АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 22-ц/796/6636/2014
Головуючий у 1-й інстанції - Гончарук
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого
судді Рубан С.М.

суддів
Кабанченко О.А., Іванченко М.М.

при секретарі
Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 02 квітня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод
у користуванні житловим приміщенням
шляхом вселення та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
позбавлення права користування
житловим приміщенням шляхом зняття з
реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И
Л А :

Рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 02 квітня 2014
року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням шляхом вселення -
задоволено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_2 у
користуванні житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_1 передати ОСОБА_2
ключі від вхідних дверей квартири
АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічних позовних
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
позбавлення права користування
житловим приміщенням шляхом зняття з
реєстраційного обліку - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні первісного позову у
повному обсязі та задовольнити
зустрічний позов.

В судовому засіданні відповідач та
представник відповідача підтримали
апеляційну скаргу.

Представник позивача проти
апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явились, про час і місце
розгляду справи повідомлені належно,
тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх
неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і це
встановлено судом, ОСОБА_1 є власником
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
копією ордеру на житлове приміщення
від 12.09.1987 року та копією Свідоцтва про
право власності на житло від06.02.2007 року
(а.с.41-42). Квартира складається з однієї
кімнати жилою площею 15,50 кв. м.,
загальною площею 31,50 кв. м.

В квартирі, згідно з довідкою №11/15 від
25.02.2014 року, виданою ЖБК «Буревісник 5»
зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.43).

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди
ОСОБА_1, це не оспорювалось в ході
судового розгляду відповідачем та
підтверджується відповідними
зверненнями ОСОБА_1 до правоохоронних
органів та здійсненими перевірками з
даного приводу.

Відповідно до вимог ст. 156 ЖК України
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири)
член його сім'ї вправі вселяти в
займане ним жиле приміщення інших
членів сім'ї. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей згоди власника не
потрібно.

Члени сім'ї власника будинку (квартири)
зобов'язані дбайливо ставитися до
жилого будинку (квартири). Повнолітні
члени сім'ї власника зобов'язані брати
участь у витратах по утриманню будинку
(квартири) і прибудинкової території та
проведенню ремонту. Спори між
власником та членами його сім'ї про
розмір участі в витратах вирішуються в
судовому порядку.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Житлове приміщення, яке вони мають
право займати, визначається його
власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Судом першої інстанції вірно не взято
до уваги посилання в позовній заяві
відповідача ОСОБА_1 на вимоги ст. 72 ЖК
України, оскільки вказані статті не
регулюють правовідносини користування
жилими приміщеннями в будинках (
(квартирах) приватного житлового фонду.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

В суді апеляційної інстанції
відповідач, позивач за зустрічним
позовом підтвердив суду, що спірну
квартиру він здає в оренду, а сам
проживає в іншій квартирі, яка належить
йому на праві власності, тобто такими
діями відповідач чинить перешкоди
своїй дочці у користуванні квартирою.

З підстав наведеного, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції вірно
задоволено первісний позов, який
підтверджено доказами відповідно до
приписів статей 58-59 ЦПК України, а в
задоволенні зустрічного позову
відмовлено як не доведеного в судовому
засіданні.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач з дня народження за власним
бажанням проживала з матір'ю, колегія
суддів не приймає до уваги, оскільки
місце проживання неповнолітньої дочки
було оприділено її батьками.

Після досягнення повноліття позивач
намагалась вирішити питання вселення в
спірну квартиру за місцем своєї
реєстрації мирним шляхом, а за
відсутності батькової згоди
звернулась з позовом до суду.

Вказаний факт підтверджується
зверненням позивача до правоохоронних
органів.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідач вимушений здавати в оренду
спірну квартиру, оскільки інших
засобів для існування у нього немає,
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки вказане не являється правовою
підставою позбавлення позивача права
користування житловим приміщенням.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що позивач після досягнення нею
повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 не брала участі
у витратах на утримання квартири і
прибудинкової території та не
проводила ремонт спірної квартири,
колегія суддів оцінює критично,
оскільки спірна квартира здана
відповідачем в оренду іншим особам.

Інші доводи апеляційної скарги були
предметом розгляду суду першої
інстанції, висновків суду не
спростовують та не впливають на
правильність ухваленого у справі
рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 02 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: