Справа № 639/1951/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року Жовтневий
районний суд м. Харкова

в складі : головуючого -
судді Труханович В.В.

за участю секретаря -
Малойван Є.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовною заявою Моторно
(транспортне) страхове бюро України до
ОСОБА_1 про відшкодування в порядку
регресу витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування, суд

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова
звернувся представник Моторного
(транспортного) страхового бюро
України з позовом до ОСОБА_1, в якому
просив суд стягнути з відповідача на
користь Моторного (транспортного)
страхового бюро України грошові кошти
в розмірі понесених витрат в сумі 8 242
грн. та судові витрати в розмірі 993,00
грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що 01.03.2011
року з вини відповідача, який керував
автомобілем «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_6 була
скоєна ДТП.

Позивач вказує, що вина відповідача у
скоєнні ДТП підтверджується
постановою Орджоникидзевського
районного суду м. Харкова від 30.03.2011
року.

Розмір завданих збитків за пошкоджений
транспортний засіб складає 8 994,93 грн.

На дату скоєння ДТП відповідач не мав
чинного договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

В результаті ДТП був пошкоджений
автомобіль «Шевролет» з д.н.з. НОМЕР_5,
що належить ОСОБА_2

Власник пошкодженого автомобіля
звернувся до МТСБ з заявою про
отримання грошового відшкодування за
матеріальну шкоду завдану
відповідачем.

Відповідач відшкодування за завдану
матеріальну шкоду добровільно не
сплатив.

У зв'язку з настанням ДТП МТСБУ
здійснило виплату відшкодування
потерпілій особі в розмірі 7 495,77 грн.

Крім того, МТСБУ понесло витрати на
аварійного комісара в розмірі 747,13 грн.

Як зазначає позивач, МТСБУ звернулось
до відповідача з листом про
компенсацію витрат в добровільному
порядку, однак витрати компенсовані не
були.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем складає
8242,90 грн., у зв'язку з чим позивач і
звернувся до суду з даним позовом.

Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача понесені ним судові
витрати у розмірі 993,00 грн.

Представник позивача ОСОБА_8, яка діє на
підставі довіреності від 04.09.2013 року, в
судове засідання не з'явилась, надала
суду заяву про розгляд справи за її
відсутності, позовні вимоги
підтримала, просила суд їх
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, про день та час слухання
справи повідомлявся, надав заяву з
проханням справу розглянути у його
відсутність, але в присутності його
представника адвоката ОСОБА_4, у
задоволені позову відмовити у зв'язку з
закінченням строку позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_1 -
адвокат ОСОБА_4, який діє на підставі
договору про надання правової допомоги
від 24.04.2014 року, в судовому засіданні
позов МТСБУ не визнав, посилаючись на
те, що позивачем значно завищена сума
спричиненої матеріальної шкоди. Крім
того, вважає, що позивачем пропущений
строк позовної давності, який він
просить застосувати та у задоволені
позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку про
обґрунтованість позову та
необхідність його задоволення,
виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні було
встановлено, що 01.03.2011 р., приблизно о
07.40 год., ОСОБА_1 керуючи автомобілем
ВАЗ 2102 д.н.з. НОМЕР_6, в м. Харкові по пр.
Московському на перехресті з пр.
Фрунзе, не вибрав безпечну швидкість
руху та безпечну дистанцію і скоїв
зіткнення з автомобілем «Шевралет
Авео» д.н.з. НОМЕР_5. Автомобілі отримали
механічні пошкодження.

Згідно постанови Орджоникидзевського
районного суду м. Харкова від 30.03.2011
року, ОСОБА_1 було визнано винним у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340
грн. (а.с. 5)

Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Цивільна відповідальність водія
ОСОБА_2, який керував автомобілем
«Шевролет Авео», державний номер
НОМЕР_5, на час скоєння
дорожньо-транспортної пригоди була
застрахована у ПАТ « Страхова компанія
«Провідна», що підтверджується копією
поліса № ВЕ/6221774 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів. (а.с. 34)

Відповідно до ст.39 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» Моторне (транспортне)
страхове бюро України є єдиним
об'єднанням страховиків, які
здійснюють обов'язкове страхування
цивільно-правової вiдповiдальностi
власників наземних транспортних
засобів за шкоду, заподiяну третiм
особам. Участь страховиків у МТСБУ є
умовою здійснення діяльності щодо
обов'язкового страхування
цивільно-правової вiдповiдальностi
власників наземних транспортних
засобів.

МТСБУ є непiдприємницькою
(неприбутковою) органiзацiєю i здійснює
свою дiяльнiсть вiдповiдно до Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно -правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», законодавства України та
свого Статуту.

Як було встановлено судом,
транспортний засіб «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_6,
що перебував під керуванням ОСОБА_1, не
застраховано відповідно до вимог
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», основними завданнями МТСБУ є
здійснення виплат з централізованих
страхових резервних фондів
компенсацій та відшкодувань на умовах,
передбачених Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», Моторне (транспортне)
страхове бюро України за рахунок
коштів фонду захисту потерпілих
відшкодовує шкоду на умовах,
визначених цим законом, у разі її
заподіяння транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
страхування», здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування або
законодавством на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника
або третіх осіб, визначених умовами
страхування) і страхового акта
(аварійного сертифіката), який
складається страховиком або
уповноваженою ним особою (аварійним
комісаром) у формі, що визначається
страховиком.

22 березня 2011 року експертом ОСОБА_5 було
проведено огляд пошкодженого
застрахованого транспортного засобу
«Шевролет Авео» д.н.з. НОМЕР_5, 2006 року
випуску, про що складено акт огляду
транспортного засобу. ( а.с. 44)

Згідно звіту №14/2011, складеного
суб'єктом оцінюючою діяльності
фізичною особою підприємцем ОСОБА_5,
матеріальний збиток, завданий
власникові автомобіля «Шевролет Авео»
д.н.з. НОМЕР_5, 2006 року випуску, в
результаті його пошкодження при ДТП
складає 8994,93 грн. ( а.с. 38-43)

Відтак, 17.05.2011 року, ОСОБА_2 звернувся до
позивача з заявою про відшкодування
шкоди, заподіяної в результаті
пошкодження транспортного засобу
«Шевролет Авео» д.н.з. НОМЕР_5 внаслідок
ДТП, яке сталося 01.03.2011 року. ( а.с. 6)

Відповідно до наказу МТСБУ № 1850 від
15.07.2011 року, фінансове управління МТСБУ
було зобов'язано сплатити на рахунок
ОСОБА_2 7495,77 грн. за шкоду заподіяну в
результаті ДТП. (а.с. 8)

Страхове відшкодування в сумі 7495,77 грн.
було перераховано Моторним
(транспортним) страховим бюро України
ОСОБА_2, що підтверджується копією
платіжного доручення № 3133 від 15.07.2011
року. (а.с. 10)

В судовому засіданні представник
відповідача не визнав суму заподіяної
в наслідок ДТП шкоди, вважаючи, що вона
завищена.

Згідно ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджає про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Але представник відповідача, в супереч
вимогам ст.ст. 10,60 ЦПК України не надав
суду доказів на підтвердження своїх
заперечень проти позову в частині
розміру заподіяної шкоди, від
призначення авто товарознавчої
експертизи відмовився.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
на підставі доказів сторін.

У зв'язку з чим, суд вважає звіт №14/2011,
яким був визначений розмір заподіяної
в наслідок ДТП шкоди, який був наданий
представником позивача, належним
доказом.

Згідно ст. 38.2 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» МТСБУ після сплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до власника, водія
транспортного засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, який не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 на час
дорожньо-транспортної пригоди не мав
чинного договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників
транспортних засобів.

Згідно вимог ст. 27 Закону України «Про
страхування» та ст. 993 ЦК України, до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних
витрат переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Відповідно до ст.1187 ЦК України, шкода,
спричинена джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій основі володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання чи утримування якого
створює підвищену небезпеку; особа,
яка здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу), до винної особи у розмірі
визначеного відшкодування.

Згідно з вимогами ст. 3 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Зі статті 5 зазначеного Закону
вбачається, що об'єктом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності є майнові інтереси,
що не суперечать законодавству
України, пов'язані з відшкодуванням
особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик, відповідно до
лімітів відповідальності страховика,
відшкодовує, у встановленому законом
порядку, оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

На підставі викладеного, суд вважає, що
позовні вимоги Моторного
(транспортного) страхового бюро
України обґрунтовані відповідно до
вимог чинного законодавства, а тому
підлягають задоволенню в частині
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування у розмірі
7495,77 грн.

Крім того, суд вважає необхідним
стягнути з відповідача на користь
позивача документально підтверджені
витрати на аварійного комісара у
розмірі 747,13 грн. (а.с. 10, 23, 27)

Що стосується заяви відповідача ОСОБА_1
та його представника про відмову у
задоволені позову у зв'язку з
пропущення строку позовної давності,
то суд вважає наступне.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Частиною 6 ст. 261 ЦК України встановлено,
що за регресним зобов'язанням перебіг
позовної давності починається від дня
виконання основного зобов'язання.

У п.27 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 березня 2013 року №4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства про вирішення спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», при регресі
строк позовної давності починає
обчислюватися з моменту, коли
страховик виплатив страхове
відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи
страхове відшкодування було виплачено
15.07.2011 року.

Таким чином, строк позовної давності
закінчується 15.07.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України,
судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи. До витрат, пов'язаних
з розглядом судової справи, належать й
витрати на правову допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що
27.09.2012 року між Моторним (транспортним)
страховим бюро України та ФОП ОСОБА_6
був укладений контракт про надання
правової допомоги, та 31.01.2014 року до
цього контракту з ФОП ОСОБА_8 була
укладена додаткова угода №87, яка
зокрема передбачає, що вартість послуг
виконавця за ведення від імені
замовника справи за позовом до ОСОБА_7
становить 1500 грн. Крім того, була
укладена додаткова угода №48 до
контракту про правову допомогу №62 від
27.09.2012 року, відповідно до якої внесені
зміни в частині ФОП ОСОБА_8 (а.с. 52-55,57)

Відповідно до платіжного доручення №
904 від 19.02.2014 року на користь ФОП ОСОБА_8
були перераховані грошові кошти у
розмірі 750 грн. (а.с. 56)

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Суд вважає необхідним стягнути з
відповідача на користь позивача
сплачений ним судовий збір у сумі 234,60
грн., а також на користь держави судовий
збір у сумі 9,00 грн.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 61, 79, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 993, 1187, 1191 ЦК України, ст. 27
Закону України «Про страхування»,
ст.ст. 3, 5, 22, 25, 38, 39, 41 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Моторно (транспортне)
страхове бюро України до ОСОБА_1 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторно
(транспортне) страхове бюро України
грошові кошти в розмірі понесених
витрат в сумі 8241 грн. (вісім тисяч
двісті сорок дві гривні).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторно
(транспортне) страхове бюро України
судові витрати у сумі 993,60 грн.
(дев'ятсот дев'яносто три гривні
шістдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір у сумі 09,00 грн. (дев'ять
гривень).

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Жовтневий районний суд м. Харкова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні в судовому засіданні у той же
строк з моменту одержання його копії.

Суддя
В. В. Труханович