15.05.2014 Справа № 756/4715/14-ц
провадження №
Ун. №756/4715/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

15 травня 2014 року
Оболонський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого судді -
Камбулова Д.Г.

при секретарі -
Чагаринській Т.В.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання правочину
недійсним,

В С Т
А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з позовом
до відповідача про визнання правочину
недійсним, посилаючись на наступне.

Позивач є людиною похилого віку,
пенсіонером, біля десяти років хворіє
на цукровий діабет, та потребує
постійного стороннього догляду. У 2010
році він запропонував сину допомагати
йому, забезпечувати його ліками,
доглядом, харчуванням та утриманням
квартири. Відповідач у свою чергу
попросив позивача переоформити право
власності на квартиру АДРЕСА_1, яку
він придбав 24 грудня 2005 року
відповідно до договору
купівлі-продажу. Перебуваючи у тяжкому
стані та під впливом хвороби, він
погодився і 29 червня 2010 року між
сторонами було укладено договір
дарування квартири посвідчений
державним нотаріусом Двадцять першої
Київської державної нотаріальної
контори Зубченко Л.С, який
зареєстрований в реєстрі за № 3709. При
укладенні договору дарування квартири
тексту договору він не читав, вважаючи,
що в ньому передбачені всі права і
обов'язки сторін, в тому числі обов'язок
відповідача по утриманню позивача.

Певний час відповідач виконував
свої зобов'язання по догляду за
позивачем, але згодом припинив
забезпечувати позивача відповідним
харчуванням та лікуванням, яке
передбачене медичними висновками.

Посилаючись на вимоги ст. 233 ЦК
України просив визнати недійсним
договір дарування квартири від 29
червня 2010 року зареєстрований в
реєстрі за №3709, посвідчений державним
нотаріусом Двадцять першої Київської
державної нотаріальної контори
Зубченко Л.С. та стягнути судові
витрати по справі.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав суду
заяву якою позов підтримав в повному
обсязі, просив розглядати справу у
його відсутності та не заперечував
проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлялися належним чином,
про причини неявки суду не повідомив.

Суд вважає за можливе розглянути
справу у відповідності до ст.ст.224, 225
ЦПК України на підставі наявних у
справі доказів, оскільки представник
позивача не заперечує проти заочного
розгляду справи, а від відповідача,
який належним чином повідомлений про
час і місце розгляду справи, відомостей
про причини неявки не надійшло.

Суд дослідивши матеріали справи
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 червня 2010
року між сторонами було укладено
договір дарування квартири АДРЕСА_1,
який посвідчено державним нотаріусом
Двадцять першої Київської державної
нотаріальної контори Зубченко Л.С. та
зареєстровано в реєстрі за № 3709 (а.с.5).

Згідно медичної документації
вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1
хворіє на цукровий діабет 2 типу та
потребує постійного стороннього
догляду та спеціального харчування.

Стаття 203 ЦК України встановлює
загальні вимоги, додержання яких є
необхідними для чинності правочину.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
діяльності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Згідно з частиною 3 статті 215 ЦК
України, якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але
одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Частиною 1 ст. 215 ЦК України
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 3 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ст. ст. 215, 216 ЦК
вимога про визнання оспорюваного
правочину недійсним та про
застосування наслідків його
недійсності, а також про застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину може бути заявлена як однією
зі сторін правочину, так і іншою
заінтересованою особою, права та
законні інтереси якої порушено
вчиненням правочину.

Відповідно до ст.ст. 229-233 ЦК України
правочин, вчинений під впливом
помилки, обману, насильства,
зловмисною домовленості представника
однієї сторони з другою стороною або
внаслідок впливу тяжкої обставини, є
оспорюваним.

У пункті 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ
про визнання правочинів недійсними»
№9 від 06.11.2009 року встановлено, що
правочин може бути визнаний судом
недійсним на підставі ст.233 ЦК України,
якщо його вчинено особою під впливом
тяжкої для неї обставини і на вкрай
невигідних умовах, чим друга сторона
правочину скористалася. Тяжкими
обставинами можуть бути тяжка хвороба
особи, членів її сім»ї чи родичів,
смерть годувальника, загроза втратити
житло чи загроза банкрутства та інші
обставини, для усунення або зменшення
яких необхідно укласти такий
правочин.

З доказів наданих позивачем
вбачається, що позивач тривалий час
хворіє на цукровий діабет та потребує
постійного стороннього догляду, а
оспорюваний ним правочин було вчинено
під час його хвороби, що свідчить на
думку суду про вчинення такого
правочину позивачем під впливом
тяжкої для нього обставини і на вкрай
невигідних умовах, чим друга сторона
правочину скористалася.

З врахуванням викладеного суд
вважає, що позов законний та
обґрунтований та підлягає задоволенню
у повному обсязі заявлених вимог, та
приймає рішення про визнання
недійсним договору дарування квартири
АДРЕСА_1 від 29 червня 2010 року,
укладеному між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зареєстрований в реєстрі за №3709,
посвідчений державним нотаріусом
Двадцять першої Київської державної
нотаріальної контори Зубченко Л.С.

Згідно ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягнення судового збору у
розмірі 243, 60 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 15, 16, 215, 216, 229-233 ЦК України,
ст.ст.10, 15, 60, 88, 169, 212, 213, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК
України, суд,-

В И
Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання правочину недійсним,
задовольнити.

Визнати недійсним договір
дарування квартири АДРЕСА_1 від 29
червня 2010 року, укладений між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 зареєстрований в реєстрі за
№3709, посвідчений державним нотаріусом
Двадцять першої Київської державної
нотаріальної контори Зубченко Л.С.

Стягнути з ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, який
проживає за адресою: АДРЕСА_2 на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер: НОМЕР_2, який проживає за адресою:
АДРЕСА_3 судовий збір у розмірі 243
(двісті сорок три)гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду м. Києва
через Оболонський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Д.Г.Камбулов