Справа № 219/1830/2014-ц
Артемівський міськрайонний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2014

Артемiвський мiськрайонний суд
Донецької областi у складі

головуючого судді Шевченко Л.В.,

при секретарі судового засідання
Бурикіній Я.Д.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Артемівськ
Донецької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до
Артемівського міськрайонного суду
Донецької області з позовом до ОСОБА_2,
в якому просить визнати за нею право
власності на нерухоме майно: будинок з
господарськими спорудами та
побудовами. В обгрунтування позовних
вимог посилається на ст.328, 392, 1216, 1261 ЦК
України та вважає, що має право на
спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 підтримала позовні
вимоги та просила задовольнити позов.

Відповідач не заперечувала проти
задоволення позову, просить розглядати
справу без її участі.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення позивача,
оцінивши надані суду докази в їх
сукупності, судом встановлено, що між
сторонами склалися правовідносини
щодо спадкування майна.

Суд, ухвалюючи рішення, виходить з
наступного.

Згідно вимог ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов»язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла ( спадкодавця) до
інших осіб ( спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов»язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України
місцем відкриття спадщини являється
останнє місце проживання спадкодавця.

Стаття 1268 ЦК України встановлює,
що спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її. Не допускається
прийняття спадщини з умовою чи із
застереженням. Спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

У відповідності до п.2 Листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року
«Про практику застосування судами
законодавства під час розгляду
цивільних справ про захист права
власності та інших речових прав»
«Момент виникнення права власності на
річ ( майно) визначається законом.

Стаття 1223 ч.3 ЦК України
передбачає, що «Право на спадкування
виникає у день відкриття спадщини».

У відповідності до ст. 1220 ЦК
України:

ч.1 « Спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою».

ч.2 « Часом відкриття спадщини є день
смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою».

Відповідно до статті 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Умовою для переходу в порядку
спадкування права власності на об'єкти
нерухомості, в тому числі житловий
будинок, інші споруди, земельну ділянку
є набуття спадкодавцем зазначеного
права у встановленому законодавством
України порядку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3
померла матір позивача ОСОБА_4, про що
свідчить Свідоцтво про смерть серія
НОМЕР_2, видане Соледарською міською
радою м. Артемівська 19.09.2013 року (арк.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача
ОСОБА_5, про що свідчить Свідоцтво про
смерть НОМЕР_3, видане Соледарським
виконкомом Артемівської міськради
Донецької області 18.01.2000 року (арк.с.10).

Після смерті ОСОБА_6, його доньки
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовилися від своїх
часток на майно в пользу матері ОСОБА_4,
в зв'язку з чим згідно Свідоцтва про
право спадщини за законом ? частки
будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4, ? -
сину ОСОБА_5 (арк.с.14).

Після смерті ОСОБА_5 18.01.2011 року було
видано Свідоцтво про право на спадщину
за законом, у відповідності до якого ?
частини жилого будинку з надвірними
спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1
на земельній ділянці 2968,90 кв. м (арк.с.13).

18.01.2011 року ОСОБА_4 заповідала все
своє майно ОСОБА_2 (арк.с.11).

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_4
(Свідоцтво НОМЕР_4) (арк..с.7).

Позивач є зареєстрованою за адресою
АДРЕСА_1 з 23.12.2008 року.

З постанови про відмову у видачі
Свідоцтва про право на спадщину за
заповітом вбачається, що спадкоємець
за заповітом, ОСОБА_1, спадщину прийняла
шляхом подачі заяви за вх. № 13 від 20.01.2014
року. Інших спадкоємців за заповітом
немає. Позивач подала документи на
спадкове майно для видачі Свідоцтва
про право на спадщину, але його
неможливо видати, оскільки Свідоцтво
про право на спадщину за законом,
видане 18.01.2011 року Першою артемівською
державною нотаріальною конторою за
реєстровим номером 1-149, що підтверджує
право власності спадкодавця ОСОБА_4 на ?
частку будинку не має відміток
(необхідний реєстраційний штамп) та
долученого до нього Витягу з Реєстру
прав власності на нерухоме майно
комунального підприємства
«Артемівське бюро технічної
інвентаризації» або Витягу з
Державного реєстру прав на нерухоме
майно. Тобто, своє право власності на ?
частку будинку спадкодавець ОСОБА_4 за
життя не зареєструвала, тому і не
набула цього права.

Оскільки у спадковій справі № 03/2014,
заведеної на підставі заяви ОСОБА_1 про
прийняття спадщини за заповітом,
відсутні документи, необхідні для
видачі Свідоцтва, державним нотаріусом
Степановим В.В. відмовлено у видачі
позивачу Свідоцтва про право на
спадщину, про що винесено постанову
16.05.2014 року.

Cуд встановив, що будинок та земельна
ділянка, на які ОСОБА_4 отримано
свідоцтво про право на спадщину за
законом після померлого ОСОБА_5 є
неоформленою.

У відповідності до ст. 392 ЦК
України « Право власності спадкоємця
на спадкове майно підлягає захисту в
судовому порядку шляхом його визнання
у разі, якщо таке право оспорюється або
не визнається іншою особою, а також у
разі втрати ним документа, який
посвідчує право власності».

Відповідно до ст.1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

У п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 лютого 2014 року N 5 «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав»
роз'яснено, незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття спадщини
(частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право
власності на нерухоме майно у разі
прийняття спадщини виникає у
спадкоємця з моменту державної
реєстрації речового права на нерухоме
майно (стаття 19 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень").

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
та кожна сторона повинна довести суду
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень, а суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК
України. Частиною 4 ст.60 ЦПК України
встановлено, що доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Позивачами надані належні доказів
обгрунтування позову.

Вищий спеціалізований Суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 3.3 інформаційного листа №
24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р., зазначив, що право
спадкоємців про визнання за ними права
власності на житловий будинок при
поданні документів щодо права
користування або права власності на
земельну ділянку, на якій розташовано
житловий будинок, висновку БТІ або
сертифікату відповідності, виписки з
погосподарської книги сільської ради
щодо належності будинку, а також
наявних рішень або документів про
право спадкодавця на нерухоме майно
(договір міни, купівлі-продажу,
свідоцтво про право на спадщину,
свідоцтво про право на житловий
будинок, видане сільською радою), але
документи не були зареєстровані у
встановленому законом порядку, має
бути визнано в судовому порядку.

Тому суд вважає за можливе визнати
за ОСОБА_1 право власності на житловий
будинок (літера А1), прибудова - а
загальною площею 44,0 кв. м, жилою площею
24,8 кв. м, з господарськими спорудами та
побудовами: погріб з шийкою, літня
кухня (літера Б), тамбур -б, сарай (літера
В, Г), убиральня - літера Е, хвіртка (№ 1),
огорожа (№ 2,3), вимощення (№ 4), колодязь
питний (№ 5), розташованих в АДРЕСА_1, що
знаходиться на земельній ділянці
розміром 2968,90 кв.м.

На підставі викладеного, керуючись
ст. 15, 16, 328, 392 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88,
213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН
НОМЕР_1, яка проживає за адресою:
АДРЕСА_1, право власності на житловий
будинок (літера А1), прибудова - а,
загальною площею 44,0 кв. м, жилою площею
24,8 кв. м, з господарськими спорудами та
побудовами: погріб з шийкою, літня
кухня (літера Б), тамбур -б, сарай (літера
В, Г), убиральня - літера Е, хвіртка (№ 1),
огорожа (№ 2,3), вимощення (№ 4), колодязь
питний (№ 5), розташованих в АДРЕСА_1.

Рішення ухвалено в нарадчій
кімнаті, вступну та резолютивну
частини рішення проголошено в судовому
засіданні 27.05.2014 року. Повне рішення
виготовлено та підписано суддею 02.06.2014
року.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Донецької області через Артемівський
міськрайонний суд Донецької області
протягом 10 днів після його
проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя
Л.В.Шевченко