Справа № 216/1708/14-ц
Провадження № 2/216/1203/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2014 року

Центрально-Міський районний суд міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді
- Мясоєдової О.М.

при секретарі
- Кулагіній І.Д.,

за участю позивача
- ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Кривого Рогу
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Виконкому Центрально-Міської районної
в місті ради про встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем,
про визнання спадкоємцем четвертої
черги, визначення часток у праві
спільної сумісної власності та
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з
вищезазначеним позовом, який
обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4
померла ОСОБА_2, яка за життя заповіту
не складала, дітей в неї не було, а
чоловік її помер багато років тому.
Після її смерті відкрилась спадщина на
частку в спільній сумісній власності з
позивачем в квартирі АДРЕСА_1. Бажаючи
прийняти спадщину він звернувся до
нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини, проте йому було відмовлено у
видачі свідоцтва про прийняття
спадщини у зв'язку з тим, що відсутні
документи, які підтверджують родинні
стосунки між померлою та спадкоємцем. З
померлою ОСОБА_2 він проживав однією
сім'єю і був пов'язаний спільним
побутом з 1988 року по час її смерті,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4. Квартиру АДРЕСА_1
була отримана його матір'ю, до складу
сім'ї входив тільки він і був вписаний в
ордер. Через 2 роки після отримання
квартири його мати запросила проживати
в їхній квартирі ОСОБА_2, яка до цього
проживала в Белгородській області в
Россії, дітей не мала, а її чоловік
помер. Між матір'ю позивача та ОСОБА_2
існували стосунки майже родинні,
оскільки в малолітньому віці його
матері прийшлося залишитися без
батьківсього піклування, і тоді їй
надала на декілька років опіку ОСОБА_2.
Коли вона залишилась сама, матір
позивача запросила її проживати в
отриманій нею квартирі та в 1988 році
зареєструвала її в квартирі і
проживала до своєї смерті. В 1992 році
його мати ОСОБА_3 створила сім'ю,
уклавши шлюб з ОСОБА_4 та стала
проживати за адресою свого чоловіка.
Він та ОСОБА_2, яку він вважав своєю
бабусею, залишились проживати разом в
квартирі. На той час йому виповнилось 15
років і він перебував під її опікою і
навіть коли він вже створив свою сім'ю,
ОСОБА_2 весь час проживала з ним, будучи
членом його сім'ї. Проживаючи в одній
квартирі, з 1988 року по 2013 рік, тобто
напротязі 25 років, позивач та померла
ОСОБА_2, були пов'язані спільним побутом
та бюджетом, між нами були родинні
стосунки та виникли взаємні права та
обов'язки. Витрати на поховання ОСОБА_2
поніс він та його мати.

Тому, позивач просить визнати факт
сумісного проживання і ведення
сумісного побуту, виникнення взаємних
прав та обов'язків між померлою ОСОБА_2
та позивачем з 1988 року по день смерті в
квартирі АДРЕСА_1; визнати позивача
спадкоємцем четвертої черги після
смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4;
визнати належність за кожним
співвласником позивачем та ОСОБА_2 по ?
частині кожному в квартирі АДРЕСА_1, що
належала їм на праві сумісної
власності; визнати за позивачем право
власності в порядку спадкування за
законом на ? частину в квартирі АДРЕСА_1,
що належала ОСОБА_2 на праві сумісної
власності на житло.

Позивач в судовому засіданні наполягав
на задоволенні позову.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, до початку слухання справи
надіслав лист щодо розгляду справи за
їх відсутності, проти заявлених вимог
не заперечують за умови належності
спадкового майна спадкодавцю та
відсутності інших спадкоємців.

Суд, вислухавши позивача, свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, вважає,
що позов підлягає задоволенню.

Як вбачається зі Свідоцтва про
право власності на житло № Ц-41 від
15.01.1997 року (а.с. 15), квартира, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно
належить на праві приватної спільної
сумісної власності власнику квартири
ОСОБА_1 та члену його сім'ї - ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, актовий запис № 51 (а.с. 6),
та після її смерті відкрилася спадщина
на належну їй частину квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до відповіді завідувача
Першої криворізької державної
нотаріальної контори від 23.04.2014 № 1172/02-14
(а.с. 42) судом встановлено, що померла
ОСОБА_2 за життя не залишила заповіту;
із заявою про прийняття спадщини після
померлої до нотаріальної контори,
окрім ОСОБА_1, інші особи не зверталися
та з заявою про відмову від спадщини
звернулась ОСОБА_9

Постановою державного
нотаріуса Першої криворізької
державної нотаріальної контори від
21.05.2013 р. ОСОБА_1 було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом, у зв'язку з відсутністю
документів, які підтверджують родинні
стосунки між померлою та спадкоємцем.

Відповідно до довідки № 1774 від 29.08.2013
року (а.с. 13), виданої начальником
дільниці № 1 КП
«Житлово-експлуатаційна організація №
20», ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, була
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з
30.08.1988 року по 19.03.2013 року, на момент її
смерті ІНФОРМАЦІЯ_4, були зареєстровані
разом з нею: ОСОБА_1, ОСОБА_10

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в
судовому засіданні підтвердили той
факт, що ОСОБА_2 проживала за адресою:
АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_1 з 30.08.1988 року по
день її смерті та вважалась йому
бабусею.

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за
законом одержують право на
спадкування почергово. Кожна наступна
черга спадкоємців за законом одержує
право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених статтею1259
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Оскільки позивач не є родичем
спадкодавця ОСОБА_2, хоча спільно з нею
мешкав з 30.08.1988 року по день смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_4, та доглядав спадкодавця
до смерті, суд вважає, що ОСОБА_1 дійсно
проживав з ОСОБА_2 однією сім'єю та є
спадкоємцем 4 черги за законом, після
смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно ч. 1 ст. 369 Цивільного
кодексу України, співвласники майна, що
є у спільній сумісній власності,
володіють і користуються ним спільно,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 370
Цивільного кодексу України,
співвласники мають право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
сумісній власності.

Тому суд також вважає можливим
встановити частки в праві спільної
сумісної власності, а саме, що ОСОБА_2,
померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1,
кожному з них, належить на праві
власності по 1/2 частині квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 369, 370, 1258, 1261,1264, 1268 ЦК
України, ст. 170 ч.4, 212-215 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до
Виконкому Центрально-Міської районної
в місті ради про встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем,
про визнання спадкоємцем четвертої
черги, визначення часток у праві
спільної сумісної власності та
визнання права власності в порядку
спадкування за законом - задовольнити
повністю.

Визнати факт сумісного
проживання і ведення сумісного побуту
та виникнення взаємних прав та
обов'язків між померлою ІНФОРМАЦІЯ_4
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 1988 року по день
смерті в квартирі АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
спадкоємцем четвертої черги після
смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати належність за кожним
співвласником: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та
ОСОБА_2, померлою ІНФОРМАЦІЯ_4, по ?
частині кожному квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право
власності в порядку спадкування за
законом на ? частини квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 45 кв.м., житловою
площею - 27,4 кв.м., що належала ОСОБА_2,
померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 на праві спільної
сумісної власності на житло, згідно
свідоцтва на право власності на житло
№ Ц-41 від 15 січня 1997 року виданому
ограном приватизації Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Криворізької міської ради.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а
представником виконкому
Центрально-Міської районної в місті
ради в той же строк з дня отримання
копії рішення.

Суддя:
О.М. Мясоєдова