Провадження №2/748/381/14
Єдиний унікальний № 748/1330/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2014 року

м. Чернігів

Чернігівський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого судді Кухти В.О.,

при секретарі Борисенко К.В.,

за участю представника відповідача
Глібко В.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Чернігові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства "Чернігівторф"
про стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку,-

В с т а н о в и в :

У квітні 2014 року позивач звернулася до
суду з позовом у якому зазначила, що
вона працювала у відповідача на посаді
начальника ВПВ філії Смолинський
торфозавод та звільнилася 26.07.2013 року.
При звільненні відповідач не виплатив
всіх належних їй сум, а тому просить
стягнути з відповідача середній
заробіток за час затримки розрахунку з
20.12.2013 року по 31.03.2014 року в сумі 10724,67
грн..

В судове засідання позивач не
з'явилася, надала заяву, в якій справу
просила розглянути без її участі,
позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив та
зазначив, що позивачу заробітна плата,
яка була стягнута за рішенням суду
виплачена в порядку виконавчого
провадження. Після перерви в судове
засідання не з'явився.

Заслухавши сторони, дослідивши
письмові докази у справі, суд вважає, що
позов обґрунтований і підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.94 КЗпП України
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

За ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата
виплачується працівникам регулярно в
робочі дні у строки, встановлені
колективним договором або нормативним
актом роботодавця, погодженим з
виборним органом первинної
профспілкової організації чи іншим
уповноваженим на представництво
трудовим колективом органом (а в разі
відсутності таких органів -
представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з трудовою книжкою позивача
/а.с.6/ вона працювала начальником
виробничо-планового відділу у філії
Смолинський торфозавод Державного
підприємтсва "Чернігівторф" до 26.07.2013
року.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу. Згідно цієї статті при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

Як вбачається з копії платіжного
доручення №240 від 27.03.2014 року та листа
старшого державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області від 01.04.2014 року
при примусовому виконанні зведеного
виконавчого провадження стягнуті з
відповідача кошти в сумі 21718,98 грн. були
перераховані позивачу.

Проте, відповідно до листа цього ж
державного виконавця від 20.05.2014 року ці
кошти були перераховані за судовим
наказом Чернігівського районного суду
виданим 28.08.2013 року провадження
№2-н/748/83/13. Відповідно до цього судового
наказу з відповідача на користь ОСОБА_2
була стягнута заборгованість в сумі
21718,98 грн., але як видно з матеріалів
наказного провадження це була
заборгованість з жовтня 2012 року по
червень 2013 року, тобто вона не включала
заборгованість за липень 2013 року.

За ч.1 ст.117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Таким чином, оскільки відповідачем не
надано доказів того, що на час розгляду
справи всі належні позивачу на час
звільнення виплати повністю сплачені,
то суд приходить до висновку, що
відповідачем до цього часу не
проведено фактичний розрахунок з
ОСОБА_2.

Як вбачається з довідки про заробітну
плату від 22.07.2013 року заробітна плата
позивача за останні два календарні
місяці роботи склала 1668,44 грн. у травні
2013 року та 1695,97 грн. у червні 2013 року.
Таким чином, відповідно до п.8 Постанови
КМ України №100 від 08.02.1995 року «Про
затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати» середній
заробіток за один день становить 1668,44
грн. + 1695,97 грн. : 37 (робочі дні у
травні-червні 2013 року) = 90,93 грн.. Час
затримки розрахунку за період з 20.12.2013
року по 31.03.2014 року (період який
зазначений в позовній заяві) складає 69
робочих днів. Тобто середній заробіток
за цей період складає 6274,17 грн..

Судові витрати необхідно стягнути з
відповідача на користь держави,
оскільки позивач звільнений від їх
сплати, а його позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.
47, 115-117 КЗпП України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212,
213-215 ЦПК України, суд -

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 до Державного
підприємства "Чернігівторф" про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку - задовольнити
частково.

Стягнути з Державного підприємства
"Чернігівторф" на користь ОСОБА_2
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні з 20 грудня 2013
року по 31 березня 2014 року включно у сумі
6274 (шість тисяч двісті сімдесят чотири)
гривні 17 копійок.

Стягнути з Державного підприємства
"Чернігівторф" на користь держави
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 коп..

У задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Чернігівської області через
Чернігівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
В.О.Кухта