АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Грицак Р.М. Провадження №
22-ц/789/528/14 Доповідач - Демкович
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 р.

Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Тернопільської області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Козака І. О., Загорського О. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Тернополя

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 09 січня 2014 року

по справі за позовом Служби у справах
неповнолітніх та дітей Тернопільської
міської ради в інтересах ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про відібрання малолітньої дитини та
стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

21.03.14 апелянт звернулася зі скаргою на
рішення суду першої інстанції від 09.01.14,
вважаючи, що воно ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, просить його скасувати та
прийняти нове, яким в задоволенні
позову відмовити.

Порушення вбачає у невідповідності
висновків суду фактичним обставинам
справи, а саме вказує, що в ході
розгляду спору не знайшли свого
підтвердження підстави для відібрання
дитини, які передбаченні ст.164 СК
України.

Зазначає, що довідка про обстеження
умов проживання її сім'ї не є належним і
допустимим доказом, оскільки на час
розгляду справи вона не проживала
однією сім'є з батьком дитини та не
перебувала з ним у шлюбі, а більш як пів
року проживала у громадянському шлюбі
з ОСОБА_3, з якими 20.11.13 уклала шлюб.

У спростування неналежного виконання
нею батьківських обов'язків по
відношенню до сина ОСОБА_2 вказала, що
дитину від неї насильно відібрав
ОСОБА_4, вимагаючи повернення нею
боргів колишнього чоловіка ОСОБА_3,
який приходиться батьком дитини.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 09.01.14 позов
задоволено. Відібрано малолітнього
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, від матері ОСОБА_1
Влаштовано малолітнього ОСОБА_2 у
комунальну установу Тернопільської
обласної ради «Тернопільський
обласний спеціалізований будинок
дитини». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
комунальної установи Тернопільської
обласної ради «Тернопільський
обласний спеціалізований будинок
дитини» на утримання дитини ОСОБА_2
аліменти в сумі 300,00 грн. щомісячно,
починаючи з 20.05.13 і до досягнення
дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 в
дохід держави 229,40 грн. судового збору.

У суді апелянт підтримала вимоги
скарги, пославшись на мотиви, зазначені
в ній.

Представник позивача апеляційну
скаргу не визнала, просила залишити без
змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши учасників судового процесу,
перевіривши юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин
справи та їх повноту, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Постановляючи рішення суд першої
інстанції виходив із того, що ОСОБА_1
ухиляється від своїх обов'язків по
вихованню дитини, а саме: не бере участь
у вихованні дитини, не цікавиться
станом її здоров'я, матеріально не
допомагає, а також при ухваленні
рішення суд враховував інтереси
малолітньої дитини, необхідність умов
для її нормального виховання та
розвитку.

Із такими висновками колегія суддів
погоджується з огляду на наступне.

Судом установлено, що ОСОБА_2 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 Його батьками є ОСОБА_1 та
ОСОБА_3

Згідно із довідкою про проведення
обстеження умов проживання сім'ї
ОСОБА_3 установлено, що ОСОБА_3
перебуває під арештом у зв'язку з
обвинуваченням у вчиненні злочину, а
ОСОБА_1 разом із малолітніми дітьми
виїхала в м. Тернопіль до родичів.

02.05.13 представником ТМВ УМВС України в
Тернопільській області складено акт
про знайдену дитину, в якому
зазначається, що ОСОБА_1 залишила без
нагляду дитину в чужих людей на
тривалий час.

На момент, коли виявили дитину у
сторонніх осіб, їй виповнилося 2 роки і 1
місяць.

Виконкомом Тернопільської міської
ради прийнято рішення № 501 від 15.05.13,
яким затверджено висновок про негайне
відібрання малолітньої дитини ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та влаштування її у
комунальну установу Тернопільської
обласної ради «Тернопільський
обласний спеціалізований будинок
дитини» на повне державне утримання.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про
охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N
2402-III кожна дитина має право на рівень
життя, достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку. Батьки або особи, які їх
змінюють, несуть відповідальність за
створення умов, необхідних для
всебічного розвитку дитини, відповідно
до законів України.

Колегія суддів приходить до висновку,
що судом першої інстанції вірно
проаналізовані факти щодо неналежного
виконання відповідачкою обов'язку по
утриманню та вихованню дитини й при
цьому вірно застосовано положення
ст.ст. 164, 170 СК України.

Так, із встановлених фактів вбачається,
що відповідачка жорстоко повелася із
дитиною, залишивши її у незнайомих
людей, де остання, за словами ОСОБА_1,
перебувала понад два місяці.

У силу ч. 1 ст. 170 СК України суд може
постановити рішення про відібрання
дитини від батьків або одного з них, не
позбавляючи їх батьківських прав, у
випадках, передбачених пунктами 2 - 5
частини першої статті 164 цього Кодексу,
а також в інших випадках, якщо
залишення дитини у них є небезпечним
для її життя, здоров'я і морального
виховання.

Під ухиленням батьків від виконання
своїх обов'язків сімейне законодавство
розуміє випадки, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Твердження апелянта про те що,
відомості на які посилався суд першої
інстанції є застарілими і з них
неможливо робити будь - які висновки
про обставини життя її сім'ї на даний
час, колегія суддів до уваги не бере,
оскільки відповідно до ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності, тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити.

На момент вирішення спору судом першої
інстанції відповідачка ухилялася від
виконання обов'язків по утриманню та
вихованню дитини, а тому відсутні
підстави для задоволення її скарги.

Судова колегія не бере до уваги доводи
апелянта щодо насильного відібрання
від неї дитини сторонньою особою в
якості гарантії повернення боргів,
оскільки вони не підтверджуються
матеріалами справи, а її покази є
неспроможними. Упродовж терміну
перебування дитини в інших осіб
відповідачка не зверталася із заявою
до правоохоронних органів про
викрадення дитини або ж із іншими
заявами з цього приводу.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна
інстанція вважає, що рішення суду
ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для його скасування - не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 09 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у касаційному порядку протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Ю.Й. Демкович