печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Матійчук Г.О.,

при секретарі - Мусаелян Д. С.,

за участі: представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача Хантіль А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АЙ.ЕН.СІ.ЕЙЧ» про
стягнення боргу за договором оренди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до ТОВ «АЙ.ЕН.СІ.ЕЙЧ» (в
подальшому - відповідач, товариство)
про стягнення боргу за договором
оренди, мотивуючи тим, що між ним та
відповідачем 01 липня 2007 року укладено
Договір оренди офісного приміщення.
Відповідач не виконав умови договору
оренди, в звязку з чим утворилась
заборгованість по орендній платі на
суму 49 800,00 грн., що стверджується
відповідною розпискою. Тому позивач
звернувся до суду з даним позовом та
просив стягнути з відповідача на його
користь заборгованість по орендній
платі в сумі 49 800,00 грн. та судовий збір.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
викладених в ньому підстав.

Представник відповідача позов не
визнав та в його задоволенні просив
відмовити, а також застосувати строк
позовної давності до спірних
правовідносин.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до висновку про відмову в
задоволенні позову з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 810 ЦК України за
договором найму (оренди) житла одна
сторона - власник житла (наймодавець)
передає або зобов'язується передати
другій стороні (наймачеві) житло для
проживання у ньому на певний строк за
плату.

Відповідно до ст. 813 ЦК України
сторонами у договорі найму житла
можуть бути фізичні та юридичні особи.
Якщо наймачем є юридична особа, вона
може використовувати житло лище для
проживання в ньому фізичних осіб.

Згідно ч.3 ст. 815 ЦК України, наймач
зобов»язаний своєчасно вносити плату
за житло.

Судом встановлено, що 01 липня 2007 року
між позивачем та ОСОБА_6, ТОВ
«АЙ.ЕН.СІ.ЕЙЧ» укладено «Договір оренди
офісного приміщення», відповідно до
п.1.1 якого орендодавець надає
орендатору у тимчасове користування
квартиру, що що знаходиться за адресою:
м. Київ, Андріївський узвіз, 11-6, що
складається з трьох кімнат, з усіма
комунальними послугами, у стані,
придатному для житла. Строк дії даного
договору визначено до 05 листопада 2007
року (п.1.2.).

Згідно п. 3.1. договору орендатор
зобов»язується використовувати надану
йому квартиру під офіс, згідно п.4.2. - з
щомісячною орендною платою з
розрахунку, що відповідає курсу НБУ
України 1 400 дол. США.

Договір підписаний орендодавцем
позивачем та за орендатора ТОВ
«АЙ.ЕН.СІ.ЕЙЧ» ОСОБА_6, на ньому наявна
печатка зазначеного товариства. ОСОБА_6
як фізична особа, зазначений договір не
підписував.(а.с. 4).

Про те що квартира позивача
використовувалась ТОВ «АЙ.ЕН.СІ.ЕЙЧ»
під офіс, вьачається також з показаннь
свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

З розписки від 25.12.2009 року вбачається,
що ОСОБА_6 як фізична особа, визнає борг
за орендну плату позивачу в розмірі 49 800
грн. (а.с.5).

Разом з тим, 31.07.2009 року термін дії
договору було продовжено до 05
листопада 2009 року та зазначено, що борг
за оренду становить 49 800 грн. (а.с.50-51),
про що зазначено на Договорі від 01
липня 2007 р., підписано ОСОБА_6 та
завірено печаткою товариства.

У відзиві на позовну заяву директор ТОВ
«АЙ.ЕН.СІ.ЕЙЧ» ОСОБА_6 посилається на те,
що даний договір було підписано як
намір, але відсутні докази
користування приміщенням, а саме акт
приймання-передачі приміщення;
незрозумілою є назва договору «оренди
офісного приміщення», а відповідно до
п.1.1. договору орендодавець передає
придатну для житла квартиру; розписка,
що є в матеріалах справи, написана
начебто ним, а не від імені товариства,
що не є доказом визнання боргу самою
компанією; в договорі відсутні
реквізити для зарахування в
безготівковому порядку орендної плати;
сплинув строк позовної давності (а.с.31).

Представник відповідача в судовому
засіданні просив застосувати строк
позовної давності до спірних
правовідносин (а.с.52).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права.

Договір оренди було продовжено до 05
листопада 2009 року (а.с.51), тобто
трьохрічний термін сплив 05 листопада
2012 року, а з позовною заявою до суду
позивач звернувся 30 жовтня 2013 року
(а.с.2-3).

Із заявою про поновлення строків
позовної давності позивач до суду не
звертався.

Суд не бере до уваги долучену до
позовної заяви претензію про сплату
заборгованості за договором оренди на
суму 49 800 грн. від 11 червня 2013 року,
оскільки доказів того, що ТОВ
«АЙ.ЕН.СІ.ЕЙЧ» зазначену претензію
отримало, суду не надано (а.с.6).

З огляду на зазначене вище суд вважає
відсутність підстав для задоволення
позову ОСОБА_3 до ТОВ «АЙ.ЕН.СІ.ЕЙЧ» про
стягнення боргу за договором оренди.

Оскільки суд дійшов до висновку про
відмову в задоволенні позову, то
відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
судові витрати, понесені позивачем,
йому не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 207, 257, 267, 810, 813, 815, 820 ЦК України та
ст.ст. 10, 11, 27, 31, 57, 60, 88, 209, 212-215, ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_3 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«АЙ.ЕН.СІ.ЕЙЧ» про стягнення боргу за
договором оренди- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через Печерський районний суд
м. Києва.

Суддя:
Г.О.Матійчук