Справа № 464/5498/13-ц
пр.№ 2/464/304/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2014 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої Бойко О.М.

при секретарі Грицунь
З.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом Сихівської районної
адміністрації до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про демонтаж самочинно
збудованих об'єктів, за зустрічним
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Сихівської районної адміністрації про
скасування розпорядження, визнання
права власності та за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про демонтаж
самочинно збудованих об'єктів та
приведення квартири у попередній
стан,-

в с т а н о в и в :

Сихівська районна адміністрація
Львівської міської ради звернулась до
суду із позовом, у якому просить
зобов'язати відповідачів демонтувати
самовільно збудовані об»єкти - сарай,
прибудову та надбудову до квартири
АДРЕСА_1. В обгрунтування позовних
вимог покликається на те, що
влаштування такої прибудови і
надбудови проводилось без документів
на землекористування, погодженої
проектної документації, розпорядчого
документа виконавчого органу та
дозволу на виконання будівельних
робіт, у зв'язку із чим міжвідомчою
комісієї Сихівської районної
адміністрації зроблено висновок про
неможливість їх експлуатації та
необхідність демонтажу. Вказаний
висновок затверджений розпорядженням
голови адміністрації та зобов'язано
відповідачів здійснити демонтаж
самочинно збудованих об'єктів, однак,
таке розпорядження у визначений строк
відповідачами не виконано, тому
просить зобов'язати відповідачів
здійснити такий демонтаж.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 звернулись до суду із
зустрічним позовом, збільшивши вимоги
якого просять, скасувати розпорядження
Сихівської районної адміністрації
«Про демонтаж самочинно збудованих
об»єктів», визнати за ними право
власності на реконструйовану квартиру
та добудований гараж і сарай, визнавши
за кожним із них ними право власності
на частку в розмірі 30909/100000
реконструйованої квартири АДРЕСА_1,
залишивши за ОСОБА_4 право власності на
частку в розмірі 7273/100000 вказаної
квартири. В обґрунтування зустрічного
позову покликається на те, що вказана
квартира належить їм на праві спільної
власності, вказана квартира являла
собою окремий однокімнатний,
одноповерховий будинок, загальною
площею 38,2 кв.м., житловою 18,2 кв.м.
Проживаючи у вказаній квартирі виникла
необхідність у покращенні їх житлових
умов оскільки, у ній проживало троє
дорослих осіб: батько та двоє дорослих
доньок, в подальшому одна з доньк
одружилась та має сина ОСОБА_5, який
також проживає у спірній квартирі. Для
покращення житлово-побутових умов ними
було здійснено надбудову другого
поверху квартири, в результаті чого
загальна площа квартири збільшилась до
131,3 кв.м., а житлова до 64,1кв.м. Вказана
добудова здійснена з дотримання вимог
державних будівельних норм, не порушує
прав та інтересів інших осіб та
проведена виключно з метою покращення
житлових умов. Вважають, що вказані
обставини безпідставно не були
прийняті до уваги міжвідомчою комісією
та нею формально зроблено висновок про
неможливість експлуатації вказаних
об»єктів, тому просять визнати за ними
право власності на них. Крім того,
враховуючи те, що ОСОБА_4 не приймала
жодної участі у будівництві та
реконструкції квартири її частка у
ній не збільшилась, а тому просять
визнати за ними право власності на
частки, виходячи із того, що такі
збільшились за рахунок добудови та
надбудови, а частка ОСОБА_4 залишилась
незмінною.

Третя особа за зустрічним позовом
ОСОБА_4 звернулась до суду із
самостійним позовом, у якому просить
зобов»язати відповідачів ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 демонтувати надбудову
та прибудову до квартири АДРЕСА_1 та
привести її у відповідність до
попереднього стану, відповідно до
якого така квартира складалась із
однієї кімнати, загальною площею 38,2
кв.м. В обґрунтування заявленого позову
покликається на те, що разом із
відповідачами є співвласником
квартири АДРЕСА_1. У 2009р. шлюб між нею та
відповідачем ОСОБА_1 було розірвано,
після чого, у зв»язку із створенням їй
перешкод у проживанні у вказаній
квартирі була змушена її залишити.
Відповідачі без її на це згоди та без
згоди органу місцевого самоврядування
самовільно здійснили надбудову та
прибудову до належної їй квартири.
Враховуючи те, що таке будівництво
здійснено без її згоди, а вона як
співвласник майна має право на
усунення перешкод у здійсненні нею
права власності просить зобов»язати
відповідачів привести квартиру до
стану, що передував самочинній
добудові .

Представник Сихівської районної
адміністрації в судовому засіданні
первісний позов та позов ОСОБА_4
підтримала, зустрічний позов не
визнала, дала пояснення аналогічні
змісту первісної позовної заяви,
просить первісний позов та позов
ОСОБА_4 задоволити, у задоволенні
зустрічного відмовити.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
представник відповідача первісний
позов та позов ОСОБА_4 не визнали,
зустрічний позов підтримали, дали
пояснення аналогічні змісту
зустрічної позовної заяви, просять
відмовити у задоволенні первісного
позову та позову ОСОБА_4, а зустрічний
позов задоволити.

Представники відповідача та третьої
особи із самостійними вимогами ОСОБА_4
первісний позов визнали в частині
вимог до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
зустрічний позов не визнали, позов
ОСОБА_4 підтримали, дали пояснення
аналогічні його змісту, просять такий
задоволити. В останні судові засідання
представники ОСОБА_4 повторно не
з»явились, однак, враховуючи те, що така
неявка має місце без поважних причин, а
також те, що представники сторін дали
пояснення по суті справи, зважаючи на
те, що всі позови взаємопов»язані та
об»єднані в одне провадження, з метою
вирішення даного спору, суд вважає
можливим розглянути справу у їх
відсутності.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання
не з»явилась, однак, надала суду
письмові пояснення, у яких первісний
позов підтримала, зустрічний
заперечила, вказавши, що здійснена
відповідачами добудова та надбудова
здійснена на прибудинковій території
без жодного на це дозволу власника
земельної ділянки, без дотримання
будівельних норм та правил, без згоди
сусідів, а тому підлягає демонтажу.

Представник третьої особи Львівської
міської ради первісний позов
підтримав, зустрічний заперечив.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, показання свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
експерта ОСОБА_11, з»ясувавши дійсні
обставини справи та перевіривши їх
доказами, суд приходить до висновку, що
позов Сихівської районної
адміністрації та позов ОСОБА_4 не
підлягають до задоволення, а
зустрічний позов підлягає до
задоволення частково з наступних
підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
на праві спільної сумісної власності
належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та
ОСОБА_4, останні перебували у
зареєстрованому шлюбі, який розірвано
09.09.2009р. Вказана квартира складалась із
однієї кімнати, пл.18,2 кв.м., кухні, пл..7,2
кв.м., двох коридорів, пл.7,2 кв.м . та 5,6
кв.м., загальною площею 38,2 кв.м. та
знаходиться в одноквартирному
одноповерховому будинку.

Після розірвання шлюбу у 2009р.
відповідачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
здійснено самочинне будівництво сараю
та добудову і надбудову до вказаної
квартири, в результаті чого та на даний
час складається із однієї кімнати,
пл.18,2 кв.м., кухні, пл..7,2 кв.м., двох
коридорів, пл.3,8 кв.м. та 5,6 кв.м., ванної
кімнати, пл.3,1 кв.м. на першому поверсі
та трьох житлових кімнат, пл. 12,9, 12,5, 20,5
кв.м., кухні, пл.8,3 кв.м., вбиральні, пл..5,9
кв.м., коридору, пл..12,5 кв.м. на другому
поверсі. Після проведених добудови та
надбудови загальна площа квартири
становить 131,3 кв.м., житлова 64,1 кв.м. В
даній квартирі проживають відповідач
ОСОБА_1, а також відповідачі ОСОБА_12 та
ОСОБА_13 з сім»ями, в т.ч. малолітній син
відповідачки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Обставини щодо здійснення самочинної
добудови та надбудови саме
відповідачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
визнано у судовому засіданні сторонами
та стверджується показаннями свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Розпорядженням Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради
№167 від 11.04.2013р. затверджено висновок
міжвідомчої комісії про демонтаж
самовільно здійсненої прибудови та
надбудови і зобов»язано відповідачів
демонтувати самочинне будівництво до
01.06.2013р.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил

Частиною 7 цієї ж норми передбачено, що
у разі істотного відхилення від
проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотного порушення будівельних норм і
правил суд за позовом відповідного
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування може
постановити рішення, яким зобов'язати
особу, яка здійснила (здійснює)
будівництво, провести відповідну
перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Як роз'яснено в п. 22 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)», знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності.

Вимоги відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування про зобов'язання особи,
яка, маючи дозвіл на будівництво
нерухомого майна, допустила при цьому
істотне відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, чи істотне
порушення будівельних норм і правил,
провести відповідну перебудову можуть
бути заявлені як у разі, коли ці
відхилення були допущені при
будівництві нерухомості, так і
внаслідок перебудови під час її
експлуатації (частина сьома статті 376
ЦК).

Під істотним порушенням будівельних
норм і правил слід розуміти, зокрема,
недодержання архітектурних,
санітарних, екологічних, протипожежних
та інших вимог і правил, а також зміну
окремих конструктивних елементів
житлового будинку, будівлі, споруди, що
впливає на їх міцність і безпечність.

Як вбачається із висновку судової
будівельно-технічної експертизи №2865
від 15.11.2013р. сарай, добудова та
надбудова до квартири АДРЕСА_1
відповідає державним будівельним
нормам, санітарно - гігієнічним та
протипожежним нормам, а саме в частині:
п.п. 2.9, 2.10, 2.14, 2.16, 2.21-2.28, 2.30, 2.31, 3.2, 3.4, 4.11,
5.13, 5.31, 5.37 ДНБ В.2.2-15-2005 «Житлові будинки.
Основні положення», п.5.9 ДНБ В.1.1-7-2002
«Пожежна безпека об»єктів будівництва
вище», п.п.3,26, 3,24, 3,25* додаток 3.1 ДНБ 360-92**
«Містобудування, планування і забудова
міських і сільських поселень».
Невідповідність реконструкції
житлового будинку полягає у
відсутності погодженої у
встановленому порядку проектної
документації (ДБН А.2.2-3-2004 «Склад,
порядок розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва» (затвердженим наказом
Держбуду України від 20 січня 2004 р. №8) та
дозволу на початок проведення
ремонтно-будівельних робіт (п.1.1
«Положення про порядок надання дозволу
на виконання будівельних робіт).
Самочинно збудовані сарай, надбудова
та прибудова відповідають державним
будівельним та протипожежним нормам, а
саме в частині: п.п.3.26, 3,24, 3,25* додаток 3,1,
3,25*, п.2*, додаток 3,1 ДНБ 360-92**
«Містобудування, планування і забудова
міських і сільських поселень « та не
порушуються державно будівельні норми
по відношенню до сусідських будівельні
споруди. Демонтувати добудову та
надбудову до квартири АДРЕСА_1 без
пошкодження конструкції (квартири)
будинку технічно неможливо.

Будучи допитаним в судовому засіданні
експерт ОСОБА_11 вказаний висновок
підтримав та ствердив, що для
приведення квартири у попередній стан
необхідно виконати цілий комплекс
робіт, в т.ч. розбити несучі стіни і
перегородки, армований монолітний
пояс, яким обв»язані усі стіни,
залізобетонне перекриття, що працює як
суцільний диск та фундамент. При цьому,
від ударів та поштовхів, що
виникатимуть від цих робіт, можуть
виникати пошкодження в оздоблені
квартири та конструктивних елементів
будинку, що призведе погіршення та
обмежене виконання елементами будинку
своїх функцій, а тому демонтаж
надбудови та добудови без пошкодження
конструкцій будинку технічно
неможливий.

Відповідно до п.25 зазначеної Постанови
відхилення від проекту забудови
об'єкта нерухомості або від вимог
будівельних норм і правил, які не є
істотними, не порушують прав інших осіб
та інтересів суспільства, не
суперечать санітарно-технічним
вимогам і правилам експлуатації, не
впливають на міцність і безпечність
цього об'єкта (зокрема, відхилення у
житловому будинку від внутрішнього
планування зі збереженням чи незначним
відхиленням від установленого
проектом розміру житлової площі,
незначна зміна його зовнішніх
габаритів, місця розташування тощо), не
можуть бути підставою для задоволення
вимог про перебудову чи про знесення
об'єкта нерухомості.

Крім того, статтею 48 Конституції
України закріплено. що кожен має право
на достатній життєвий рівень для себе і
своєї сім'ї, що включає достатнє
харчування, одяг, житло.

Згідно ст.100 Житлового кодексу
переобладнання і перепланування
жилого будинку і жилого приміщення
провадиться з метою підвищення їх
благоустрою. Відповідно до ст.152 цього ж
Кодексу переобладнання і
перепланування жилого будинку
(квартири), що належить громадянинові
на праві приватної власності,
провадяться з дозволу виконавчого
комітету місцевої ради народних
депутатів.

Разом з тим, пунктом 1.4.6 Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства від17.05.2005р.№76,
передбачено, що власник, наймач
(орендар) жилого будинку, жилого чи
нежилого у жилому будинку приміщення,
що припустив самовільне
переобладнання або перепланування,
зобов'язаний за свій рахунок привести
це приміщення до попереднього стану
лише у випадку, якщо це призводить до
порушення конструктивних елементів
або засобів протипожежного захисту.

Виходячи із вищезазначених обставин,
суд приходить до висновку, що
відповідачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
дійсно здійснено самочинне
будівництво, однак, таке не суперечить
суспільним інтересам, не порушує права
інших осіб, відповідає будівельним
нормам і правилам, не суперечить
санітарно-технічним вимогам і правилам
експлуатації, не впливає на міцність і
безпечність квартири (будинку), а
навпаки, покращує житлово-побутові
умови співвласників квартири та осіб,
які набули право на користування ним
(в.т.ч. і малолітній ОСОБА_5).
Невідповідність будівельним нормам
полягає лише у недотриманні
документального оформлення такого
будівництва - відсутності погодженої у
встановленому порядку
проектно-технічної документації та
дозволу на початок будівництва.

При цьому, ні позивач, ні третя особа
із самостійними вимогами ОСОБА_4, ні
третя особа ОСОБА_6 не обгрунтували
яким чином самочинне будівництво
(окрім неналежного дотримання
процедури погоджень), порушує
суспільні інтереси, чи їх власні права
та інтереси, оскільки вказаною
добудовою та надбудовою покращені
житлові умови всіх співвласників
квартири, частка третьої особи ОСОБА_4
у спільній власності внаслідок
добудови та надбудови не зменшилась,
права власності вона внаслідок цього
не позбавлена і вправі користуватись
належною їй власністю. Вказана
квартира являє собою самостійний
об»єкт нерухомого майна та згідно
висновку експертизи самочинне
будівництво не порушує державні
будівельні норми по відношенню до
сусідських будівель.

Крім того, позивачем не здійснено
жодних дій у межах його повноважень
визначених законом з приводу
добровільної перебудови відповідачами
самочинного будівництва, чим
позбавлено відповідачів можливості
узаконення самочинного будівництва.

З огляду на зазначені обставини,
зважаючи на те, що знесення самочинної
прибудови та надбудови є крайньою
мірою, яка може призвести до
пошкодження конструктивних елементів
квартири в цілому, суд приходить до
висновку, що первісний позов та позов
третьої особи ОСОБА_4 не підлягає до
задоволення.

Щодо вимог зустрічного позову то такий
підлягає до задоволення лише в частині
скасування розпорядження про демонтаж
самочинного будівництва, оскільки таке
прийнято без вжиття інших заходів
врахування наведених вище обставин,
без фактичного з»ясування технічної
можливості експлуатації самочинного
будівництва та можливості демонтажу
без пошкодження квартири, а виходячи
лише із відсутності проектно-технічної
документації на будівництво.

Вимоги зустрічного позову про визнання
права власності на об»єкти самочинно
будівництва не підлягають до
задоволення та визначення часток
співвласників у ньому не підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.331 Цивільного
кодексу України право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Законом України «Про регулювання
містобудівної діяльності» (ст.39) та
нормами Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 р. № 461, передбачено прийняття
в експлуатацію завершених
будівництвом об»єктів.

Зважаючи на зазначені обставини та
враховуючи те, що об»єкти самочинного
будівництва у встановленому порядку не
прийняті в експлуатацію, суд не вправі
визнавати право власності на таке, а
тим паче визначати частки
співвласників у такому.

Крім того, питання узаконення
самочинного будівництва врегульовані
положеннями Порядку прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків та будівель і
споруд сільськогосподарського
призначення I та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт, і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
мереж, затвердженого Наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України №95 від 19.03.2013 р.
(за реєстр. в Міністерстві юстиції
України 15 квітня 2013 р. за № 612/23144) .

Враховуючи відсутність підстав для
визнання права власності на об»єкти
самочинного будівництва, можливість
врегулювання питання узаконення
самочинного будівництва у визначеному
законодавством порядку, суд вважає, що
в цій частині зустрічного позову слід
відмовити.

На підставі ст.ст. 376, 383, 331 Цивільного
кодексу України, ст.100, 152 Житлового
кодексу та керуючись ст.ст.10,60, 209-215 ЦПК
України, суд,-

в и р і ш и в :

в задоволенні позову Сихівської
районної адміністрації до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про демонтаж
самочинно збудованих об»єктів -
відмовити.

Зустрічний позов задоволити частково.
Скасувати розпорядження Сихівської
районної адміністрації №167 від 11.04.2013р.
«Про демонтаж самочинно збудованих
об»єктів».

В решті вимог зустрічного позову
відмовити.

В задоволенні ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про демонтаж самочинно
збудованих об'єктів та приведення
квартири у попередній стан - відмовити
.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана до апеляційного суду Львівської
області через Сихівський районний суд
м.Львова протягом 10 днів після його
проголошення, а особами, які не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення рішення протягом 10 днів з
часу отримання його копії.

Головуюча :