Провадження по справі № 2-о/260/72/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року Ленінський
районний суд м. Донецька в складі:

головуючого судді: Олещенко Л.Б.

при секретарі: Дєловєнко О.О.

за участю заявниці: ОСОБА_1

представника заявниці ОСОБА_2

заінтересованої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Донецька
цивільну справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа: ОСОБА_3 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась до суду з
заявою про встановлення факту
проживання однією сім'єю. В
обґрунтування заявлених вимог
зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла
рідна сестра її батька ОСОБА_4 - ОСОБА_5,
якій вона є племінницею. На момент
відкриття спадщини ОСОБА_5 на праві
власності належала 60/100 частини
домоволодіння, що розташоване у
АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про
право особистої власності на
домоволодіння від 10 березня 1987 року, що
видане на підставі рішення Ленінської
районної народних депутатів № 49 від 25
лютого 1987 року. У період часу з
листопада 2003 року включно та до смерті
тітки, вона фактично проживала за
адресою: АДРЕСА_1 разом з тіткою -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 тому, як вона
одинока, її чоловік ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_5, а покійна потребувала
догляду. Під час проживання за
вищевказаною адресою вона разом з
покійною тіткою мешкали однією сім'єю,
доглядали один за одним, вели спільне
господарство. В січні 2011 року у зв'язку
з погіршенням стану здоров'я її тітка
припинила самостіно пересуватися, була
прикована до ліжка. 17 жовтня 2011 року
ОСОБА_5 склала заповіт, в якому заповіла
їй та внучатому племіннику, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, все майно у рівних
частинах. У подальшому вона поховала
свою тітку, повністю сплатила за
похорон та бальзамування. Із заявою про
прийняття спадщини за заповітом в
нотаріальну контору вона не
зверталася, так як вважала, що вступила
у право на спадщину за законом у зв'язку
з тим, що вона мешкала з спадкодавцем
однією родиною більш ніж п'ять років.
Крім того, після похорону тітки у неї
погіршився стан здоров'я, вона майже не
виходила з будинку та не могла
своєчасно звернутися до нотаріальної
контори. Вважає, що вона має право на
спадщину як спадкоємець четвертої
черги за законом, оскільки проживала із
спадкодавцем на час її смерті більш ніж
п'ять років. ОСОБА_3 не претендує на
спадщину після смерті ОСОБА_5, тому вона
є єдиним спадкоємцем після смерті
останньої. У зв'язку з тим, що вона не
була зареєстрована у будинку АДРЕСА_1,
то не має можливості оформити свої
спадкові права, тому вимушена
звернутися до суду із цією заявою.
Просила встановити факт її постійного
спільного проживання однією родиною із
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у
період з листопада 2003 року по
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Заявниця та її представник ОСОБА_2
в судовому засіданні підтримали
заявлені вимоги в повному обсязі та
просили їх задовольнити, надали
пояснення аналогічні викладеним у
заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у
судовому засіданні із заявленими
вимогами погодився та пояснив, що
заявниця є для нього тіткою, а померла
ОСОБА_5 була бабусею, останні мешкали
однією родиною, доглядали один за
одним, вели спільне господарство. Він
не претендує на спадкове майно, у
нотаріальну контору із заявою про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5
не звертався. Не заперечував проти
задоволення заявлених вимог.

Допитана в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що вона
знайома із заявницею приблизно 10-11
років, с того часу, як вона почала жити
разом з покійною ОСОБА_5, вони мешкають
по сусідству з заявницею. Їй відомо, що
ОСОБА_1 доглядала померлу та влаштувала
похорон, після її смерті, за власні
кошти. Після смерті ОСОБА_5 та до
теперішнього часу ОСОБА_1 мешкає у
будинку АДРЕСА_1, доглядає за
присадибною земельною ділянкою.

Суд, вислухавши пояснення заявниці, її
представника, заінтересованої особи,
свідка, дослідивши матеріали справи,
дійшов висновку, що заявлені вимоги
підлягають повному задоволенню за
наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_5 належить 60/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
право особистої власності на
домоволодіння від 10.03.1987 року, яке було
видано на підставі рішення виконкому
Ленінської районної ради депутатів
трудящих № 49 від 25.02.1987 року (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 померла, про що
свідчить відповідна копія свідоцтва
про її смерть (а.с.10). Після її смерті
відкрилась спадщина у вигляді 60/100
частин домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки Сьомої донецької
державної нотаріальної контори №1110/01-16
від 16.05.2014 року після смерті ОСОБА_5 із
заявою про прийняття спадщини або
відмову від неї ніхто не звертався.

Разом з тим в судовому засіданні було
достовірно встановлено, що ОСОБА_1 та
покійна ОСОБА_5 проживали однією
родиною з листопада 2003 року по день
смерті останньої, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4,
що підтверджується актом № 179 від 25.03.2014
року, складеним головою квартального
комітету Ленінської районної у місті
Донецьку ради у присутності свідків
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.22). Також, факт
спільного проживання заявниці та
ОСОБА_5, а також ведення ними спільного
господарства з листопада 2003 року,
підтверджується показаннями свідка
ОСОБА_7 та заінтересованої особи
ОСОБА_3, які були безпосередньо
допитані в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу
України, у четверту чергу право на
спадкування за законом мають особи, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_1 є спадкоємцем
четвертої черги після смерті ОСОБА_5,
при цьому інших спадкоємців після
смерті останньої не має. Так, ОСОБА_3 в
судовому засіданні зазначив, що
відмовляється від спадщини після
смерті своєї бабки ОСОБА_5 на користь
тітки ОСОБА_1

Проте, ОСОБА_1 не має можливості
оформити свої спадкові права, оскільки
вона не була та не є на теперішній час
зареєстрованою за адресою свого
фактичного проживання разом з ОСОБА_5 з
листопада 2003 року, тому вона звернулась
до суду із цією заявою.

Згідно ст. 256 ЦПК України у судовому
порядку можуть бути установлені факти,
від яких залежить виникнення, зміна
або припинення особистих або майнових
прав громадян, якщо чинне
законодавство не передбачає іншого
порядку їх встановлення.

При таких обставинах, суд вважає
можливим встановити факт постійного
проживання ОСОБА_1 однією сім'єю з
ОСОБА_5, з листопада 2003 року та до дня
смерті останньої, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4,
задовольнив, тим самим, заявлені
вимоги.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 256 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заявлені вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Встановити факт постійного проживання
ОСОБА_1 однією сім'єю з ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_4, у період з
листопада 2003 року до дня смерті
останньої, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10- денний строк з
дня його проголошення.

Суддя: