Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/2365/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
Бондарчук В'ячеслав Володимирович
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 травня 2014 року апеляційний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді
Миніч Т.І.,

суддів:
Трояновської Г.С.,

Павицької
Т.М.,

при секретарі судового

засідання
Копій Г.В.,

з участю представників
сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу Державного
підприємства МВС України
«Інформ-Ресурси»

на рішення Корольовського районного
суду м.Житомира від 18 лютого 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Державного підприємства МВС України
«Інформ-Ресурси» про визнання дій
неправомірними та відшкодування шкоди,
-

в с т а н о в и в:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом. З урахуванням уточнень
та збільшень заявлених вимог позивач
просив визнати неправомірними дії ДП
МВС України «Інформ-Ресурси» по
утриманню на майданчику тимчасового
тримання транспортних засобів
автомобіля марки ЗАЗ-DAE WOO, модель 13110, №
кузова НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_3 в
період з 19 січня 2013 року по 02 березня 2013
року, стягнути з відповідача 12600,00 грн.
понесених ним транспортних витрат.
Враховуючи те, що 02.02.2013 року ним були
виявлені пошкодження автомобіля,
позивач просив також стягнути 1105,00 грн.
матеріального збитку та 770,00 грн.,
сплачених ним за заміну замка та
сигналізації і стягнути 5000,00 грн. на
відшкодування моральної шкоди. Позивач
також просив стягнути витрати на
правову допомогу в розмірі 1000,00 грн. та
понесені ним судові витрати. В
обґрунтування позову зазначав, що
16.01.2013 року зазначений вище автомобіль
під його керуванням був затриманий
співробітниками УДПС ВДАІ Богунського
РВ м.Житомира за скоєння
адміністративного правопорушення та
доставлений на спецмайданчик
відповідача. Проте, після спливу
передбаченого законом 3-денного строку
відповідач йому транспортний засіб не
повернув. У зв"язку з цим, він змушений
був нести витрати на найом іншого
транспорту. Неправомірними діями
відповідача йому заподіяно також
моральну шкоду.

Рішенням Корольовського районного
суду м.Житомира від 18 лютого 2014 року
позов задоволено частково. Визнано
неправомірними дії Державного
підприємства МВС України
«Інформ-Ресурси» в особі Житомирської
філії Державного підприємства МВС
України «Інформ-Ресурси» щодо
утримання на майданчику тимчасового
тримання транспортних засобів
автомобіля марки ЗАЗ-DAE WOO державний
номер НОМЕР_1 в період з 19 січня 2013 року
по 02 березня 2013 року. Стягнуто з
Державного підприємства МВС України
«Інформ-Ресурси» в особі Житомирської
філії Державного підприємства МВС
України «Інформ-Ресурси» на користь
ОСОБА_3 12600,00 грн. матеріальної шкоди,
4000,00 грн. моральної шкоди, 1000,00 грн. за
надання правової допомоги, 563,00 грн.
судових витрат, а всього 18 163,50 грн.
Решту позовних вимог залишено без
задоволення.

У поданій апеляційній скарзі та
доповненнях до неї Державне
підприємство МВС України
«Інформ-Ресурси» в особі Житомирської
філії Державного підприємства МВС
України «Інформ-Ресурси» просить
зазначене рішення змінити та в
задоволені позову відмовити. На думку
апелянта, рішення суду першої
інстанції не відповідає нормам
матеріального і процесуального права,
а висновки суду - протирічать
обставинам справи.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 16
січня 2013 року автомобіль ЗАЗ-DAE WOO, р.н.
НОМЕР_1, яким керував позивач, був
затриманий співробітниками УДПС ВДАІ
Богунського РВУМВС в м.Житомирі та
поміщений на спецмайданчик
Житомирської філії ДП МВС України
«Інформ-Ресурси» (а.с.8,9).

Письмове звернення позивача від
19.01.2013 року про повернення
транспортного засобу відповідач не
задоволив у зв"язку із несплатою коштів
за зберігання автомобіля (а.с.10,12).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
із врахуванням положень ч.ч.3-6 ст.265-2
КпАП обгрунтовано визнав
неправомірним утримання відповідачем
автомашини, яка перебувала в
розпорядженні позивача, понад три доби.

Правильність висновків суду в цій
частині відповідач не спростував.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що в даному випадку права
позивача не порушені та судовому
захисту не підлягають не заслуговують
на увагу, зважаючи на таке.

Відповідно до ст.ст.386,395,396 ЦК
положення щодо захисту права власності
поширюються на осіб, які хоч і не є
власниками, але володіють майном на
праві господарського відання,
оперативного управління або на іншій
підставі, передбаченій законом чи
договором (речове право), такі особи
мають право вимагати відшкодування
шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка
керувала транспортним засобом без
доручення, але на підставі документів,
визначених п.2.1 Правил дорожнього руху
України (посвідчення водія на право
керування транспортним засобом
відповідної категорії та
реєстраційного документа на
транспортний засіб)(п.13 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року
„Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки").

З матеріалів справи вбачається, що
правомірність розпорядження позивачем
транспортним засобом підтверджується
посвідченням водія та реєстраційним
свідоцтвом із записом про право
керування ним автомобілем (а.с.127).

Отже, позивач вправі звертатися до
суду за захистом права, пов"язаного з
володінням автомобілем ЗАЗ-DAE WOO, р.н.
НОМЕР_1.

Майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала
(ч.1 ст.1166 ЦК).

Крім того, відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК
розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконаних робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Із врахуванням наведених норм права
суд першої інстанції обгрунтовано
поклав на відповідача обов"язок
відшкодувати позивачеві витрати на
найом транспорту, понесені ним у
зв"язку із неправомірним утриманням
автомобіля відповідачем.

Розмір цих витрат підтверджується
копією договору, актом
приймання-передачі коштів, банківською
квитанцією про внесення коштів на
рахунок надавача транспортних послуг
(а.с.16,31,189).

Зазначені докази відповідають
вимогам ст.ст.57-59 ЦПК та відповідачем не
спростовані.

Потреба в наданні зазначених послуг
обумовлена виконанням позивачем своїх
службових обов"язків та зобов"язань,
взятих на себе згідно з укладеними
договорами щодо надання послуг у сфері
програмного забезпечення у різних
районах області (а.с.191-198,200,201,203,204).

Підстав для скасування чи зміни
рішення суду в цій частині вимог
апеляційний суд не вбачає.

Правильними по суті є також висновки
суду про необхідність покладання на
відповідача обов"язку відшкодувати
заподіяну позивачеві моральну шкоду,
оскільки її заподіяння пов"язано із
неправомірним позбавленням
відповідачем позивача ОСОБА_3
можливості користуватись транспортним
засобом на свій розсуд протягом
півтора місяця та змушувало його
докладати додаткових зусиль для
організації свого життя.

Разом з тим, визначаючи розмір
відшкодування моральної шкоди, суд не
врахував нетривалий період вимушених
змін в житті позивача, часткове
відновлення його порушеного права
шляхом стягнення майнової шкоди,
статус відповідача як державного
підприємства, що свідчить про
відсутність у нього коштів.

Тому, виходячи із засад розумності
виваженості і справедливості, суд
вважає за необхідне зменшити розмір
відшкодування моральної шкоди до 1000
грн. У зв"язку з цим оскаржуване рішення
в даній справі підлягає зміні.

Рішення суду в частині розподілу
судових витрат відповідає положенням
ст.88 ЦПК та ухвалено на підставі
наданих позивачем належних та
допустимих доказів про їх понесення
(а.с.2,13-15,35).

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313,314,316ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства МВС України
«Інформ-Ресурси» задоволити частково.

Рішення Корольовського районного
суду м.Житомира від 18 лютого 2014 року
змінити в частині вимог про
відшкодування моральної шкоди.

Зменшити розмір стягнутого з
Державного підприємства МВС України
«Інформ-Ресурси» відшкодування
моральної шкоди з 4000 грн. до 1000 грн. та
загальну суму, стягнуту з відповідача,
з 18163,5 грн. до 15163,5 грн.

В решті рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: