Номер провадження: 22-ц/785/2680/14
Головуючий у першій інстанції Бондарь
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Процик М.В.,

при секретарі - Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи
ОСОБА_7, приватне підприємство «Бюро
журналістських розслідувань», про
стягнення частини доходів від
використання майна, за апеляційною
скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 26 листопада 2013 року,

встановила:

У серпні 2013 р ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися до суду з вищевказаним
позовом (а. с. 2 - 5), в якому на підставі
ст. ст. 3, 11, 13, 15, 16, 22, 23, 316 - 319, 328, 331, 356 - 358,
367 ЦК України просили стягнути з ОСОБА_6:
- частину доходів від використання
спільної часткової власності на
користь ОСОБА_4 у розмірі - 134 314,37 грн., на
користь ОСОБА_5 у розмірі - 128 015,88 грн.; -
відшкодування моральної шкоди у
розмірі по 10 000,00 грн. кожній.

В позові ОСОБА_4, ОСОБА_5 посилалися на
те, що квартира АДРЕСА_1 (далі - Квартира)
належить сторонам на праві спільної
часткової власності: ОСОБА_6 - ? ч.;
ОСОБА_4 - 256/1000 ч.; ОСОБА_5 - 244/1000 ч.. ОСОБА_6
без їх відома з червня 2007 р. до початку
2012 р. здавав квартиру в оренду ОСОБА_7.
Останній сплатив ОСОБА_6 за вказаний
період орендну плату у розмірі - 524 660
грн., яку останній не розподілив між
співвласниками квартири згідно
розміру їх часток.

Внаслідок довготривалого
невиконання та небажання відповідача
повернути частину отриманого доходу
від здачі квартири в оренду, вони
зазнали душевних страждань, погіршення
матеріального стану, були вимушені
обмежувати себе в самому необхідному,
що стало наслідком порушення
нормальних життєвих зв'язків,
неможливості продовження активного
громадського життя, виникнення
складностей фінансового та
психологічного характеру. Співмірним
розміром відшкодування моральної
шкоди є грошова сума у розмірі - 20 000
грн..

Представник позивачів в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
просила задовольнити їх у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову. Надав суду заяву
про застосування строку позовної
давності.

Третя особа - ОСОБА_7 в судове
засідання не з'явився. Про час і місце
розгляду справи сповіщений належним
чином. Надав заяву про розгляд справи
за його відсутності.

Рішенням Приморського районного
суду м. Одеси від 26.11.13 р. (а. с. 96 - 99) у
задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5
повністю відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5
просять рішення суду першої інстанції
скасувати. Ухвалити нове рішення про
задоволення їх позову в повному обсязі.
Посилаються на те, що рішення суду
першої інстанції ухвалено при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
недоведеності обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, з порушенням норм
матеріального (ст. ст. 3, 11, 13, 15, 16, 22, 356, 359
ЦК України) та процесуального (ст. ст. 1,
3,57, 69, 70, 130, 160, 213 ЦПК України) права: -
третя особа ОСОБА_7 підтвердив, що
квартира здавалася в оренду, орендну
плату отримав ОСОБА_6. Безпідставно
відмовлено в задоволенні їх клопотання
про виклик у судове засідання ОСОБА_7 та
його допит як свідка; - під час
попереднього судового засідання суд
почав розгляд справи по суті; -
оригінали розписок про отримання
орендної плати не були надані суду не з
їх вини.

Представник апелянтів в судовому
засіданні підтримала доводи та вимоги,
які викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_6 письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надав. Його
представник в судовому засіданні
вважав необхідним апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін. Посилався на необґрунтованість
апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
прийняли участь у судовому засіданні,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні рішень, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Статтями 213, 214 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про повну відмову
в задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5,
суд першої інстанції виходив з того, що
надані позивачами копії розписок про
отримання ОСОБА_6 орендної плати,
пояснення третьої особи ОСОБА_7 не є
належними доказами. Завдання моральної
шкоди позивачами не доведено (а. с. 98 - 99).

Колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції, на підставі наданих
сторонами і досліджених судом доказів,
дійшов правильного висновку про
відсутність підстав для стягнення на
користь позивачів відшкодування
моральної шкоди. Висновки суду в цій
частині відповідають обставинам
справи, нормам матеріального (ст. ст. 16,
23, 1167 ЦК України) та процесуального (ст.
ст. 10, 11, 60 179, 213 ЦПК України) права.
Позивачі не довели належними та
допустимими доказами викладені в
позові обставини щодо завдання
моральної шкоди.

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитися з висновками суду першої
інстанції про повну відмову в
задоволенні вимог позивачів про
стягнення з ОСОБА_6 на їх користь
частини отриманої від ОСОБА_7 орендної
плати. Цих висновків суд першої
інстанції дійшов при невідповідності
висновків суду обставинам справи, з
порушенням норм матеріального (ст. ст.
358, 359 ЦК України) та процесуального (ст.
ст. 60, 179, 213 ЦПК України) права.

Судом встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до наявної у справі копії
договору оренди від 15.10.10 р. (а. с. 148 - 155 )
ОСОБА_6 здав квартиру в оренду ПП
«Телерадіокомпанія «Бюро
журналістський розслідувань».
Відповідно до умов договору оренди
щодо строку його дії (Р.3), письмових
пояснень ОСОБА_7 - директора ПП
«Телерадіокомпанія «Бюро
журналістський розслідувань» (а. с. 73 -
74), вказаний договір діяв до - 15.08.12 р..

Наявними у справі (а. с. 41, 42) копіями
розписок підтверджується, що за
вказаний період ОСОБА_6 отримав від
ОСОБА_7 орендну плату в розмірі - 1 500
доларів США, по 750 доларів США за два
місяці. Сплату орендної плати саме
ОСОБА_6 також підтвердив в письмових
поясненнях ОСОБА_7 - директор ПП
«Телерадіокомпанія «Бюро
журналістський розслідувань».

15.11.10 р. ОСОБА_4 подарувала належну їй
частину квартири ОСОБА_8 (а. с. 175).

01.01.11 р. ОСОБА_5 уклала з ПП
«Телерадіокомпанія «Бюро
журналістський розслідувань»
самостійний договір оренди квартири (а.
с. 156).

Між сторонами склалися
правовідносини щодо здійснення права
спільної часткової власності.

За правилами, передбаченим ст. ст. 358,
359 ЦК України, право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою. Доходи від
використання майна, що є у спільній
частковій власності, надходять до
складу спільного майна і
розподіляються між співвласниками
відповідно до їхніх часток у праві
спільної часткової власності, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ними.

Таким чином, не відповідають
обставинам справи висновки суду про
недоведеність позовних вимог за період
15.10.10 р. - 15.12.10 р.. Права позивачів на
отримання частини доходу від здавання
в оренду спільної квартири порушено, а
тому підлягають частковому захисту.

На користь ОСОБА_4, виходячи з того, що
вона є власником 256/1000 ч. квартири,
необхідно стягнути частину орендної
плати за один місяць (15.10.10 р. - 15.11.10 р.) у
розмірі - 2 236,80 грн. = 750 доларів США х 0,256
х 11,65 грн. за один долар США (Курс НБУ на
час ухвалення рішення).

На користь ОСОБА_5, виходячи з того, що
вона є власником 244/1000 ч. квартири,
необхідно стягнути частину орендної
плати за два місяці (15.10.10 р. - 15.12.10 р.) у
розмірі - 4 263,90 грн. = 1 500 доларів США х 0,244
х 11,65 грн. за один долар США (Курс НБУ на
час ухвалення рішення).

В решті позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5
необхідно відмовити за їх
безпідставністю. Позивачі не надали
доказів (договори оренди за 2007 р. - 2012 р.),
з яких вбачається, що вони укладені
відповідачем відносно всієї квартири,
а не його частини квартири. Апеляційний
суд сприяв всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи, залучив до
участі у справи в якості третьої особи
ПП «Телерадіокомпанія «Бюро
журналістський розслідувань»,
витребував оригінали розписок та
договорів (а. с. 180 - 182). Однак, вказані
докази суду не були надані. Колегія
суддів при цьому приймає до уваги, що
позивачі повинні довести ті обставини,
на які вони посилаються як на підставу
своїх вимог (ст. 10 ЦПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України
власність зобов'язує. Позивачі
стверджують про здавання квартири в
оренду починаючи з 2007 р., про що вони
дізналися тільки наприкінці 2010 року.
Вказане підтверджує про недбайливе
ставлення позивачів до належного їм
майна.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог. Підставою для
скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення по суті позовних вимог є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що невідповідність
висновків суду першої інстанції
обставинам справи, порушення останнім
норм матеріального та процесуального
права, призвело до неправильного
вирішення справи щодо повної відмови в
задоволенні позову, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову. Необхідно стягнути
з ОСОБА_6 (номер картки фізичної
особи-платника податків - НОМЕР_1) на
користь: - ОСОБА_4 (номер картки фізичної
особи-платника податків - НОМЕР_2) - 2 236,80
грн., - ОСОБА_5 (номер картки фізичної
особи-платника податків - НОМЕР_3) - 4 263,90
грн.. В задоволенні решти позовних
вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України,
стороні на користь якої ухвалено
рішення про часткове задоволення
позову, суд присуджує пропорційно
задоволеним вимогам (ОСОБА_4 - 1,7%, ОСОБА_5
- 3,3%) з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Таким чином, необхідно
стягнути з ОСОБА_6 на користь: - ОСОБА_4
судовий збір у розмірі - 60,26 грн. = (2 823,31
грн. (а. с. 1) + 721,58 грн. (а. с. 116)) х 1,7%; - на
користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі -
22,77 грн. = 690,09 грн. (а. с. 116) х 3,3%.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 -
задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 26 листопада 2013 року -
скасувати.

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті
особи ОСОБА_7, приватне підприємство
«Бюро журналістських розслідувань»,
про стягнення частини доходів від
використання майна, за апеляційною -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 (номер картки
фізичної особи-платника податків -
НОМЕР_1) на користь:

- ОСОБА_4 (номер картки фізичної
особи-платника податків - НОМЕР_2) - 2 236
(дві тисячі двісті тридцять шість) грн.
80 коп., судовий збір у сумі - 12
(дванадцять) грн. 27 коп.;

- ОСОБА_5 (номер картки фізичної
особи-платника податків - НОМЕР_3) - 4 263
(чотири тисячі двісті шістдесят три)
грн. 90 коп., судовий збір у сумі - 22
(двадцять дві) грн. 77 коп..

В решті позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
Л. А. Гірняк

М. В. Процик