Справа № 464/3237/14-ц
пр.№ 2/464/972/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

26.05.2014 Сихівський районний суд м.
Львова в складі:

головуючого судді Шашуріної Г.О.

за участю секретаря Причини О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом Приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант Авто» в
особі Львівської філії «Гарант Авто»
до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в
порядку регресу, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 про відшкодування збитків в
порядку регресу в розмірі 47 919,71 грн.,
посилаючись на те, що між ним в особі
Львівської філії та відповідачем 18.05.2012
року було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. З вини відповідача сталася
ДТП, внаслідок чого транспортному
засобу «АУДІ», державний номер НОМЕР_1
спричинені механічні пошкодження.
Позивачем виплачено страхове
відшкодування власнику пошкодженого
автомобіля «АУДІ» ОСОБА_2 у розмірі 47
919,71 грн. Зазначав, що подія ДТП мала
місце 01.08.2012р., однак відповідач
всупереч положенням Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» не повідомив страховика про
ДТП, що в свою чергу є підставою для
стягнення з нього заподіяної шкоди в
порядку регресу. З урахуванням
наведеного, просив стягнути з
відповідача 47 919,71 грн. матеріальної
шкоди в порядку регресу та судові
витрати.

Представник позивача подав суду заяву
в якій позов підтримав з підстав,
зазначених у заяві, просив вимоги
задовольнити в повному обсязі, розгляд
справи проводити у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи, причини неявки суду не
повідомив, заяв про можливість
розгляду справи за його відсутності
від відповідача не надходило.

Враховуючи наведене, суд вважає за
можливе на підставі ст. 224 ЦПК України
провести заочний розгляд справи на
підставі наявних у справі доказів.

З'ясувавши дійсні обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
18.05.2012 року між позивачем в особі
Львівської філії та ОСОБА_1 було
укладено договір № АВ/4656058
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, згідно з яким забезпеченим
транспортним засобом є автомобіль
«Шкода», державний номер НОМЕР_2.

Судом встановлено, що 01.08.2012 року по вул.
Леніна-вул.Кармелюка у смт.Літин
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля «Шкода»,
державний номер НОМЕР_2, під керуванням
відповідача та автомобілем «АУДІ»,
державний номер НОМЕР_1 під керуванням
водія ОСОБА_2

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди автомобіль «АУДІ» був
пошкоджений та розмір матеріальної
шкоди згідно зі ремонтною калькуляцією
№1040188/КР від 17.10.2013р. та страховим актом
№1040188 від 17.12.2012 року становить 47 919,71
грн.

Винним в порушенні Правил дорожнього
руху України та у вчиненні ДТП визнано
ОСОБА_1, якого було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП згідно з постановою судді
Сихівського районного суду м. Львова
від 17.09.2012 року № 1319/8888/2012.

Відповідно до положень п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст.
33 кону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин, учасники
дорожньо-транспортної пригоди
зобов'язані вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика,
з яким було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, у випадках, передбачених цим
Законом, МТСБУ про настання
дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що відповідач
всупереч наведеному вище положенню
Закону не вчасно повідомив страховика
про настання страхового випадку,
зокрема подія мала місце 01.08.2012 року, а
відповідач звернувся до страхової про
настання страхової події 02.10.2012 року,
про що свідчить відповідна заява.
Причини невчасного повідомлення не
обґрунтував.

За правилами ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

02.08.2012 року до позивача з повідомленням
про страховий випадок та заявою про
страхове відшкодування звернувся
власника пошкодженого автомобіля
«АУДІ», державний номер НОМЕР_1.

Положеннями ст. 22.1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 12.1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Згідно страхового поліса № АВ /4656058
франшиза є нульовою.

Позивач, керуючись договором
страхування, визнав ДТП, яке сталося
01.08.2012 року, страховою подією та у
зв'язку з цим, відповідно до страхового
акту № 1040188 від 17.12.2012 року, власнику
автомобіля «АУДІ», державний номер
НОМЕР_1, було відшкодовано матеріальну
шкоду, спричинену в результаті ДТП, в
сумі 47 919,71 грн.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, заподіяну з
вини іншого, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи в розмірі
виплаченого відшкодування.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27
Закону України «Про страхування», до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

У відповідності до п.п. «ґ» п.п. 38.1.1 п. 38.1
ст. 38 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин, страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 цього Закону, про настання
дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак, суд приходить до висновку, що
вимоги позивача в частині стягнення
матеріальної шкоди, в розмірі 47 919,71 грн.
в порядку регресу є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача слід
стягнути судові витрати, а саме судовий
збір у розмірі 479,19 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. 993, 1166, 1191 Цивільного кодексу
України, ст. 27 Закону України «Про
страхування», ст.ст. 12, 22, 33, 38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.ст. 10, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-226
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в:

позов Приватного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант Авто» в особі
Львівської філії «Гарант Авто» до
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в
порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Приватного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «Гарант
Авто»» 47 919 грн. (сорок сім тисяч
дев*ятслт дев*ятнадцять гривень 71 коп.)
матеріальної шкоди в порядку регресу
та 479 грн. (чотириста сімдесять дев*ять
гривень 19 коп.) судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача про його перегляд,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання копії вказаного рішення.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Львівської області
через Сихівський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя: