Номер провадження: 22-ц/785/3806/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Виноградової Л.Є.

Кононенко Н.А.

при секретарі
Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_3 до
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради про визнання
права користування житлом та укладення
договору найму за апеляційною скаргою
заступника прокурора Малиновського
району м. Одеси (в інтересах держави в
особі Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради)
на рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 02 жовтня 2013 року,

встановила:

05 вересня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради про визнання за ним права
користування квартирою АДРЕСА_1,
зобов'язанні Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради
укласти з ним договір найму квартири
АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 послався
на те, що в жовтні 1986 року він, як
працівник Одеського заводу поршневих
кілець, вселився у квартиру АДРЕСА_1, де
працював водієм.

Він проживає в цій квартирі разом зі
своєю сім'єю, добросовісно, відкрито і
безперервно володіє нерухомим майном,
проте ордер на квартиру йому не
видавався.

Квартира відноситься до громадського
житлового фонду та є відокремленою.

На підставі вищевикладеного позивач
вимушений звернутися до суду за
захистом свої прав.

В судовому засіданні представник
позивача наполягав на задоволенні
позовних вимог, вказуючи, що документи,
які слугували підставою для вселення в
квартиру втрачені позивачем, а
підприємство, яке вселяло позивача
ліквідоване, архіви не збереглися.

Представник відповідача Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради в судове засідання не
з'явився.

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 02 жовтня 2013 року позов
ОСОБА_3 задоволено.

Суд першої інстанції:

- визнав за ОСОБА_3 право користування
квартирою АДРЕСА_1;

- зобов'язав Малиновську районну
адміністрацію Одеської міської ради
укласти з ОСОБА_3 договір найму
квартири АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі заступник
прокурора Малиновського району м.
Одеси (в інтересах держави в особі
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради) просить рішення
суду скасувати, ухвалити нове рішення
про відмову у позові ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, перевіривши матеріали справи й
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню повністю з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні,в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які буди
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму
Верховного України від 18 грудня 2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що рішення є
законним тоді, коли суд виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до ст. 8
ЦПК України, а також правильно
витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій ст. 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої
деталізації, яка не має правового
значення в даній справі, а також
незрозумілих словосполучень, занадто
довгих речень, через які викладення
фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. ч. 1 ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення
вищевказаного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що в жовтні 1986
року позивач, як працівник Одеського
заводу поршневих кілець, вселився у
квартиру АДРЕСА_1, де працював водієм.

За вказаний час у вказаній квартирі
позивачем було проведено капітальний
ремонт приміщень, підтримання її у
житловому стані, крім того, позивач
постійно та добросовісно сплачує всі
комунальні платежі по квартирі.

Квартира відноситься до громадського
житлового фонду та є відокремленою.

Позивач звертався до Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради з проханням видати йому
ордер на квартиру або укласти з ним
договір найму житлового приміщення,
однак районна адміністрація
відмовляється, посилаючись на
відсутність законних підстав.

Враховуючи встановлені по справі
обставини, районний суд дійшов до
висновку, що ситуація правової
невизначеності статусу позивача щодо
займаної жилої площі заважає йому в
реалізації законних прав та інтересів.

Судова колегія вважає, що з
вищевказаним рішенням суду першої
інстанції погодитися не можна,
оскільки суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, недоведені обставини, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи.

Судова колегія вважає, що вказані
порушення призвели до невірного
вирішення справи, а тому суд
апеляційної інстанції на підставі п.п.
1, 2, 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду
першої інстанції скасовує, ухвалює
нове рішення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, ст.
15 ЦК України, права та свободи людини і
громадянина захищаються судом.

Кожна особа має право в порядку,
встановленому законом, звернутися за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів (ч. 1. ст. 3 ЦПК України).

Між тим, матеріали даної справи не
містять доказів відмови або ухилення
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради від укладання
договору найму житлового приміщення з
ОСОБА_3

Судом першої інстанції за відсутності
даних про існування спору між
сторонами, необґрунтовано та
передчасно зроблено висновки щодо
необхідності захисту прав позивача
шляхом прийняття рішення про визнання
права користування квартирою та
зобов'язання відповідачів вчинити
певні дії.

Отже, спір щодо користування та
укладення договору найму з ОСОБА_3
квартирою АДРЕСА_1 відсутній.

Відповідно до ст. 31 Житлового кодексу
Української PCP, громадяни, які
потребують поліпшення житлових умов,
мають право на одержання у
користування приміщення в будинках
державного або громадського житлового
фонду в порядку, передбаченому
законодавством.

Перелік громадян, яким може бути надане
державне або громадське житло
визначений ст. 34 Житлового кодексу
Української PCP.

Як вбачається з ч. 1 ст. 42 Житлового
кодексу Української PCP, жилі приміщення
надаються тільки громадянам, які
перебувають на обліку потребуючих
поліпшення житлових умов.

Згідно зі ст. 43 Житлового кодексу
Української PCP, громадянам, взятим на
облік, як таким що потребують
поліпшення житлових умов, жилі
приміщення передаються в порядку
черговості.

Відповідно до ст. 51 Житлового кодексу
Української PCP, жилі приміщення в
будинках житлового фонду місцевих рад
надаються громадянам виконавчим
комітетом районної, міської, районної в
місті, селищної, сільської ради за
участю громадської комісії з житлових
питань, створюваної при виконавчому
комітеті з депутатів рад,
представників громадських
організацій, трудових колективів.

Як вбачається з положень п.п. 2 п. а ч. 1
ст. 30 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», до відання
виконавчих органів міських рад
належить облік громадян, які
відповідно до законодавства
потребують поліпшення житлових умов, а
також розподіл та надання відповідно
до законодавства житла, що належить до
комунальної власності.

На підставі рішення про надання жилого
приміщення в будинку державного або
громадського житлового фонду згідно з
ст. 58 Житлового кодексу України,
виконавчий комітет районної, міської,
районної в місті, селищної, сільської
ради народних депутатів видає
громадянинові ордер, який є єдиною
підставою для вселення в надане жиле
приміщення.

Згідно з ч. 2 ст. 61 Житлового кодексу
України, договір найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду
укладається в письмовій формі на
підставі ордера на жиле приміщення між
наймодавцем житлово-експлуатаційною
організацією і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
ордер.

Відповідно до п. 1.1 Положення про
Малиновську районну адміністрацію
Одеської міської ради, затвердженого
рішенням Одеської міської ради № 30 від
28 лютого 2011 № 384-VI, Малиновська районна
адміністрація Одеської міської ради є
виконавчим органом Одеської міської
ради та створена нею з метою реалізації
функцій місцевого самоврядування на
території Малиновського району міста
Одеси, згідно із Законом України «Про
місцеве самоврядування в Україні».

Згідно з п. 3.2.6 Положення про
Малиновську районну адміністрацію
Одеської міської ради, затвердженого
рішенням Одеської міської ради № 30 від
28 лютого 2011 16384-VI, райадміністрація у
галузі обліку та розподілу житла має
наступну компетенцію:

- ведення квартирного обліку
громадян району, які потребують
поліпшення житлових умов;

- видає ордери на заселення особам,
які перебувають на квартирному обліку
в районі, на підприємствах, в установах
та організаціях району;

- видає ордери на службові жилі
приміщення;

- вирішує питання оформлення та
переоформлення особистих рахунків на
житло;

- вирішує питання укладення та
внесенню змін до договорів найму жилих
приміщень та їх бронювання;

- видає розпорядження про надання
жилих приміщень у встановленому
законом порядку;

- видає розпорядження про
приєднання вивільнених жилих і нежилих
приміщень та про виключення жилих
приміщень з числа службових;

- здійснює облік житлового фонду
та контроль за його використанням;

- розглядає та готує матеріали для
списання жилих приміщень, непридатних
для проживання, що знаходяться на
території району, з балансу житлового
фонду міста.

В матеріалах цієї справи відсутні
відомості щодо подання заяв про взяття
на облік ОСОБА_3, як особи, яка потребує
поліпшення житлових умов, прийняття
рішення про надання їй житлового
приміщення для проживання та видачу
ордера на вселення у м. Одесі, що
свідчить про те, що він не потребує
поліпшення житлових умов.

На підставі вищевикладеного, судова
колегія зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 10
ЦПК кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підстави своїх вимог або заперечень,
надавши докази відповідно до вимог
ст.ст. 57 - 60 ЦПК України.

Судова колегія вважає, що позивач не
довів ті обставини, на які він
посилався як на підставу своїх вимог
щодо вищевказаного позову, що є
обов'язком сторін згідно з засадами
змагальності процесу.

На підставі всього вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 303, 304, 305, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.
п. 1-3 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319
ЦПК України, судова колегія судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду Одеської області,

вирішила:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Малиновського району м.
Одеси (в інтересах держави в особі
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради) - задовольнити
повністю.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 02 жовтня 2013 року по
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_3 до Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради
про визнання права користування житлом
та укладення договору найму -
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради про визнання за
ОСОБА_3 права користування квартирою
АДРЕСА_1, зобов'язанні Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради укласти з ОСОБА_3 договір
найму житлового приміщення на квартиру
АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді

С.П. Гайворонський

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко