Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:
головуючого судді - Боймиструка С.В.,
суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання -
Ковальчук Л.В.,

з участю Станкевича В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» на
рішення Дубенського міськрайонного
суду від 29 квітня 2014 року в справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О
В И Л А :

Рішенням Дубенського міськрайонного
суду від 29 квітня 2014 року позов
задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2
на користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованість по кредитному договору
№ DNH4K S26580137 від 11 квітня 2006 року 10 587 грн.
37 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в
розмірі 243 грн. 60 коп.

У поданій на вказане рішення суду
апеляційній скарзі представник ПАТ КБ
«Приватбанк» покликався на його
незаконність та необґрунтованість в
частині зменшення розміру неустойки.

Вказував, що укладаючи договір кредиту,
сторони не ставили під сумнів
розумність та справедливість його
умов, зокрема в частині
відповідальності за його невиконання
або неналежне виконання.

Вважав помилковим зменшення судом на
підставі ч.3 ст. 551 ЦК України розміру
неустойки, оскільки понесені банком
збитки становлять 9478 грн. 37 коп., а
неустойка - 11 653 грн. 65 коп., тобто лише на
15% перевищує розмір збитків.

Стверджував, що при винесенні рішення
суд не навів обставин, що мають істотне
значення для зменшення розміру
неустойки, матеріалами справи не
доведено тяжкий матеріальний стан
відповідача, його бажання достроково
здійснити погашення заборгованості,
належне виконання взятих на себе
зобов'язань. Клопотання про зменшення
суми неустойки відповідач не заявляв.

Доводив, що суд порушив норми
матеріального права, застосувавши
норми ст. 551 ЦК України, які не
підлягали застосуванню, та не
застосувавши норми статей 526, 527, 530, 549,
611, 629 ЦК України.

Покликався на те, що відповідачем не
надавався жоден доказ важкого
майнового стану або наявності інших
істотних обставин, що мають значення, а
тому що рішення суду про зменшення
розміру неустойки в порушення вимог ст.
10, ч.4 ст. 60 ЦПК України винесено на
підставі припущень.

Просив рішення Дубенського
міськрайонного суду від 29 квітня 2014
року в частині зменшення розміру
неустойки змінити, задовольнивши
позовні вимоги про стягнення пені та
штрафів в розмірі 11 653 грн. 65 коп. в
повному розмірі, в решті рішення
залишити без змін.

________________________________________________________________________
__________________________

Справа №559/1067/14-ц
Головуючий в суді І інст. -
Федорова Л.П.

Провадження № 22-ц /787/1271/2014р.
Суддя-доповідач - Боймиструк
С.В.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк»
Станкевич В.О. в судовому засіданні
доводи апеляційної скарги підтримав та
просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у встановленому
законом порядку, завчасно була
повідомлена про час і місце розгляду
справи, однак до суду не з'явилася і
причин неявки суду не повідомила, а
тому колегія суддів прийшла до
висновку про можливість розгляду
справи за її відсутності.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково з таких підстав.

Частково задовольняючи позов та
зменшуючи розмір неустойки, суд першої
інстанції відповідного обґрунтування
та розрахунків сум не навів, чим
порушив вимоги ст.213,214 ЦПК України, а
тому оскаржене рішення підлягає
скасуванню в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, 11 квітня 2006
року між ними було укладено кредитний
договір №DNH4KS 26580137, за яким ОСОБА_2
отримала кредит в розмірі 5332 грн. 00 коп.
на строк 42 місяці по 12.10.2009 року зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 25,08% на рік, на суму
залишку заборгованості за кредитом.

За умовами договору Відповідачка
повинна була надавати банку грошові
кошти (щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією, а також
інших витрат згідно Умов (а.с.5,7-10).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором кредитодавець
зобов'язується надати грошові кошти
позичальникові в розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

Оскільки зобов'язань за кредитним
договором позичальник не виконувала,
то банк звернувся до суду з позовом про
стягнення виниклої заборгованості.

Відповідно до розрахунку, поданого
банком, станом на 19 лютого 2014 року
відповідачка заборгувала суму в 21131,02
грн., яка складається з: 2047,60 грн. -
заборгованість по кредиту; 7429,77 грн. -
заборгованість по процентах за
користування кредитом; 10171,22 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором; штрафи
відповідно до п.5.3 Умов та правил
надання банківських послуг: 500 грн. -
штраф (фіксована частина), 982,43 грн. -
штраф (процентна складова) (а.с. 3-4).

Розмір боргу відповідачка не
спростовувала та відповідно свій
розрахунок не подавала. Несплату боргу
пояснювала відсутністю коштів.

Відповідно до норм, передбачених
ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання
повинні виконуватися належним чином і
в установлений строк, відповідно до
умов договору та вимог Закону.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання та на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Отже, з відповідачки слід стягнути
заборгованість в повному обсязі.

Розмір неустойки місцевим судом було
зменшено без належних до того підстав.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України,
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно роз'яснень, даних в п.27 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», положення частини
третьої статті 551 ЦК України про
зменшення розміру неустойки може бути
застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка, і не може
бути застосовано до сум, які
нараховуються згідно з частиною другою
статті 625 ЦК, які мають іншу правову
природу. При цьому проценти, які
підлягають сплаті згідно з положеннями
статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не
підлягають зменшенню через
неспівмірність із розміром основного
боргу, оскільки вони є платою за
користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні
частини третьої статті 551 ЦК можна
вважати, зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

Заява відповідачки про зменшення
розміру неустойки до відсотків, які
нараховуються як неустойка, в
матеріалах справи відсутня та істотних
обставин, що заслуговують на увагу,
місцевим судом не наведено.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що місцевий суд порушив норми
матеріального та процесуального права,
неповно з'ясував обставини, які мають
значення для справи, його висновки не
відповідають обставинам справи, а тому
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню із ухваленням нового
рішення про задоволення первісного
позову в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні
на користь якої постановлено рішення
слід стягнути понесені нею витрати за
подання позову та апеляційної скарги
(243.6+121.8) 365,4 грн..

Керуючись п.2 ч.1.ст. 307, ст. 309, ст.ст.
313-314,316,324-325 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» задовольнити
частково.

Рішення Дубенського міськрайонного
суду від 29 квітня 2014 року скасувати.

Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» задовольнити в
повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк»
заборгованість за кредитом - 21131 грн. 02
коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Приватбанк» судові витрати, пов'язані
з оплатою судового збору в розмірі 365,4
грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий :

Судді :