Провадження № 6/127/909/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2014 року
м.
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого судді Борисюк І.
Е.,

за участю: секретаря Пєскова Є. Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву головного державного
виконавця Вишенського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Ясінської Ірини Володимирівни
про зміну способу і порядку виконання
рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернулась
головний державний виконавець
Вишенського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції Ясінська
І. В. із заявою про зміну способу і
порядку виконання рішення суду.

Заява мотивована тим, що на виконанні у
Вишенському відділі ДВС ВМУЮ перебуває
виконавче провадження про стягнення
заборгованості за договором позики в
сумі 161 600, 00 гривень з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 Боржником рішення суду не
виконано і виконати його не можливо
через відсутність у боржника грошових
коштів. Однак, при цьому боржник є
власником ТЗ «ГАЗ-5312» НОМЕР_1, який
оголошено в розшук, та ? частки квартири
АДРЕСА_1, яка описана та арештована.
Рішенням Вінницької міської ради від
27.03.2014 року за № 746 Вишенському ВДВС
ВМУЮ відмовлено в наданні дозволу на
реалізацію нерухомого майна, яке
належить ОСОБА_2 та право користування
яким мають неповнолітні діти.

Вище викладене й стало підставою для
звернення до суду із заявою про
встановлення або зміну способу і
порядку виконання рішення суду, а саме
надання дозволу на реалізацію
нерухомого майна - ? частки квартири
АДРЕСА_1, яка є власністю і
зареєстрована за ОСОБА_2.

В судове засідання заявник, боржник та
стягувач не з'явились, хоча належним
чином повідомлялись про час і місце
розгляду справи. Державним виконавцем
та стягувачем причини неявки суду не
повідомлено. Представником боржника
суду подано клопотання про відкладення
розгляду справи.

Згідно ст. 373 ЦПК України суд, який видав
виконавчий документ, розглядає питання
про зміну способу і порядку виконання
судового рішення у десятиденний строк
в судовому засіданні з викликом сторін.

Враховуючи положення ст. 373 ЦПК України
щодо строків розгляду даного питання
та неповажність причин неявки в судове
засідання сторін, оскільки доказів
поважності причин неявки суду не
надано, суд ухвалив провести розгляд
справи у відсутність стягувача,
боржника та державного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали справи,
прийшов до висновку про відмову в
задоволенні заяви про зміну способу та
порядку виконання судового рішення,
виходячи з наступного.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 19.09.2013 року, яке
набрало законної сили 01.10.2013 року, по
цивільній справі № 127/16890/13-ц було
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
заборгованість за договором позики від
20.06.2013 року в сумі 160 000 (сто шістдесят
тисяч) гривень 00 копійок та судовий
збір в сумі 1 600 (одна тисяча шістсот)
гривень 00 копійок.

17.10.2013 року головним державним
виконавцем Вишенського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Ясінською І. В. було відкрито
виконавче провадження ВП № 40278227 з
виконання виконавчого листа №
127/16890/13-ц, виданого Вінницьким міським
судом Вінницької області 04.10.2013 року.

Згідно ст. 373 ЦПК України, за наявності
обставин, що утруднюють виконання
рішення (хвороба боржника або членів
його сім'ї, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
за заявою державного виконавця або за
заявою сторони суд, який видав
виконавчий документ, у десятиденний
строк розглядає питання про відстрочку
або розстрочку виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання рішення в судовому
засіданні з викликом сторін і у
виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про
виконавче провадження» за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим,
державний виконавець за власною
ініціативою чи за заявою сторін, а
також самі сторони мають право
звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Примусове виконання рішень в Україні
покладено на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених Закону України
«Про виконавче провадження». Державною
виконавчою службою, крім інших,
виконуються також рішення, ухвали і
постанови судів у цивільних справах.

Саме завданням державної виконавчої
служби, відповідно до ст. 1 Закону
України «Про державну виконавчу
службу», є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб).

Згідно із ст. 7 Закону України «Про
державну виконавчу службу» державний
виконавець зобов'язаний сумлінно
виконувати службові обов'язки, не
допускати у своїй діяльності порушення
прав громадян та юридичних осіб,
гарантованих Конституцією та законами
України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначено Законом України
«Про виконавче провадження».

Згідно ст. 32 Закону України «Про
виконавче провадження» заходами
примусового виконання рішень є:
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

У п. 10 роз'яснень постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26 грудня 2003
року «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження»
звернуто увагу, що при вирішенні заяв
державного виконавця чи сторони про
відстрочку або розстрочку виконання
рішення, встановлення або зміну
способу і порядку його виконання суду
потрібно мати на увазі, що відповідно
до ст. 373 ЦПК України їх задоволення
можливе лише у виняткових випадках, які
суд визначає виходячи з особливого
характеру обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення.

Судом не встановлено виняткових
випадків, які б мали місце і були б
підставою для встановлення способу і
порядок виконання рішення суду в тому
порядку, який просить заявник.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суду не надано доказів того, що саме
утруднює або робить неможливим
вчинення дій державним виконавцем щодо
виконання стягнення коштів з боржника
як визначив суд.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 19.09.2013 року по
цивільній справі № 127/16890/13-ц набрало
законної сили 01.10.2013 року, тому змінити
це рішення є неможливим.

Згідно ст. 124 Конституції України та ст.
14 ЦПК України судове рішення є
обов'язковим до виконання на всій
території України і виконується в
порядку, визначеному Законом України
«Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦПК України
невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Отже, суд приходить до висновку, що
задовольнивши заяву, буде змінено не
спосіб і порядок виконання рішення
суду, а змінено фактично зміст рішення
суду по суті, яке набрало законної сили,
оскільки предметом спору у цивільній
справі, рішення за якою залишається не
виконаним, були грошові кошти, а за
даною заявою - право на реалізацію
нерухомого майна, що суперечить суті
судового рішення та положенням ст. 373
ЦПК України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, у межах
повноважень та у спосіб передбачені
Конституцією України та законами
України.

Згідно Закону України «Про охорону
дитинства», Порядку провадження
органами опіки та піклування
діяльності, пов'язаної із захистом прав
дитини затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 24.09.2008
року № 866 саме на органи опіки і
піклування покладено обов'язки
здійснювати контроль за додержанням
майнових та житлових прав дітей при
відчуженні жилих приміщень.

Таким чином, лише органи опіки і
піклування наділенні повноваженнями
щодо надання дозволу на відчуження
жилих приміщень в яких проживають діти.

Окрім того, ст. 373 ЦПК України не
визначено право суду надавати дозвіл
на реалізацію нерухомого майна.

В зв'язку з цим, посилання державного
виконавця на рішення виконавчого
комітету Вінницької міської ради від
27.03.2014 року № 746 про відмову в наданні
дозволу на реалізацію в примусовому
порядку ? частки квартири АДРЕСА_1 як на
підставу для встановлення способу і
порядку виконання рішення суду є
безпідставним та не є підставою для
встановлення способу і порядку
виконання рішення суду, оскільки
надання дозволу на реалізацію квартири
виходить за межі повноважень суду.

Враховуючи вище викладене суд
приходить до висновку, що заява
головного державного виконавця
Вишенського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції Ясінської
Ірини Володимирівни про зміну способу
і порядку виконання рішення суду
шляхом надання дозволу на реалізацію
нерухомого майна - ? частки квартири
АДРЕСА_1, яка є власністю і
зареєстрована за ОСОБА_2 є
необґрунтованою і не підлягає
задоволенню.

На підставі вище викладеного,
керуючись Законом України «Про
виконавче провадження», Законом
України «Про державну виконавчу
службу», ст.ст. 57-60, 208-210, 212, 373 ЦПК
України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви головного
державного виконавця Вишенського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Ясінської Ірини Володимирівни
про зміну способу і порядку виконання
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 19.09.2013 року
шляхом надання дозволу на реалізацію
нерухомого майна - ? частки квартири
АДРЕСА_1, яка є власністю і
зареєстрована за ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі,
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: