УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року. Суддя Харцизького
міського суду Донецької області
Сидорова М.В., розглянувши заяву
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк "ПриватБанк" про
забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
"ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк")
звернувся до Харцизького міського суду
із заявою про забезпечення позову по
цивільній справі за їх позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Заявник у заяві про забезпечення
позову обґрунтовує тим, що неприйняття
судом заходів забезпечення позову може
зробити неможливим виконання рішення
суду та просить суд накласти арешт на
грошові кошти, рухоме та нерухоме
майно, яке належить відповідачу ОСОБА_3,
шляхом заборони будь-яким особам
укладати угоди стосовно цього майна,
проводити його реєстрацію та
перереєстрацію, здійснювати його
відчуження, в межах суми стягнення.

Вивчивши заяву та надані документи,
вважаю на необхідне відмовити у її
задоволенні за необґрунтованістю,
виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України в
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено: причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь - якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно роз'яснень (п.1, п.4) Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9
від 22.12.2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляду заяв про забезпечення
позову», вбачається, що за змістом
ч.1ст.151 ЦПК України, єдиною підставою
для забезпечення позову є відповідне
клопотання у формі мотивованої заяви
будь-якого з осіб, котрі беруть участь
у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1. ст. 152 ЦПК України
позов забезпечується, в тому числі,
шляхом накладення арешту на майно що
належить відповідачеві і знаходиться
у нього або в інших осіб.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Таким чином, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Судом встановлено, що позивач
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором в загальній сумі
21305,78 грн.

Станом на 06 червня 2014 року провадження
по даній цивільній справі не відкрито.

З заяви про забезпечення позову,
реальної загрози невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду по даній цивільній справі
при задоволенні позову, не вбачається.

Крім того, позивачем не надано належних
та допустимих доказів, підтверджуючих
документів про належність певного
майна, на яке він просить накласти
арешт, саме відповідачу, а не іншій
особі (особам).

Таким чином, враховуючи обставини
справи, характер правовідносин,
предмет та ціну позову, обсяг позовних
вимог, вважаю, що в задоволенні заяви
позивача про забезпечення позову слід
відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 152, 153, 210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви заяви Публічного
акціонерного товариства Комерційний
&nbsp;Банк "ПриватБанк" про забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Донецької області
через Харцизький міський суд Донецької
області протягом 5 днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя: