Справа № 175/1624/14-ц
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2014 pоку Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого - судді Борисова С.А.,

при секретарі Єльшиній А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в сел. Ювілейне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ
«Видавничий будинок «Кераміст» про
припинення дії, яка порушує право на
інформацію шляхом вчинення акту
нечесної підприємницької практики та
про відшкодування моральної шкоди за
акт дискримінації у формі прямої
дискримінації, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним та просив суд
зобов'язати TOB «Видавничий будинок
«Кераміст» надати інформацію, яка
відповідає на три питання: Чи було
здійснено підприємством TOB «Видавничий
будинок «Кераміст» без дозволу чи за
дозволом замовника виготовлення
додаткового тиражу НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 та НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2
газети «Наше місто»? Якщо додатковий
тираж НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 та НОМЕР_2
від ІНФОРМАЦІЯ_2 газети «Наше місто»
було виготовлено, то в якій кількості
екземплярів?; Чи підтверджує TOB
«Видавничий будинок «Кераміст», що
тираж кожного із двох номерів газети
«Наше місто», а саме НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 та НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2,
виготовлених TOB «Видавничий будинок
«Кераміст», склав саме 106149 (сто шість
тисяч сто сорок дев'ять) екземплярів?
Якщо величина тиражу кожного з цих
номерів газети була іншою, то якою
саме?; Зобов'язати TOB «Видавничий
будинок «Кераміст» відшкодувати
ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в
розмірі 20000 (двадцяти тисяч) гривень.
Посилаючись на те, що придбавши НОМЕР_1
від ІНФОРМАЦІЯ_1 та НОМЕР_2 від
ІНФОРМАЦІЯ_2 газети «Наше місто» (м.
Дніпропетровськ), у нього виникли
цивільні відносини із виробником цієї
газети. Виробником є ТОВ «Видавничий
будинок «Кераміст». Листом від 28.03.2014 р.
(додаток №1) він звернувся до керівника
відповідача, в якому поставив
відповідачеві три питання. Листом
№02-04/365 від 02.04.2014 р. йому була надана
відповідь. На думку позивача лист
відповідача не містить інформації, яка
дає чітку відповідь на поставлені ним
питання. Вважає дію відповідача такою,
яка порушує його законне право на
інформацію.

Позивач в судове засідання не з'явився,
але в позовній заяві просив суд
розглядати справу у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час, дату та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов
наступного.

Судом встановлено, що позивач
звернувся з листом про надання
інформації до ТОВ «Видавничий Будинок
«Кераміст», який підписано ОСОБА_1
28.03.2014р.

Генеральним директором ТОВ
«Видавничий Будинок «Кераміст» 02.04.2014
року була надана відповідь ОСОБА_1 на
його звернення, а саме, що серед пунктів
договору між ТОВ «Видавничий будинок
«Кераміст» та редакцією газети «Наше
місто» є такий, згідно з яким розкриття
будь-якої конфіденційної інформації
щодо зазначеного договору третім
особам можливо лише за згоди іншої
сторони договору, тобто редакції
газети «Наше місто». Такої згоди до ТОВ
«Видавничий будинок «Кераміст» не
надходила.

Частина 1 статті 11
Цивільно-процесуального кодексу
України передбачає, що суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60
Цивільно-процесуального кодексу
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень проти них. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у розгляді справи.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі щодо яких виникає у сторін спір,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Стаття 1167 Цивільного кодексу України
передбачає загальні підстави
відповідальності за завдану моральну
шкоду. Моральна шкода, завдана фізичній
або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті. Моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи,яка її завдала: якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній
особі внаслідок її незаконного
засудження, незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування як
запобіжного заходу тримання під вартою
або підписки про невиїзд, незаконного
затримання, незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту або виправних робіт; в інших
випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень статті 23
Цивільного кодексу України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сімї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Згідно із ч. 2 ст. 21 Закону України «Про
інформацію» конфіденційною є
інформація про фізичну особу, а також
інформація, доступ до якої обмежено
фізичною або юридичною особою, крім
суб'єктів владних повноважень.
Конфіденційна інформація може
поширюватися за бажанням (згодою)
відповідної особи у визначеному нею
порядку відповідно до передбачених нею
умов, а також в інших випадках,
визначених законом.

Відповідно до ч. 1 Стаття 3 ГК України
під господарською діяльністю у цьому
Кодексі розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Частиною 1 Стаття 162 ГК України
передбачено, що суб'єкт господарювання,
що є володільцем технічної,
організаційної або іншої комерційної
інформації, має право на захист від
незаконного використання цієї
інформації третіми особами, за умов, що
ця інформація має комерційну цінність
у зв'язку з тим, що вона невідома третім
особам і до неї немає вільного доступу
інших осіб на законних підставах, а
володілець інформації вживає належних
заходів до охорони її
конфіденційності.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про
господарські товариства» учасники
товариства зобов'язані: не
розголошувати комерційну таємницю та
конфіденційну інформацію про
діяльність товариства.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про
господарські товариства» посадові
особи повинні зберігати комерційну
таємницю та конфіденційну інформацію
і несуть за її розголошення
відповідальність, передбачену чинним
законодавством України та
установчими документами товариства.

Відповідно ч. 1 ст. 1167 ЦПК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини, крім
випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

Як роз'яснено в п.9 постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р.,
із змінами, внесеними постановою
Пленуму Верховного Суду України №1 від
27.02.2009 «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», Розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Проте, позивачем в порушення частин 1, 4
ст.60 ЦПК України не надано суду доказів
завданої йому моральної шкоди, що
позбавляє суд можливості зробити
висновок про обґрунтованість цих
позовних вимог.

За таких обставин, позовні вимоги не
можна визнати обґрунтованими, а тому
вони задоволенню не підлягають.

Згідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір
компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 222, 215, 214, 321, 391
ЦПК України, ст.ст. 1167 ЦК України,
Законів України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ
«Видавничий будинок «Кераміст» про
припинення дії, яка порушує право на
інформацію шляхом вчинення акту
нечесної підприємницької практики та
про відшкодування моральної шкоди за
акт дискримінації у формі прямої
дискримінації відмовити.

Судовий збір по справі віднести за
рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя С.А. Борисов