Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Коновалова В.А.
Справа № 410/1212/14-ц
Провадження № 22ц/782/1808/14
УХВАЛА

Іменем України

26 травня 2014 року
м. Луганськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів -Ступіної Я.Ю., Темнікової В.І.

при секретарі: Булгаковій М.Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Брянківського міського суду
Луганської області від 25 березня 2014
року

у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до
Брянківської міської ради про визнання
рішень Брянківської міської ради про
надання земельних ділянок в оренду та
зобов'язання укласти договори оренди
земельних ділянок, визнання договорів
оренди земельних ділянок недійсними,
визнання права власності на земельні
ділянки, відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и
л а:

У березні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовною заявою до Брянківської
міської ради про визнання рішень
Брянківської міської ради про надання
земельних ділянок в оренду та
зобов'язання укласти договори оренди
земельних ділянок, визнання договорів
оренди земельних ділянок недійсними,
визнання права власності на земельні
ділянки, відшкодування шкоди.

Ухвалою Брянківського міського суду
Луганської області від 25 березня 2014
року відмовлено у відкритті
провадження у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до Брянківської міської
ради про визнання рішень Брянківської
міської ради про надання земельних
ділянок в оренду та зобов'язання
укласти договори оренди земельних
ділянок, визнання договорів оренди
земельних ділянок недійсними, визнання
права власності на земельні ділянки,
відшкодування шкоди, у зв'язку з тим, що
справа не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства, а підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
ухвалу Брянківського міського суду
Луганської області від 25 березня 2014
року скасувати, справу направити до
суду першої інстанції, оскільки вважає,
що ухвала винесена із порушенням норм
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів апеляційного суду
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи позивачу у відкритті
провадження у справі суд першої
інстанції виходив із того, що
відповідач є суб'єктом владних
повноважень, тому дана справа не
підлягає розгляду у порядку цивільного
судочинства, а підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції погодитися не можна,
оскільки він суперечить нормам
процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду у порядку цивільного
судочинства.

Згідно ст. 15 ЦПК України у порядку
цивільного судочинства розглядаються
справи щодо захисту порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, що виникають із
цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових правовідносин,
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

В п. 1 ч. 2 ст. 18 КАС України передбачено,
що місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган чи посадова особа
місцевого самоврядування, посадова чи
службова особа органу місцевого
самоврядування, крім тих, які підсудні
окружним адміністративним судам.

Згідно статті 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму.

В ст. 3 КАС України дано визначення
термінів:

- справа адміністративної юрисдикції
(далі - адміністративна справа) -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

- суб'єкт владних повноважень - орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних
судів належать публічно-правові спори
фізичних чи юридичних осіб з органом
влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка законності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
відповідно до прийнятих або вчинених
ними при здійсненні владних
управлінських функцій.

При цьому, невід'ємним критерієм
розмежування справи, що розглядається
за правилами цивільного судочинства,
від справи, що розглядається за
правилами адміністративного
судочинства, є характер спірних
відносин.

Земельні відносини поділяються на
публічні та приватні. Відповідно і
спори в таких відносинах можуть бути як
публічно-правовими, так і
приватноправовими (цивільними,
господарськими).

Згідно з частиною другою статті 2 ЦК
України учасниками цивільних відносин
є: держава Україна, Автономна
Республіка Крим, територіальні
громади, іноземні держави та інші
суб'єкти публічного права.

Відповідно до ст. 172 ЦК України
територіальні громади набувають і
здійснюють цивільні права та обов'язки
через органи місцевого самоврядування
у межах їхньої компетенції,
встановленої законом.

Відповідно до п. 7 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ № 3 від
01.03.2013 року «Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» земельні відносини, суб'єктами
яких є фізичні чи юридичні особи,
органи місцевого самоврядування,
органи державної влади, а об'єктами -
землі у межах території України,
земельні ділянки та права на них, у тому
числі на земельні частки (паї),
регулюються земельним і цивільним
законодавством на принципах
забезпечення юридичної рівності прав
їх учасників, забезпечення гарантій
прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5
Земельного Кодексу України; далі - ЗК).
Захист судом прав на землю у цих
відносинах здійснюється способами,
визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею
152 ЗК, у тому числі шляхом визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають
із земельних відносин, у яких хоча б
однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі статтею
15 ЦПК розглядаються в порядку
цивільного судочинства. Це стосується,
наприклад, позовів про визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування щодо видання дозволу на
виготовлення (розроблення) проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, вирішення інших питань, що
відповідно до закону необхідні для
набуття і реалізації права на землю,
про надання чи передачу земельної
ділянки у власність або користування
чи невирішення цих питань, припинення
права власності чи користування землею
(статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та
інші), крім спорів, передбачених
частиною першою статті 16 Закону
України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI
«Про відчуження земельних ділянок,
інших об'єктів нерухомого майна, що на
них розміщені, які перебувають у
приватній власності, для суспільних
потреб чи з мотивів суспільної
необхідності», про цивільну
відповідальність за порушення
земельного законодавства (статті 210, 211
ЗК), про повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
предметом спору є визнання рішень
Брянківської міської ради про надання
земельних ділянок в оренду та
зобов'язання укласти договори оренди
земельних ділянок, визнання договорів
оренди земельних ділянок недійсними,
визнання права власності на земельні
ділянки, відшкодування шкоди.

Брянківська міська рада у даній справі
є суб'єктом цивільних правовідносин і
має такий самий правовий статус, що й
інші учасники цих відносин. Реалізуючи
право розпорядження земельною
ділянкою, що перебувала у її власності,
Брянківська міська рада відповідно до
статті 5 ЗК України має рівні права з
громадянами та юридичними особами, з
якими вона вступає у відносини щодо
володіння, користування і
розпорядження землею. Тобто при
здійсненні повноважень власника землі
відповідач є рівноправним суб'єктом
земельних відносин, дії якого
спрямовані на реалізацію права
розпоряджатися землею. У цьому випадку
відсутня підпорядкованість одного
учасника земельних правовідносин
іншому, яка має місце під час
здійснення органом місцевого
самоврядування владних управлінських
функцій.

Крім того, як вбачається із позовної
заяви, позивач просить визнати
недійсними договори оренди земельних
ділянок, укладені між Брянківською
міською радою та приватним підприємцем
ОСОБА_2 від 02 липня 2008 року, загальною
площею 1798 кв.м і від 02 липня 2008 року,
загальною площею 885 кв.м. та одночасно
визнати незаконними рішення
Брянківської міської ради, визнати за
ОСОБА_2 право власності на земельні
ділянки як фізичною особою.

Невід'ємним критерієм розмежування
справи, що розглядається за правилами
цивільного судочинства, від справи, що
розглядається за правилами іншого
судочинства, є характер спірних
відносин та суб'єктивний склад.

Отже суд першої інстанції вирішуючи
питання про відкриття провадження у
справі повинен з'ясувати як характер
спірних правовідносин, так і
суб'єктивний склад такого спору, чого
судом зроблено не було.

Зазначене вище свідчить про те, що
підстав для відмови у відкритті
провадження в цілому у суду не було.

За таких обставин, судова колегія
приходить до висновку про те, що при
вирішенні питання про відкриття
провадження у справі суд першої
інстанції порушив порядок,
встановлений для його вирішення, тому
відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
ухвалу суду слід скасувати і питання
про можливість відкриття провадження у
справі передати до суду першої
інстанції для вирішення у
встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 319 ЦПК
України, ст. 3, 17, 18 КАС України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Брянківського міського суду
Луганської області від 25 березня 2014
року скасувати, справу направити до
суду першої інстанції для вирішення
питання про можливість відкриття
провадження у справі у встановленому
законом порядку.

Ухвала суду набирає законної
сили негайно після її проголошення, але
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів після її
проголошення у касаційному порядку.

Головуючий

Судді: