Дата документу 07.05.2014
Справа № 334/733/14-ц
Провадження № 2/334/986/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.

при секретарі Вєтлугіній Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Друга
Запорізька державна нотаріальна
контора про виділ часток в праві
спільної сумісної власності та
визнання права власності на спадкове
майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа: Друга Запорізька
державна нотаріальна контора про виділ
часток в праві спільної сумісної
власності та визнання права власності
на спадкове майно. В заяві зазначив, що
01.08.1994 р. ОСОБА_4 отримав свідоцтво про
право власності на житло №2354, видане
Ленінською районною радою народних
депутатів, на квартиру АДРЕСА_1. Разом з
ним, як члени сім'ї, на праві спільної
сумісної власності співвласниками
стали ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6.

З 01.08.94 р. і до ІНФОРМАЦІЯ_1 р. між
співвласниками квартири не було
вчинено жодних дій щодо визначення
часток у спільній сумісній власності,
не встановлювався порядок
користування житлом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. померла ОСОБА_6. Єдиним
спадкоємцем першої черги за законом
після смерті ОСОБА_6 є позивачка,
ОСОБА_1, як її донька.

Після смерті матері позивачки
відкрилася спадщина на частину спірної
квартири. Оскільки позивачка є донькою
і постійно проживала разом зі своєю
матір'ю на момент її смерті та після
цього приступила до володіння і
розпорядження частиною квартири, вона
прийняла спадок фактично, не
звертаючись до нотаріальних органів.

Позивачка має право на спадкування в
порядку спадкування за законом на
частину квартири АДРЕСА_1.

24.05.2013 р. ОСОБА_1 звернулася до Другої
Запорізької Державної нотаріальної
контори із заявою про оформлення
свідоцтва на право спадщини за законом.
Однак, 24.05.2013 р. нотаріусом Другої
Запорізької Державної нотаріальної
контори Вельможко Н.О. було відмовлено
у видачі Свідоцтва про право на
спадщину за законом на ім'я ОСОБА_1
після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_6 на
квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку з
неможливістю визначити частку, що
належало спадкодавцю у вищезазначеній
у квартирі, що є в спільній власності,
та винесено постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії. Відповідачі
від написання заяви про визначення
часток кожного з них в нотаріальній
конторі відмовляються, що позбавляє
позивачку права оформити належним
чином спадкове майно, тому вона була
вимушена звернутися до суду. Позивачка
просить визначити ідеальні частки у
праві спільної сумісній власності
квартири АДРЕСА_1 та визнати за
позивачкою право власності на 1/5
частину квартири АДРЕСА_1, в порядку
спадкуванням за законом після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_6.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилася, надала суду письмову заяву
про розгляд справи без її участі,
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилися, надали суду
письмову заяву про розгляд справи без
їх участі, проти задоволення позову не
заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився з невідомих суду причин, про
час і місце слухання справи був
повідомлений належним чином, письмових
заперечень суду щодо позову не надав.

Представник третьої особи - Другої
Запорізької державної нотаріальної
контори в судове засідання не з'явився,
про час і місце слухання справи був
повідомлений належним чином, просить
розглянути справу без його участі, про
що надав суду письмову заяву.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
та дослідивши у сукупності докази у
справі, суд приходить до наступних
висновків.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва №2354 про право власності на
житло, видане виконавчим комітетом
Ленінської районної Ради народних
депутатів 01.08.1994 р. ОСОБА_4 та членам
його сім'ї - ОСОБА_6, а також ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 належить на праві
спільної сумісної власності квартира
АДРЕСА_1, а також підтверджується
технічним паспортом на спірну
квартиру, виданим 25.07.1994 р. Запорізьким
міжміським бюро технічної
інвентаризації, з реєстрацією поточних
змін 08.07.1997 р. (а.с.8, 10-11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. померла ОСОБА_6, мати
позивачки, що підтверджується
свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, яке
видано 04.11.2002 р.(а.с.7)

Заповіту ОСОБА_6 не залишила. Єдиною
спадкоємницею першої черги за законом
після смерті ОСОБА_6 є її донька ОСОБА_1 -
позивачка по справі, що
підтверджується свідоцтвом про
народження позивачки серії НОМЕР_2,
виданого повторно 30.08.1930 р. Сунженським
Рай Бюро ЗАГС, актовий запис №63 від
17.03.1930 р., що матір'ю ОСОБА_1 є ОСОБА_6, та
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3,
виданого 05.02.1952 р. Сунженським р/б ЗАГС
Грозненської області, актовий запис №6,
що 05.02.1952 р. ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_4
і змінила прізвище на ОСОБА_1. (а.с.9).

Відповідно до вимог ч.1 ст.368 ЦК України
спільна власність двох або більше осіб
без визначених часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю.

Згідно ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу
частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду.

Відповідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі
поділу майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівним, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Ні домовленістю між померлою ОСОБА_6 та
сторонами у справі, а ні законом не
визначені інші їх частки у квартирі,
тому ним належить в рівних частках
право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Таким чином суд вважає, що частки
кожного з співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 є
рівними і становлять по 1/5 частині
кожному.

Після смерті ОСОБА_6, відкрилася
спадщина у вигляді 1/5 частки квартири
АДРЕСА_1.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7
«Про

судову практику у справах про
спадкування», у разі відкриття
спадщини до 01.01.2004 року застосовується
чинне на той час законодавство,
зокрема, відповідні правила Цивільного
кодексу Української РСР, у тому числі
щодо прийняття спадщини, кола
спадкоємців за законом. Справи про
спадкування розглядаються судами за
правилами позовного провадження, якщо
особа звертається до суду з вимогою про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, які можуть вплинути на
спадкові права й обов'язки інших осіб
та (або) за наявності інших спадкоємців
і спору між ними.

Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР
(1963р.) спадкоємство здійснюється за
законом або за заповітом.

Статтею 529 Цивільного кодексу
Української РСР (у редакції чинній на
момент відкриття спадщини), при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

До числа спадкоємців першої черги
належить також дитина померлого, яка
народилася після його смерті. Онуки і
правнуки спадкодавця є спадкоємцями за
законом, якщо на час відкриття спадщини
немає в живих того з їх батьків, хто був
би спадкоємцем; вони успадковують
порівну в тій частці, яка належала б при
спадкоємстві за законом їх померлому
родителю

Згідно до ст.. 548 ЦК Української РСР, для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР
(1963) визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном, або якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Після смерті ОСОБА_6, її донька ОСОБА_1
фактично прийняла спадщину, так як була
зареєстрована та проживала разом зі
спадкодавцем, та вступила в управління
та володіння спадковим майном.

Факт проживання та реєстрації у
спірній квартирі ОСОБА_1 на день смерті
ОСОБА_6 підтверджується довідкою МКП
«Основаніє» від 18.04.2013 р. (а.с.12).

24.05.2013 р. ОСОБА_1 звернулася до Другої
Запорізької Державної нотаріальної
контори із заявою про оформлення
свідоцтва на право спадщини за законом.
Однак, 24.05.2013 р. нотаріусом Другої
Запорізької Державної нотаріальної
контори Вельможко Н.О. було відмовлено
у видачі Свідоцтва про право на
спадщину за законом на ім'я ОСОБА_1
після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_6 на
квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку з
неможливістю визначити частку, що
належало спадкодавцю у вищезазначеній
у квартирі, що є в спільній власності,
та винесено постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії.(а.с.40-41).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування» №7
від 30.05.2008 р. уразі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Відповідно до ст. 182 ЦК України та
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень», об'єкти
нерухомого майна підлягають
спеціальній реєстрації відповідним
органом.

Відповідно до п.1 ст. 3 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень», державна
реєстрація прав є обов'язковою.
Інформація про права на нерухоме майно
та їх обтяження підлягає внесенню до
Державного реєстру прав.

Відповідно до п.5. ч.1 ст. 19 ЗУ «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»,
державна реєстрація прав проводиться
на підставі рішень судів, що набрали
законної сили.

Відповідно до п. 26, 27 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011
року №703, для проведення державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені Порядком.
Документом, що підтверджує виникнення,
перехід та припинення права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, є рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно.

Таким чином враховуючи та аналізуючи
усі надані докази, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивачки є
законними, обґрунтованими та
підлягають задоволенню, шляхом
визнання за позивачкою, право
власності на 1/5 частки квартири АДРЕСА_1
в порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що не порушує
невизнанні або оспорюванні права,
свободи чи інтереси будь-яких осіб.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57, 59, 60, 61, 88, 212-215
ЦПК України, ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК
Української РСР (ред.1963), ст.ст. 182, 368, 370,
372, 392 ЦК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування» №7
від 30.05.2008 р., Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити, що частки кожного з
співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_3,
ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 є рівними і
становлять по 1/5 частині кожному.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5
частки квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Т.Є.Баруліна