УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Червинської М.Є.,
Лесько А.О., Черненко
В.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про розірвання договору та
стягнення коштів за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Київської області від 11 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 4 жовтня 2012 року між ним та ФОП
ОСОБА_5 було укладено договір про
встановлення обладнання для басейнів.
З метою виконання договору він передав
відповідачу 28 850 грн., що були
обумовлені договором, у день
підписання договору, що
підтверджується розпискою. Проте,
відповідач не приступив до виконання
обумовлених робіт і кошти не повернув.
26 квітня 2013 року відповідач пообіцяв
виконати оплачені послуги та додатково
встановити інше необхідне обладнання.
На виконання цієї домовленості він
передав відповідачу ще 12 500 дол. США, про
що було складено відповідну розписку.
Після сплати вказаних сум ОСОБА_5
обумовлений товар не поставив та не
виконав відповідні послуги. За таких
обставин позивач просив суд розірвати
вищевказаний договір та стягнути з
відповідача на його користь 128 762 грн. 50
коп. та 21 531 грн. штрафних санкцій, 659 грн.
індексу інфляції.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 19 грудня 2013
року позов задоволено частково.
Розірвано договір № 1 від 4 жовтня 2012
року, укладений між ФОП ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 Стягнуто з
ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 116 762 грн.
Вирішено питання про судовий збір. У
решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 11 березня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову в
позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
судового рішення в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Статтею 615 ЦК України визначено, що у
разі порушення зобов'язання однією
стороною друга сторона має право
частково або в повному обсязі
відмовитися від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору. У разі
односторонньої відмови від договору у
повному обсязі або частково, якщо право
на таку відмову встановлено договором
або законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Апеляційний суд, відмовляючи в позові,
на підставі доказів наданих сторонами
й належним чином оцінених судом (ст. 212
ЦПК України), дійшов правильного
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову,
оскільки підстав, з якими закон
пов'язує розірвання договору не
встановлено, та позивачем не доведено.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення суду, не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 11 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
М.Є. Червинська

А.О. Лесько

В.А. Черненко