Справа №: 398/7729/13-цУХВАЛА
"22" травня 2014 р. Олександрійський
міськрайонний суд Кіровоградської
області в складі: головуючого
судді Тимченко Л.М
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Олександрія
заяву ОСОБА_3 як заінтересовані особи
вказано ОСОБА_4 та Протопопівську
сільську раду Олександрійського
району про скасування рішення Постійно
діючого третейського суду при
Асоціації «Українських виробників
обладнання для станцій технічного
обслуговування автомобілів» від 14
січня 2008 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання дійсним
договору купівлі-продажу та визнання
права власності на нерухоме майно,-
ОСОБА_3 (надалі заявник) 16 вересня 2013
року звернулась до суду із заявою про
скасування рішення Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
«Українських виробників обладнання
для станцій технічного обслуговування
автомобілів» від 14 січня 2008 року за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання
дійсним договору купівлі-продажу та
визнання права власності на нерухоме
майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 14
січня 2008 року постійно діючим
третейським судом при Асоціації
«Українських виробників обладнання
для станцій технічного обслуговування
автомобілів» (суддя Дерев`янко Є.Л.)
було прийнято рішення у справі №2/14/01-2008
про визнання права власності за
громадянином України ОСОБА_5 на
нерухоме майно, а саме: квартири
АДРЕСА_1. Вказаним рішенням третейським
судом було визнано дійсним договір
купівлі-продажу та визнано право
власності на цю житлову квартиру за
ОСОБА_5. Вважає, що вказане рішення
третейського суду порушує вимоги
Заокну України «Про третейські суди»,
її права як заявника, оскільки
третейським судом було вирішено
питання про права та обов'язки осіб, які
не брали участі у справі, а справа, в
якій прийняте рішення третейського
суду не підвідомча третейському суду
відповідно до закону.
Представник заявника в судовому
засіданні на вимогах наполягає,
посилаючись на викладені обставини.
Вказує, що заявником не було пропущено
тримісячний строк для звернення до
суду, а у випадку, коли судом буде
встановлено, що строк був пропущений,
просить суд через поважні причини
поновити строки для звернення до суду
та задовольнити заяву.
Інтереси заявника в суді
представляв адвокат ОСОБА_1
ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився,
будучи повідомленим про дату, час та
місце розгляду справи в суді, про
причини неявки суд не повідомив.
Представник ОСОБА_4 в судовому
засіданні проти вимог заперечує,
вважаючи, що відсутні підстави для
скасування рішення третейського суду з
огляду на те, що рішення третейського
суду є правомірним та просить суд
відмовити в задоволенні заяви, вказує,
що ОСОБА_3 були пропущені строки для
звернення до суду.
Інтереси ОСОБА_4 в суді представляв
Заслухавши пояснення сторін, та
дослідивши докази у сукупності з
іншими матеріалами справи,
ознайомившись із оригіналом рішення
третейського суду, з'ясувавши
обставини, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог та
заперечень, оцінивши досліджені в
судовому засіданні докази, суд вважає,
що заява підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.19 Конституції
України правовий порядок в Україні
гарантується на засадах відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
Конституцією України, зокрема ст. 64
гарантовано, що конституційні права і
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмеженні, крім випадків,
передбачених Конституцією України.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.
За змістом ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини. Вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вини цією особою.

Правовідносини сторін
врегульовані ст.ст. 3, 11-14, 15, 16, 22 ЦК
України.

Cтаттею 15 ЦК України передбачено
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа також має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного судочинства. Отже,
об'єктом захисту є порушене, невизнане
або оспорюване право чи цивільний
інтерес, саме вони є підставою для
звернення особи за захистом свого
права із застосуванням відповідного
способу захисту. Такі способи захисту
передбачені відповідно статтею 16 ЦК
України.

Згідно Закону України «Про
третейські суди» завданням
третейського суду є захист майнових і
немайнових прав та охоронюваних
законом інтересів фізичних чи
юридичних осіб шляхом всебічного
розгляду та вирішення спорів
відповідно до закону. Ст 4 вказаного
закону передбачено, що третейський суд
утворюється та діє на принципах:
законності; незалежності третейських
суддів та підкорення їх тільки
законові; рівності всіх учасників
третейського розгляду перед законом і
третейським судом; змагальності
сторін, свободи в наданні ними
третейському суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості; обов'язковості для
сторін рішень третейського суду;
добровільності утворення третейського
суду; добровільної згоди третейських
суддів на їхнє призначення чи обрання
у конкретній справі; арбітрування;
самоврядування третейських суддів;
всебічності, повноти та об'єктивності
вирішення спорів; сприяння сторонам у
досягненні ними мирової угоди на
будь-якій стадії третейського
розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України
«Про третейські суди» юридичні та/або
фізичні особи мають право передати на
розгляд третейського суду будь-який
спір, який виникає з цивільних чи
господарських правовідносин, крім
випадків, передбачених законом. Спір
може бути переданий на розгляд
третейського суду за наявності між
сторонами третейської угоди, яка
відповідає вимогам цього Закону.

За змістом ст. 6 Закону третейські
суди можуть розглядати будь - які
справи, що виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком тих справ, перелік яких
наведено в цій ст. Закону. Відповідно до
вимог цієї статті Закону (в редакції, що
була чинною на час ухвалення рішення)
третейські суди в порядку,
передбаченому цим Законом, можуть
розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком:

1) справ у спорах про визнання
недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при
укладенні, зміні, розірванні та
виконанні господарських договорів,
пов'язаних із задоволенням державних
потреб;

3) справ, пов'язаних з державною
таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із
сімейних правовідносин, крім справ у
спорах, що виникають із шлюбних
контрактів (договорів);

5) справ про відновлення
платоспроможності боржника чи
визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, державна установа чи
організація, казенне підприємство;

7) інших справ, які відповідно до
закону підлягають вирішенню виключно
судами загальної юрисдикції або
Конституційним Судом України;

8) справ, коли хоча б одна із сторін
спору є нерезидентом України.

Відповідно до 17 Закону України «Про
третейські суди» формування складу
третейського суду в Постійно діючому
третейському суді здійснюється в
порядку, встановленому регламентом
третейського суду. Формування складу
третейського суду в третейському суді
для вирішення конкретного спору
здійснюється в порядку, погодженому
сторонами. Сторони та призначені чи
обрані ними третейські судді при
призначенні чи обранні у відповідних
випадках третейських суддів або
головуючого складу третейського суду
повинні забезпечувати додержання
вимог цього Закону.

Ст. 27 цього Закону визначена
компетенція третейського суду.Так,
третейський суд, з додержанням вимог
цього закону, самостійно вирішує
питання про наявність або відсутність
у нього компетенції для розгляду
конкретної справи. При прийнятті
позову третейський суд вирішує питання
про наявність і дійсність угоди про
передачу спору на розгляд
третейського суду.

Відповідно до ст. 39 Закону України
«Про третейські суди» передбачено, що
третейський суд під час розгляду
справи повинен забезпечити додержання
принципу

змагальності сторін, рівні можливості
та свободу сторонам у наданні ними
доказів і у доведенні перед
третейським судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 51 Закону
України « Про третейські суди» та
згідно переліку підстав для
скасування рішення третейського суду,
що наведений у ст.ст.389-1, 389-5 ЦПК
України, заяву про скасування рішення
третейського суду може бути подано до
компетентного суду сторонами, третіми
особами протягом трьох місяців з дня
прийняття рішення третейським судом, а
особами, які не брали участі у справі, у
разі, якщо третейський суд вирішив
питання про їх права та обов'язки, -
протягом трьох місяців, з дня, коли вони
дізнались, або повинні були дізнатись
про прийняті рішення третейського
суду. Рішення третейського суду може
бути оскаржене та скасоване лише з
таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення
третейського суду, не підвідомча
третейському суду відповідно до
закону;

2) рішення третейського суду
прийнято у спорі, не передбаченому
третейською угодою, або цим рішенням
вирішені питання, які виходять за межі
третейської угоди. Якщо рішенням
третейського суду вирішені питання,
які виходять за межі третейської угоди,
то скасовано може бути лише ту частину
рішення, що стосується питань, які
виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано
недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким
прийнято рішення, не відповідав
вимогам статей 16-19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання
про права і обов'язки осіб, які не брали
участь у справі.

Законом України від 03 лютого 2011 року
Цивільний процесуальний кодекс
України було доповнено розділом VІІ-1
«Провадження у справах про оскарження
рішень третейських судів та про видачу
виконавчих листів на примусове
виконання рішень третейських судів».
Пунктом 5 частини 2 ст. 389-5 ЦПК України
визначено, що рішення третейського
суду може бути скасовано у разі якщо
третейський суд вирішив питання про
права і обов'язки осіб, які не брали
участі у справі, а частиною 1 ст. 389-1
цьогож кодексу передбачено, що сторони,
треті особи, а також особи, які не брали
участі у справі, у разі якщо
третейський суд вирішив питання про їх
права і обов'язки, мають право
звернутися до суду із заявою про
скасування рішення третейського суду.

В оскаржуваному рішенні
третейський суд 14 січня 2008 року
встановив, що 05 січня 2008 року між
сторонами було укладено договір
купівлі - продажу квартири
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та
визнав право власності на вказану
квартиру. При цьому, третейський суд
керувався вимогами ст.ст. 220, 334, 655, 657 ЦК
України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 51 Закону
України « Про третейські суди» (в
редакції яка була чинною на час
розгляду справи третейським судом)
рішення третейського суду може бути
оскаржене та скасоване, якщо справа, по
якій прийнято рішення третейського
суду, не підвідомча третейському суду
відповідно до закону.

Згідно з п.7 ст. 6 Закону України « Про
третейські суди» (в редакції яка була
чинною на час розгляду справи
третейським судом) третейські суди не
можуть розглядати справи, які
відповідно до закону підлягають
вирішенню судами загальної юрисдикції
або Конституційним судом.

Якщо згідно з положеннями чинного
законодавства певне питання
вирішується «судом», «у судовому
порядку», «на підставі рішення суду»
тощо, слід вважати, що йдеться про
державні суди. Отже, відповідні питання
не підлягають розгляду у третейських
судах. Таким чином, суд дійшов висновку,
що виключно державними судами
розглядаються справи щодо визнання
права власності, відповідно до
положень Цивільного кодексу, зокрема
ст. 392.

Як убачається з ч. 4 ст. 389-4 ЦПК
України суд не обмежений доводами
заяви про скасування рішення
третейського суду, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
підстави для скасування рішення
третейського суду, визначені статтею
389-5 цього кодексу.

Суд не здійснює оцінки законності
й обґрунтованості рішення
третейського суду в цілому, а лише
з'ясовує наявність чи відсутність
підстав для його скасування,
передбачених ч. 3 ст. 51 Закону України «
Про третейські суди» та ст. 389-5 ЦПК
України.

Судом встановлено, що 14 січня 2008 року
було прийнято рішення постійно діючого
третейського суду при Асоціації
«Українських виробників обладнання
для станцій технічного обслуговування
автомобілів» (суддя Деревянко Є.Л.) у
справі № 2/14/01-2008 за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про визнання договору купівлі
- продажу квартири дійсним та про
визнання права власності - за
громадянином України ОСОБА_5 було
визнано право власності на нерухоме
майно, а саме: щодо квартири
розташованої за адресою: АДРЕСА_1. За
цим рішенням третейським судом було
визнано дійсним договір
купівлі-продажу квартири розташованої
за адресою: АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 05 січня 2008 року.
Підставою для звернення до
третейського суду стала позовна заява
ОСОБА_5 до ОСОБА_6.

Суд також приймає до уваги, що на
рішення третейського суду від 14 січня
2008 року виконавчий лист був виданий,
про що свідчить ухвала
Олександрійського міськрайонного суду
від 04 лютого 2008 року про видачу
виконавчого документу за рішенням
третейського суду.

Враховуючи вищевикладене та
беручи до уваги зміст заявлених вимог і
предмет спору, суд вважає, що рішення
третейського суду є незаконним,
поставлене з грубими порушеннями вимог
Закону України « Про третейські суди»,
третейський суд вийшов за межі наданих
йому повноважень та вирішив спір за
відсутності у нього компетенції для
розгляду конкретної справи.

Ознайомившись з матеріалами
кримінального провадження 1-кп/398/133/14
398/10763/13-к суд дійшов висновку, що під час
розгляду справи вимог закону
третейським судом не було дотримано, що
призвело до порушення принципу
законності, рівності, змагальності,
всебічності, повноти та об'єктивності
вирішення спорів, виходячи з
наступного. Суд дійшов висновку, що в
діях судді третейського суду
Дерев`янко Є.Л., яким було прийнято
рішення від 14 січня 2008 року, вбачаються
ознаки кримінального правопорушення,
від притягувався до кримінальної
відповідальності за ч.1 та 3 ст. 358 КК
України. За ухвалою Олександрійського
міськрайонного суду від 27 лютого 2014
року був звільнений від кримінальної
відповідальності в зв`язку з
закінченням строків давності. Йому
інкримінувалась підроблення
офіційного документу, тобто винесення
завідомо неправомірного рішення від 14
січня 2008 року про задоволення позовних
вимог ОСОБА_5, зазначивши в рішенні
неправдиву інформацію про те, що
сторони з`явились та приймали участь у
судовому засіданні. Викладені
обставини також є підставою для
скасування прийнятого рішення
третейського суду від 14 січня 2008 року.

За викладених обставин суд не
вбачає підстав для відмови в
задоволенні заяви про скасування
рішення третейського суду. При цьому,
судом враховано, що ОСОБА_6
продовжувала проживати в квартирі до
дня своєї смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд також приймає до уваги
пояснення представника заявника, що
спір виник після того, як заявник, яка є
спадкоємцем у справі при оформленні
спадщини дізналась, що є рішення
третейського суду, за яким третейський
суд, вирішивши питання про право
спадкодавця на нерухоме майно фактично
вирішив питання щодо права на
володіння, користування та
розпорядження цим нерухомим майном.

За викладених обставин суд вважає,
що вимоги про скасування рішення
третейського суду підлягають
задоволенню повністю. Суд дійшов
висновку, що питання про визнання
дійсним договору купівлі - продажу
квартири та про визнання права
власності на цю квартиру, що було
предметом розгляду в третейському
суді, підлягало розгляду судом
загальної юрисдикції за наявних до
того підстав за місцем знаходження
нерухомого майна, а тому у третейського
суду м. Олександрія були всі підстави
для відмови в задоволенні позовної
заяви позивачу ОСОБА_5 в січні 2008 року.

Суд не погоджується із доводами
представника ОСОБА_4, який вважає
рішення третейського суду від 14 січня
2008 року законним та таким, що не
підлягає скасуванню, оскільки як
вбачається із рішення суду предметом
третейського розгляду було визнання
права власності на нерухоме майно -
житлову квартиру АДРЕСА_1. Згодом, 16
квітня 2008 року за договором дарування,
посвідченого нотаріально, вказана
квартира була подарована ОСОБА_5
незадовго до своєї смерті ОСОБА_4
(зареєстровано в реєстрі за № 596) , з
відміткою про реєстрацію договору
дарування в Олександрійському МБТІ 12
травня 2008 року. Однак, суд приймає до
уваги, що вказана нерухомість не
зареєстрована за її новим власником.
До суду не були надані докази
проживання ОСОБА_4 у цій квартирі з 2012
року до цього часу.

Суд приймає до уваги, що згідно
копії витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно за ОСОБА_4
станом на 13 січня 2014 року відсутні
відомості про право власності, інші
речові права, іпотеки чи обтяження на
житлову квартиру АДРЕСА_1.

Суд також не погоджується із
позицією представника ОСОБА_4 який
заперечуючи проти скасування рішення
третейського суду, заявив що
тримісячний строк для звернення до
суду ОСОБА_3 був пропущений, однак
клопотання про залишення заяви без
розгляду з підстав визначених п.8 ст. 207
ЦПК України представником не було
заявлено.

Суд дійшов висновку, що причина
пропуску позивачем строку для
звернення до суду є поважною, суд
вважає можливим поновити строк для
звернення до суду за захистом
порушеного права.

Судові витрати суд вважає
необхідним віднести на заявника.

Керуючись ст.ст. 4- 11,15,16, 22 ЦК
України, Законом України «Про
третейські суди», ст.ст. 3, 4-11, 15, 57, 60, 61,
84-88, 207, 209, 210, 389-1 - 389-6 ЦПК України, суд,-

У х в
а л и в:

Заяву задовольнити.

Визнати поважною причину пропуску
та поновити строки для звернення до
суду.

Рішення Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
«Українських виробників обладнання
для станцій технічного обслуговування
автомобілів» від 14 січня 2008 року
(третейський суддя Дерев`янко Є.Л.) у
справі №2/14/01/-2008 за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про визнання дійсним договору
купівлі-продажу та визнання права
власності на нерухоме майно, а саме:
щодо визнання дійсним договору
купівлі-продажу квартири розташованої
за адресою: АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 05 січня 2008 року та щодо
визнання за ОСОБА_5 права власності на
квартиру розташовану за адресою:
АДРЕСА_1 - скасувати повністю.

На ухвалу суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Кіровоградської області через
Олександрійський міськрайонний суд
протягом 05 днів з часу оголошення
ухвали суду.

Суддя Олександрійського

міськрайсуду
Тимченко Л.М.