направляти
стягувачу в обов'язковому порядку
судовий наказ, який набрав чинності,
тобто суд лише видає його за
зверненням стягувача.

З матеріалів справи
вбачається, що 20.128.2012 року Жовтневим
районним судом м. Луганська видано
судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 в солідарному порядку на
користь Луганського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго» заборгованість в
розмірі 14069,06грн., судові витрати у
розмірі 118,09грн.

Згідно Закону України „ Про
виконавче провадження" судовий наказ
може бути пред'явлено до виконання
протягом одного року з дня набрання
ним чинності.

Відповідно до ч. 1 ст.371
ЦПК України стягувачам, які пропустили
строк для пред'явлення
виконавчого документа до
виконання з причин,
визнаних судом поважними, пропущений
строк може бути поновлено.

Однак, як убачається із
матеріалів справи, заявник посилається
на те, що ним був пропущений строк для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання, оскільки у ньому відсутній
ідентифікаційний номер платника
податків боржника, у зв'язку з чим
рішення суду не є можливим.

На наявність будь - яких
інших підстав для поновлення строку
для пред'явлення судового наказу для
виконання заявник не посилається.

Відповідно до п.3 ст.18 Закону
України «Про виконавче провадження» у
виконавчому документі зазначаються
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релегійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Однак позивачем після отримання
судового наказу та до спливу строку на
його пред'явлення до примусового
виконання ніяких звернень до суду з
приводу ідентифікаційного коду не
було.

Отже, судом першої інстанції
правильно зроблено висновок, що
заявником не надано доказів поважності
причин пропуску строку його
пред'явлення до виконання, а саме
поважності причин пропуску строку
пред'явлення судового наказу до
виконання протягом з часу його
отримання - 25.04.2013 року по строк
закінчення пред'явлення даного
судового наказу до виконання - 03.01.2014
року.

Не надано доказів того, що заявник
своєчасно звертався до державної
виконавчої служби, якою було
відмовлено у прийнятті до провадження
даного вказаного виконавчого листа,
зокрема, не надано до заяви копію такої
постанови.

Таким чином, заявником не
надано суду доказів поважності причин
пропуску строку для пред'явлення
судового наказу до виконання.

За таких підстав
апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції правомірно відмовив
заявнику в задоволенні заяви про
поновлення строку для пред'явлення
до виконання судового наказу від 20
грудня 2012 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312
ЦПК України розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 103, 106, 303, 312,
319, 371 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Луганського
міського комунального підприємства
«Теплокомуненерго» - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду
м. Луганська від 11 березня 2014 року по
цивільній справі за заявою ЛМКП
«Теплокомуненерго» про поновлення
пропущеного строку для пред'явлення
судового наказу до виконання - залишити
без змін.

Ця ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно, та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів після її
проголошення.

Головуючий :

Судді: