АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5231/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Руденко В. В. Доповідач - Черненкова
Л.А. Категорія 59
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів -
Петешенкової М.Ю., Дерев`янка О.Г.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Дніпрогаз» на заочне рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 09 квітня
2014 року по справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Дніпрогаз»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про примусове
виконання обов'язку в натурі та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А
Н О В И Л А:

05 лютого 2014 року ПАТ «Дніпрогаз»
звернувся до суду із зазначеним
позовом, за яким просив суд зобов'язати
відповідачів виконати умови договору
про надання населенню послуг з
газопостачання ПАТ «Дніпрогаз», а
також зобов'язати відповідачів надати
доступ представникам ПАТ «Дніпрогаз»
до своїх житлових та підсобних
приміщень, де розташовані газові
прилади, пристрої, лічильники газу,
стягнути судові витрати по справі. В
обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що 28 лютого 2011 року
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м Дніпропетровська винесено
судовий наказ № 2н-461/11 про стягнення
заборгованості за спожитий природний
газ з відповідачів в розмірі 1805,85 грн.,
та судові витрати понесені ПАТ
«Дніпрогаз» при подачі позовної заяви
до суду, в розмір 55,50 грн. 06.06.2012 року
судовий наказ було направлено до
відділу державної виконавчої служби
Амур-Нижньодніпровського району м.
Дніпропетровськ для стягнення
заборгованості. 05.07.2012 року
Амур-Нижньодніпровським ВДВС відкрито
виконавче провадження. 30.11.2012 року ВДВС
Амур-Нижньодніпровського району,
винесено постанову про повернення
виконавчого документу стягувачеві, у
зв'язку з тим що майно, на яке може бути
звернене стягнення, у боржника
відсутнє. Відповідачі перешкоджають
позивачу скористатись своїм правом,
яке виникає у зв'язку з наявністю
заборгованості, припинення
газопостачання відповідачам. Позивач
зазначив, що правовідносини між
сторонами оформлювалися шляхом видачі
розрахункової книжки ПАТ «Дніпрогаз»
та відкриттям особового рахунку № 219316.
Згідно положень Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» та
Постанови Кабінету Міністрів України
від 09.12.1999 року № 2246 «Про затвердження
правил надання населенню послуг з
газопостачання», позивач надає
фізичній особі - споживачу
житлово-комунальні послуги, що
полягають у постачанні природного газу
за його місцем проживання. Пунктом 4
Правил передбачено, що послуги з
газопостачання надаються споживачеві
на підставі договору, що укладається,
ними відповідно до типового договору,
затвердженого у встановленому порядку,
а саме «Типовий договір про надання
населенню послуг з газопостачання»
затвердженні постановою Кабінету
Міністрів України від 05.07.2006р. № 938.
Згідно п. п. 11, 17 «Правил надання
населенню послуг з газопостачання»,
плата за послуги з газопостачання
розраховується відповідно до
встановлених законодавством норм
споживання та цін на газ, і повинна
вноситись споживачами не пізніше 10
числа місяця, наступного за
розрахунковим. Споживач зобов'язаний
своєчасно вносити плату за надані
послуги з газопостачання. Однак в
порушення зазначених вимог,
зобов'язання відповідача виконуються
неналежним чином - оплата отриманих
послуг здійснювалася несвоєчасно та не
і повному обсязі, про що свідчить
наявність заборгованості у розмірі 2156
грн. 32 коп. станом на 31.12.2013 року. Також
відповідачами було порушено
нормативно правові акти, оскільки вони
не звернулись до позивача із заявою про
укладення договору, проведення
інструктажу, та переоформлення
особового рахунку на своє ім'я, що є
порушенням п. 4, 29 Правил.

Заочним рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 09 квітня
2014 року ухвалено: в задоволенні
позовних вимог ПАТ «Дніпрогаз» -
відмовити.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дніпрогаз»
просить заочне рішення суду скасувати
та задовольнити позовні вимоги ПАТ
«Дніпрогаз» в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги
в її межах та межах позовних вимог,
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачі проживають по АДРЕСА_1.
Позивач по справі надає відповідачу
житлово-комунальні послуги, що
полягають у постачанні природного газу
за їх місцем проживання. Для здійснення
оплати таких послуг позивачем відкрито
особовий рахунок № 219316. Однак
відповідачі свої обов'язки щодо оплати
наданих послуг неналежним чином не
виконують, рішення судів щодо
стягнення з них заборгованості не
виконують. Так, 28 лютого 2011 року
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м Дніпропетровська винесено
судовий наказ № 2н-461/11 про стягнення
заборгованості за спожитий природний
газ з відповідачів в розмірі 1805,85 грн.,
та судові витрати понесені ПАТ
«Дніпрогаз» при подачі позовної заяви
до суду, в розмір 55,50 грн. 06.06.2012 року
судовий наказ було направлено до
відділу державної виконавчої служби
Амур-Нижньодніпровського району м.
Дніпропетровськ для стягнення
заборгованості. 05.07.2012 року
Амур-Нижньодніпровським ВДВС відкрито
виконавче провадження. 30.11.2012 року ВДВС
Амур-Нижньодніпровського району,
винесено постанову про повернення
виконавчого документу стягувачеві, у
зв'язку з тим що майно, на яке може бути
звернене стягнення, у боржника
відсутнє. Відповідно до акту від 15.01.2014
року, складеного представниками
позивача, останніх не було допущено для
проведення відключення від
газопостачання відповідачами за
місцем їх проживання.

Відмовляючи у задоволені позову
районний суд виходив з того, що
позивачем не надано належних та
допустимих доказів укладення договору
про надання населенню послуг з
газопостачання між сторонами, а тому
вимоги щодо зобов'язання відповідачів
виконати його умови є безпідставними.
Вимоги позивача щодо зобов'язання
відповідачів надати доступ
представникам ПАТ «Дніпрогаз» до своїх
житлових та підсобних приміщень, де
розташовані газові прилади, пристрої,
лічильники газу - не передбачені
нормативними актами. Одночасно,
позивачем не надано доказів щодо
неможливості відключення відповідачів
від газопостачання без проникнення до
житлового приміщення.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції правильно вирішив спір.

Спірні правовідносини виникли між
сторонами щодо зобов'язання
відповідачів виконати умови договору
про надання населенню послуг з
газопостачання ПАТ «Дніпрогаз», а
також зобов'язання відповідачів надати
доступ представникам ПАТ «Дніпрогаз»
до своїх житлових та підсобних
приміщень, де розташовані газові
прилади, пристрої, лічильники газу.

Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до п. 4 Правил надання
населенню послуг з газопостачання,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України №2246 від 09.12.1999 року
послуги з газопостачання надаються
споживачеві на підставі договору, що
укладається між ним та
газопостачальним підприємством
відповідно до типового договору,
затвердженого у встановленому порядку.
П.п. 29,32 зазначених Правил передбачений
обов'язок споживача, так і
газопостачального підприємства
укласти договір в письмовій формі, та
обов'язок останньому видавати
споживачеві безоплатно бланки
договорів, розрахункові книжки з
бланками квитанцій та платіжні
документи встановленого зразка.

Статтею 638 ЦК України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Згідно ст. 640 ЦК України договір є
укладеним з моменту одержання особою,
яка направила пропозицію укласти
договір, відповіді про прийняття цієї
пропозиції.

Суд першої інстанції правильно дійшов
висновку про безпідставність позову
про зобов'язання відповідачів виконати
умови договору про надання населенню
послуг з газопостачання ПАТ
«Дніпрогаз», оскільки встановлено
судом і не заперечується позивачем, що
такий договір між сторонами не
укладався.

Пунктом 8 ст. 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено, що виконавець має право
доступу в приміщення, будинки та
споруди для ліквідації аварії,
усунення неполадок
санітарно-технічного та інженерного
обладнання, його встановлення і заміни,
проведення технічних та
профілактичних оглядів і перевірки
показань засобів обліку в порядку,
визначеному законом і договором.

У ст. 19 Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»
від 08.07.2010 року № 2467-VI зазначено, що
споживач зобов'язаний забезпечувати
доступ працівників
підприємства/організації, що
обслуговує систему газопроводів, до
якої під'єднаний споживач, до вузлів
обліку газу (у тому числі для
встановлення вузлів обліку газу), які
розташовуються на території споживача.

Пунктом 29 Правил надання населенню
послуг з газопостачання (далі: Правил)
передбачений обов'язок споживача
безперешкодно допускати у свої житлові
та підсобні приміщення, де розташовані
газові прилади і пристрої, лічильники
газу, представників газопостачального
(газорозподільного) підприємства після
пред'явлення ними відповідних
службових посвідчень для: - локалізації
та ліквідації аварійних ситуацій; -
відключення та заміни газових приладів
і пристроїв, усунення порушень і
несправностей в їх роботі, проведення
технічного обслуговування
внутрішньобудинкових систем
газопостачання і дворових
газопроводів, перевірки показань
лічильників газу, наявності та цілості
пломб на них; - демонтажу або монтажу
лічильників газу, пов'язаного з
проведенням їх планової повірки; -
звіряння показників фактично
використаних у попередньому році та
першому півріччі поточного року
обсягів природного газу; - установлення
лічильника газу, що здійснюється з
ініціативи та за кошти
газопостачальних (газорозподільних)
підприємств або за рахунок інших
джерел.

Згідно п.6 зазначених Правил,
газопостачання припиняється у разі
порушення споживачем строків сплати за
надані послуги з газопостачання.
Газорозподільне підприємство
зобов'язане проінформувати споживача
про причини і строки припинення
газопостачання, а газопостачальне
підприємство - здійснити протягом
одного місяця перерахунок оплати
послуг, що надавались споживачеві.

Пункт 19 вказаних Правил передбачає, що
у разі не сплати споживачем надані
послуги з газопостачання протягом 10
днів після строку, зазначеного в
договорі чи платіжному документі, а
газопостачальне підприємство протягом
наступних п'яти днів не отримало
повідомлення про оплату, споживачеві
надсилається письмове попередження
про припинення газопостачання. У разі
не оплати наданих послуг з
газопостачання протягом 10 днів після
отримання споживачем письмового
попередження (з позначкою про його
вручення) газопостачальне
підприємство має право відключити
споживача від газопостачання. Таке
право передбачено і в п.30 Правил у разі
порушення строків оплати послуг з
газопостачання.

Судова колегія встановила і це
підтверджується матеріалами справи, що
вимога про сплату заборгованості за
спожитий газ з попередженням про
припинення газопостачання була
складена позивачем 15.04.2013 року за №
1929/17/2-09 та направлена відповідачу
ОСОБА_2 поштовим переказом, але не
отримана відповідачами, оскільки
повернена позивачу з відміткою за
закінченням терміну зберігання (а.с.6,7).

Таким чином, позивач не набув права
відключення від газопостачання
відповідачів.

Розглядаючи спір, судова колегія
дійшла висновку про недоведеність
наявності порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
позивача за обставинами справи.

Позовні вимоги щодо зобов'язання
відповідачів надати доступ
представникам ПАТ «Дніпрогаз» до своїх
житлових та підсобних приміщень, де
розташовані газові прилади, пристрої,
лічильники газу, - не підлягають
задоволенню, оскільки є
неконкретизованими (не зазначено
позивачем для якої мети та за якою
адресою слід відповідачів зобов'язати
надати доступ представникам ПАТ
«Дніпрогаз» до своїх житлових та
підсобних приміщень), а з урахуванням
того, що суд розглядає справи в межах
заявлених вимог, то у вказаній редакції
позову у разі його задоволення будуть
порушені права відповідачів, які
передбачені Конституцією України, ст.
270 ЦК України щодо права на
недоторканість житла.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Доводи в апеляційній скарзі не
спростовують висновків суду та
стосуються переоцінки доказів у
справі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед установленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що рішення суду
постановлено у відповідності з
вимогами закону та не має підстав для
його скасування, і доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308,
ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України,
судова колегія, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Дніпрогаз» -
відхилити.

Заочне рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 09 квітня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді