22-ц/775/822/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Мельник
У Х В А Л А

Іменем України

04 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого судді Песоцької
Л.І.

суддів Мальцевої
Є.Є., Ткаченко Т.Б.

при секретарі Макаровій
О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
на рішення Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 18 квітня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про стягнення
сум індексації та компенсації
заробітної плати,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з даним позовом. Вказувала на
те, що з 09 травня 1964 року до 31 грудня 2010
року вона працювала в ПАТ «ММК ім.
Ілліча» і під час роботи при виплаті
заробітної плати їй не виплачувались
суми індексації заробітної плати.

Просила стягнути з відповідача на її
користь суми індексації заробітної
плати за період з березня 2003 року по 31
грудня 2010 року і компенсацію втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати.

В уточнюючій заяві, посилаючись на те,
що вона згодна з наданим відповідачем
розрахунком невиплачених сум, просила
стягнути на її користь 1086 грн. 43 коп.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 18 квітня 2014 року
позов задоволено, стягнуто з ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат ім. Ілліча» на користь ОСОБА_1
заборгованість сум індексації
заробітної плати та компенсації за
період з 01 березня 2003 року по 31 липня 2006
року в сумі 1086 грн. 43 грн. з утриманням
із вказаної суми при виплаті
передбачених законом податків та
обов'язкових платежів і зборів та в
дохід держави судовий збір у розмірі 229
грн. 40 коп.

Не погодившись з рішенням, представник
відповідача Біляк В.В. в апеляційній
скарзі просить рішення суду скасувати,
у задоволенні позову відмовити,
посилається на порушення судом норм
процесуального права і неправильне
застосування норм матеріального права,
неврахування доводів відповідача про
те, що заробітна плата позивачки не
підлягала індексації у зв'язку з тим, що
підприємством приймались заходи щодо
підвищення заробітної плати
працівників випереджаючим шляхом з
урахуванням прогнозного рівня
інфляції.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явилась,
про розгляд справи повідомлена (а.с.
85-86).

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника відповідача Головко А.В.,
яка підтримала апеляційну скаргу,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

У відповідності з вимогами ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Задовольняючи позов і стягуючи з
відповідача на користь позивачки
заборгованість з індексації
заробітної плати та компенсацію у
зв'язку з затримкою її виплати, суд
виходив із того, що за період з 01
березня 2003 року по 31 липня 2006 року
відповідач безпідставно не виплачував
позивачці суми індексації заробітної
плати. З висновком суду не можна не
погодитись.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 09 травня
1964 року до 31 грудня 2010 року перебувала у
трудових відносинах з ПАТ «ММК ім.
Ілліча». За період з березня 2003 року до
31 липня 2006 року їй не виплачувались
суми індексації заробітної плати. За
розрахунком відповідача сума
індексації заробітної плати з
компенсацією втрати її частини у
зв'язку з несвоєчасною виплатою за цей
період становить в загальній сумі 1086,43
грн. (а.с.26).

Індексація заробітної плати
здійснюється на підставі Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» та Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 р. N 1078, що дає можливість
частково або повністю відшкодувати
подорожчання споживачів товарів та
послуг. Об'єктом індексації грошових
доходів населення є оплата праці як
грошовий дохід громадян, одержаний
ними в гривнях на території України і
який не має разового характеру.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів громадян»,
індексація грошових доходів населення
- встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Відповідно до п. 1 Порядку проведення
індексації грошових доходів населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078 (
до змін, внесених постановою Кабінету
Міністрів Україні від 17 травня 2006 року
№ 690) підвищення грошових доходів
громадян у зв'язку з індексацією
здійснюється з першого числа місяця, що
настає за місяцем, в якому офіційно
опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення
проводиться у разі, коли величина
індексу споживчих цін перевищила поріг
індексації, який встановлюється в
розмірі 101 відсотка. Індекс споживчих
цін обчислюється Держкомстатом і не
пізніше 10 числа місяця, що настає за
звітним, публікується в офіційних
періодичних виданнях. Обчислення
індексу споживчих цін для проведення
індексації грошових доходів населення
провадиться наростаючим підсумком
починаючи з березня 2003 р. - місяця
опублікування Закону України від 6
лютого 2003 р. N 491-IV "Про внесення змін до
Закону України "Про індексацію
грошових доходів населення". Для
проведення подальшої індексації
грошових доходів населення обчислення
індексу споживчих цін починається за
місяцем, у якому індекс споживчих цін
перевищив поріг індексації, зазначений
в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 5 Порядку проведення
індексації грошових доходів населення
(в указаній редакції) у разі підвищення
розмірів мінімальної заробітної плати,
мінімальної пенсії, виплат, що
здійснюються відповідно до
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
державної допомоги сім'ям з дітьми,
стипендій, а також у разі зростання
грошових доходів населення без
перегляду їх мінімальних розмірів
місяць, в якому відбулося підвищення,
вважається базовим при обчисленні
індексу споживчих цін для індексації
грошових доходів населення. Індексація
грошових доходів, отриманих
громадянами за цей місяць, не
провадиться.

Пунктом 5 зазначеного Порядку зі
змінами, внесеними постановою Кабінету
Міністрів Україні від 17 травня 2006 року
№ 690, передбачалось, що у разі
підвищення грошових доходів населення
випереджаючим шляхом з урахуванням
прогнозного рівня інфляції базовим
місяцем вважається місяць, у якому мало
місце таке підвищення. Для проведення
подальшої індексації або здійснення
чергового підвищення доходів
випереджаючим шляхом обчислення
індексу споживчих цін здійснюється
наростаючим підсумком починаючи з
наступного за базовим місяця.
Нарахування сум індексації або
проведення чергового підвищення
грошових доходів випереджаючим шляхом
здійснюється з першого числа місяця, що
настає за місяцем, в якому офіційно
опубліковано індекс споживчих цін, на
підставі якого нарахована сума
індексації перевищить суму підвищення
доходів випереджаючим шляхом у
базовому місяці.

За таких обставин суд обґрунтовано
дійшов висновку про задоволення позову
про стягнення сум індексації
заробітної плати на користь позивачки
з березня 2003 року.

З посиланнями представника
відповідача на те, що судом не
враховано, що підприємство підвищувало
заробітну плату працівникам, у тому
числі, позивачці, випереджаючим шляхом
з урахуванням прогнозного рівня
інфляції, і тому не було підстав для
індексації її заробітної плати з
березня 2003 року, не можна погодитись.
По-перше, лише постановою Кабінету
Міністрів України від 17 травня 2006 року
№ 690, яка набрала чинності з 25 травня 2006
року, було передбачено, що у разі
підвищення грошових доходів населення
випереджаючим шляхом базовим місяцем
вважається місяць, в якому мало місце
таке підвищення; по-друге, з наданих
відповідачем даних вбачається, що
підвищення заробітної плати на
підприємстві у 2006 році мало місце з 01
серпня 2006 року (а.с.71). Судом стягнута
індексація заробітної плати з 01
березня 2003 року по липень 2006 року.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати», підприємства, установи і
організації всіх форм власності та
господарювання здійснюють компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
випадку порушення встановлених
строків їх виплати, у тому числі з вини
власника або уповноваженого ним органу
(особи).

Статтею 2 цього Закону передбачено, що
компенсація громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати (далі - компенсація)
провадиться у разі затримки на один і
більше календарних місяців виплати
доходів, нарахованих громадянам за
період починаючи з дня набрання
чинності цим Законом. Під доходами у
цьому Законі слід розуміти грошові
доходи громадян, які вони одержують на
території України і які не мають
разового характеру: пенсії; соціальні
виплати; стипендії; заробітна плата
(грошове забезпечення) та інші.

Порушення трудового законодавства в
частині невиплати позивачці
індексації заробітної плати
підтверджується матеріалами справи,
сума індексації та компенсації
розрахована відповідачем і з нею
погодилась позивачка (а.с.26).

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, тому
відсутні підстави для скасування
рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника
публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат ім. Ілліча» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 18 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді