Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска
В.В.

суддів - Чужі Ю.Г., Кожух О.А.

при секретарі - Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
прокурора Мукачівського району в
інтересах держави в особі Кольчинської
селищної ради до ОСОБА_1, третя особа
управління Держземагенства в
Мукачівському районі Закарпатської
області, про скасування державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯД №533083 від 2 жовтня 2007
року, виданого ОСОБА_1 за апеляційною
скаргою прокурора Мукачівського
району в інтересах держави в особі
Кольчинської селищної ради на рішення
Мукачівського міськрайонного суду від
24 січня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

27 серпня 2012 року прокурор
Мукачівського району в інтересах
держави в особі Кольчинської селищної
ради звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_1, третя особа міськрайонне
управління Держкомзему у м.
Мукачево та Мукачівському районі, про
скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯД
№533083 від 2 жовтня 2007 року, виданого
відповідачеві, який обгрунтував тим, що
проведеною перевіркою встановлено, що
ОСОБА_2, працюючи на посаді секретаря
Кольчинської селищної ради, діючи
умисно, підробила рішення ХІХ-ї сесії
ХХІІІ-го скликання Кольчинської
селищної ради від 19 грудня 2001 року
шляхом внесення до його змісту, на
окремому аркуші, недостовірних даних, а
саме додаткового включення в дане
рішення 35 осіб, в тому числі
ОСОБА_1, про виділення земельних
ділянок в селищі Кольчино, урочище
«Діброва», на підставі якого рішенням Х
сесії ІV скликання Кольчинської
селищної ради від 23 червня 2004 року
ОСОБА_1 було видано державний акт на
право власності на земельну ділянку
серія серії ЯД №533083 від 2 жовтня 2007 року
площею 0,1633 га для ведення особистого
селянського господарства,
нормативно-грошова оцінка якої складає
1074,28 грн..

Посилаючись на те, що обставини
підробки рішення сесії підтверджені
вироком Мукачівського міськрайонного
суду від 7 грудня 2011 року, прокурор
просив задовольнити позов.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 24 січня 2013 року в задоволенні
позову прокурора Мукачівського району
в інтересах держави в особі
Кольчинської селищної ради до ОСОБА_1,
третя особа: міськрайонне управління
Держкомзему у м. Мукачево та
Мукачівському районі, про скасування
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯД №533083 від 2
жовтня 2007 року, виданого ОСОБА_1,
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням прокурор подав апеляційну
скаргу, у якій, посилаючись на
незаконність судового рішення із-за
порушення норм матеріального права,
неповного встановлення обставин
справи, просив скасувати оскаржуване
ним рішення та ухвалити нове рішення
про задоволення позову.

Межі доводів апеляційної скарги -
оскаржуваний державний акт на право
власності на землю ОСОБА_1 було видано
незаконно, шляхом підроблення рішення
ХІХ сесії ХХІІІ скликання від 19 грудня
2001 року Кольчинської селищної ради, на
підставі якого рішенням Х сесії ІV
скликання Кольчинської селищної ради
від 23 червня 2004 року йому надано у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,16 га в урочищі «Діброва» для
ведення особистого селянського
господарства.

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 15 березня
2013 було зупинено провадження в даній
справі до набрання законної сили
судовим рішенням по цивільній справі
№303/395/13-а 2а/303/46/13 за позовом прокурора
Мукачівського району до Кольчинської
селищної ради, треті особи ОСОБА_1 та
інші, про скасування рішення Х сесії ІV
скликання Кольчинської селищної ради
від 23 червня 2004 року.

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 11 квітня
2014 року відновлено провадження у даній
справі у зв'язку з тим, що до
апеляційного суду надійшло рішення
Мукачівського районного суду від 12
березня 2014 року, яке набуло законної
сили, згідно якого визнано недійсним
рішення Х сесії ІV скликання
Кольчинської селищної ради від 23
червня 2004 року про надання у приватну
власність земельних ділянок для
ведення особистого підсобного
господарства.

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 13 травня
2014 року залучено до участі в справі
управління Дердземагенства в
Мукачівському районі Закарпатської
області як правонаступника
міськрайонного управління Держкомзему
у місті Мукачеві та Мукачівському
районі Закарпатської області.

Прокурор Фірка І.І. підтримала
апеляційну скаргу

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
справу розглянуто у відсутності інших
осіб, які повідомлені про час і місце
розгляду справи, що вбачається з
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення.

Заслухавши доповідача, пояснення
прокурора, дослідивши матеріали справи
й обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням ХІХ сесії ХХІІІ скликання
Кольчинської селищної ради від 19
грудня 2001 року виділено ОСОБА_1
земельну ділянку в селищі Кольчино,
урочище «Діброва» площею 0,16 га.

Встановлено, що рішенням Х сесії ІV
скликання Кольчинської селищної ради
від 23 червня 2004 року ОСОБА_1 надано у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,16 га в урочищі «Діброва» для
ведення особистого підсобного
господарства і на підставі цього
рішення відповідачеві видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку серія серії ЯД №533083
від 2 жовтня 2007 року на земельну ділянку
площею 0,1633 га для ведення особистого
селянського господарства
нормативно-грошова оцінка якої складає
1074,28 грн..

Встановлено, що вироком Мукачівського
міськрайонного суду від 7 грудня
2012 року ОСОБА_2, секретаря Кольчинської
селищної ради, засуджено за підробку
рішення ХІХ сесії ХХІІІ скликання
Кольчинської селищної ради від 19
грудня 2001 року, яким, в тому числі
ОСОБА_1, виділено земельну ділянку
площею 0,16 га у селищі Кольчино, урочище
«Діброва».

Рішенням Мукачівського районного суду
від 12 березня 2014 року, яке набуло
законної сили, визнано недійсним
рішення Х сесії ІV скликання
Кольчинської селищної ради від 23
червня 2004 року про надання в приватну
власність земельних ділянок для
ведення особистого підсобного
господарства.

Частинами першою, другою статті 116 ЗК
України (у редакції, яка була чинною на
час виникнення спірних правовідносин)
установлено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом (частина
перша статті 126 ЗК України в редакції,
яка була чинною на час виникнення
спірних правовідносин).

Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається на підставі технічних
матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
індивідуального дачного будівництва у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідної
районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб).

Частина перша статті 15 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
закріплює право кожної особи на захист
свого права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Положення
цієї статті базуються на нормах
Конституції України, які закріплюють
обов'язок держави забезпечувати
захист: прав усіх суб'єктів права
власності і господарювання (стаття 13),
захист прав і свобод людини і
громадянина судом (частина перша
статті 55).

Відповідно до частини першої статті 16
ЦК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Частиною другою цієї
статті визначено перелік основних
способів захисту цивільних прав і
інтересів, серед яких припинення
правовідношення та визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК
України захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом: визнання прав;
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; визнання угоди
недійсною; визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в абзаці другому пункту 2
постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», виходячи з положень
статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87-90,
97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212
ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України,
статті 15 ЦПК України, статті 12
Господарського процесуального кодексу
України судам підвідомчі (підсудні)
справи за заявами, зокрема, з приводу
володіння, користування, розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян чи юридичних осіб, і
визнання недійсними державних актів
про право власності та право
постійного користування земельними
ділянками.

Отже, державні акти на право власності
на земельну ділянку є документами, що
посвідчують право власності й
видаються на підставі відповідних
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень. У спорах,
пов'язаних із правом власності на
земельні ділянки, недійсними можуть
визнаватися як зазначені рішення, на
підставі яких видано відповідні
державні акти, так і самі акти на право
власності на земельні ділянки.
Визнання недійсними державних актів на
право власності вважається законним,
належним та окремим способом
поновлення порушених прав у судовому
порядку.

За таких обставин, враховуючи наведене
вище та на підставі ст. 309 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню,
оскільки визнано недійсним рішення
сесії селищної ради на підставі якого
видано оспорений прокурором держаний
акт та необхідно ухвалити нове рішення
про визнання недійсним державного акту
на право власності на земельну ділянку
серія ЯД № 533083 від 2 жовтня 2007 року,
виданого ОСОБА_1 та зареєстрованого у
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за № -
157.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу прокурора
Мукачівського району в інтересах
держави в особі Кольчинської селищної
ради задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 24 січня 2013 року скасувати.

Позов прокурора Мукачівського району в
інтересах держави в особі Кольчинської
селищної ради задовольнити.

Визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серія ЯД № 533083 від 2 жовтня 2007 року,
виданий ОСОБА_1. та зареєстрований у
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за № -
157.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
Судді: