Справа № 146/451/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"30" квітня 2014 р.
Томашпільський районний суд
Вінницької області

в складі: головуючого -
судді Семко Г.В.,

з участю секретаря
Козачук Н.П.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду в смт.
Томашполі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з цим позовом, посилаючись на те,
що відповідачка ОСОБА_2 взяла в неї в
борг 6400 гривень про, що власноручно
написала розписку та зобов'язалася
повернути зазначену суму до 15 лютого 2014
року.

Коли позивачка звернулася з вимогою до
відповідачки про повернення боргу,
остання зобов'язалася повернути борг
пізніше. Однак, хоча визначені у
письмовій розписці відповідачки
строки повернення боргу минули,
остання до цього часу грошей не
повернула. Так як відповідачка
зобов'язання щодо повернення боргу не
виконує, позивачка за захистом своїх
прав вимушена звернутися до суду, який
просить ухвалити рішення про стягнення
з відповідачки суму боргу в розмірі 6400
грн. основного боргу, 1000 грн на
відшкодування моральної шкоди, а також
судові витрати які складаються з 243,60
грн. сплаченого позивачкою судового
збору.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 відмовилася від позовних вимог
в частині стягнення моральної шкоди,
решту позовних вимог підтримала,
попросила їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні змінені позовні вимоги
визнала, не заперечує проти їх
задоволення.

Суд, заслухавши пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності,
прийшов до висновку про задоволення
позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.
Якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо позичальник
своєчасно не повернув речі, визначені
родовими ознаками, він зобов'язаний
сплатити неустойку відповідно до
статей 549 - 552 цього Кодексу, яка
нараховується від дня, коли речі мали
бути повернуті, до дня їх фактичного
повернення позикодавцеві, незалежно
від сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом установлено, що згідно
розписки від 27 січня 2014 року ОСОБА_2
зобов'язалася повернути ОСОБА_1 борг у
сумі 6400 грн. до 15 лютого 2014 року (а. с. 4).

Відповідачка ОСОБА_2 у
встановлений строк зобов'язання щодо
повернення боргу не виконала. Крім
цього, вказаний факт відповідачка
підтвердила в судовому засіданні.

Таким чином, з відповідачки
ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь
ОСОБА_1 6400 гривень боргу.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею та документально
підтверджені судові витрати.

Позивачка ОСОБА_1 при зверненні до
суду понесла судові витрати, що
складаються з 243,60 грн. сплаченого
судового збору (а. с. 1), що підлягають
стягненню з ОСОБА_2 на її користь.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 20, 625, 1046, 1047, ч. 1
ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України, ст. ст. 11, 15,
30, 60-62, 64, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-228, 294 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в
розмірі 6400 (шість тисяч чотириста) грн.,
243,60 (двісті сорок три гривні 60 копійок)
грн. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Вінницької області через
Томашпільський районний суд
Вінницької області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлено
5 травня 2014 року

Суддя:
Г.В. Семко