Провадження № 2/434/736/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 травня 2014 року Артемівський
районний суд м. Луганська в складі:

Головуючого - судді Река А.С.

при секретарі - Ліпітюк К.С.

за участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - ОСОБА_3,
житлово-будівельний кооператив
«Мечта» про визначення порядку
користування квартирою, вселення в
квартиру,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2013 року позивач
звернулася до суду з дійсним позовом. В
обґрунтування своїх позовних вимог
зазначила, що з відповідачем
знаходилась у шлюбі з 1977 року, а 1990 року
шлюб розірвано. Від спільного шлюбу
мають дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.
Після розлучення позивачка та
відповідач відновили шлюбні відносини
і до 2006 року проживали разом однією
сім'єю в квартирі за адресою: АДРЕСА_1.
Спірна квартира належить позивачці та
відповідачу на праві приватної
спільної часткової власності в рівних
частках . Право спільної часткової
власності на ? частину квартири
зареєстровано в МКП «БТІ» за ОСОБА_1, на
підставі рішення Артемівського
районного суду м. Луганська від 06.02.2007
року. Раніше ця квартира належала
кооперативу ЖБК «Мечта» , була виділена
членові кооперативу - відповідачу
ОСОБА_2. На той час сторони знаходились
у шлюбі. Після сплати пайового внеску,
квартира стала спільною сумісною
власністю подружжя. З 2010 року сторони
не мешкають разом, позивачка змушена
була піти з даної квартири, оскільки
відповідач створював неможливі умови
для проживання з ним в одній квартирі,
влаштовував скандали, виганяв,
погрожував фізичною расправою, у
зв'язку з чим позивачка просить
визначити порядок користування
квартирою, розташованою за адресою:
АДРЕСА_1 згідно якого: виділити їй в
користування 8 житлову кімнату площею
19,20 м.кв. разом з І балконом 1,30 м.кв.;
виділити відповідачу ОСОБА_2 в
користування 7 житлову кімнату 13,10 м.кв.;
залишити у загальному користуванні
підсобні приміщення: 1 коридор - 5,90 м.кв.,
2 вбудована шафа - 0,50м.кв., 3 ванна
кімната - 2,80 м.кв., 4 вбиральня -1,20 м.кв., 5
кухня - 7,50 м.кв., 6 коридор -2,50 м.кв.;
вселити в квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати
відповідача звільнити житлову кімнату
площею 19,20 м.кв разом з І балконом 1,30
м.кв.; зобов'язати відповідача не
чинити перешкоди в проживанні та в
здійсненні порядку користування
виділеної кімнати позивачки 19,20 м.кв. з
балконом та підсобних приміщень в
квартирі, зобов'язати
Житлово-будівельний кооператив
«Мечта» укласти окремі договори з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Ухвалою суду від 04.04.2014 року
позовні вимоги в частині зобов'язання
Житлово-будівельного кооперативу
«Мечта» укласти окремі договори з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишено без
розгляду.

Позивач в судовому засіданні
надала пояснення аналогічно
викладеним позові, на задоволенні
позовних вимог наполягала.

Відповідач, позов визнав частково,
пояснивши, що він є інвалідом третьої
групи (сердцево - судинного
захворювання), у зв'язку з чим йому
необхідне більше повітря, тому позовні
вимоги в частині виділення позивачці в
користування 8 житлової кімнати площею
19,20 м.кв., яка разом з І балконом 1,30 м.кв.
не визнає. Вважає, що квартира повинна
залишитися у загальному користуванні,
не заперечує проти вселення позивача
до квартири, зобов'язується не чинити
їй перешкод у користуванні квартирою.

Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги
позивача підтримав у повному обсязі.

Третя особа Житлово-будівельний
кооператив «Мечта» у судове засідання
свого уповноваженого представника не
направило, до суду надійшла заява про
слухання справи за їх відсутністю,
проти задоволення позову не
заперечували.

Заслухавши думку сторін,
дослідивши письмові докази, суд
приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка та відповідач з 1977 року
перебували у шлюбі, який 14.03.1990 року
розірвали, відповідно свідоцтва про
розірвання шлюбу (а.с.12). Від спільного
шлюбу мають дитину - ОСОБА_3 ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про
народження від 24.02.1974 року (а.с.15).

Відповідно рішення виконавчого
комітету Артемівської районної у м.
Луганську ради №21/14 від 16.01.2007 року
право приватної власності на квартиру
АДРЕСА_1. оформлено на відповідача
ОСОБА_2.(а.с.38). Між тим за позивачкою
визнано право власності на ? частку
спірної квартири АДРЕСА_1, на підставі
рішення Артемівського районного суду
м. Луганська від 06 лютого 2007 року (а.с.8),
що підтверджується Витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності, виданого 05.07.2013 року (а.с.10).

Згідно ст..47 Конституції України
кожен має право на житло. Держава
створює умови, за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду. Громадянам, які
потребують соціального захисту, житло
надається державою та органами
місцевого самоврядування безоплатно
або за доступну для них плату
відповідно закону.

Таким чином, судом встановлено, що
згідно з технічного плану квартира
складається з двох кімнат житловою
площею 32,30 кв.м., у тому числі: 7 житлова
кімната - 13,10 м.кв., 8 житлова кімната - 19,20
м.кв.; 1 коридор - 5,90 м.кв, 2 вбудована шафа
- 0,50 м.кв., 3 ванна кімната - 2,80 м.кв., 4
вбиральня - 1,20 м.кв., 5 кухня - 7,50 м.кв., 6
коридор - 2,50 м.кв., І балкон - 1,30 м.кв.

Сторони не можуть дійти згоди
щодо порядку користування спірною
квартирою.

Між сторонами склалися правовідносини
співвласників, крім того, житлові
правовідносини. Відповідач
перешкоджає позивачці користуватися
своєю часткою у спірній квартирі даний
факт підтверджено актом сусідів,
листом Артемівського РВ ЛМУ УМВС
України в Луганській області від 06.11.2013
року (а.с.10, 61).

Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною власністю.
Порядок володіння і користування
спільним майном може бути встановлений
за взаємною згодою співвласників.

Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності (ч. 3 ст. 358 ЦК України)

Пленум Верховного Суду України в п. 14
постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про
судову практику у справах за позовами
про захист приватної власності»
роз'яснив, що квартира, яка є спільною
сумісною чи спільною частковою
власністю, на вимогу учасника
(учасників) цієї власності підлягає
поділу в натурі, якщо можливо виділити
сторонам ізольовані жилі та інші
приміщення з самостійними виходами,
які можуть використовуватися як окремі
квартири або які можна переобладнати в
такі квартири. У протилежному випадку
може бути встановлено порядок
користування приміщеннями квартири,
якщо про це заявлено позов.

Проте, у задоволенні позову слід
відмовити, оскільки сторонам спірна
квартира належить по 1 2 частині
кожному. Між тим, запропонований
позивачкою порядок користування
призведе до штучного погіршення права
власності та житлових умов
відповідача, оскільки за таким
варіантом йому запропоновано кімнату,
яка на 6,1 кв м. є меншою від кімнати
позивачки.

Посилання на те, що ОСОБА_1 потрібна
більша кімната,оскільки нею будуть
користуватися члени її родини - син,
невістка та внук не є підставою для
збільшення розміру житлової площі, яка
виділяється, оскільки при визначенні
порядку користування квартирою, яка
належить сторонам на праві власності
враховуються частки сторін, які є
рівними.

Сторонам роз'яснені вимоги ч. 4
ст. 10 ЦПК України, що суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин по справі: роз'яснює особам,
які беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджає про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим кодексом.

Оскільки сторони не досягли
згоди щодо порядку користування
спірною квартирою, виходячи з того, що
відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен
із співвласників має право на надання
йому у володіння і користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка в
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності, у
задоволенні позову ОСОБА_1 про
встановлення порядку користування
квартирою, за яким їй слід виділити
житлову кімнату розміром 19,20 кв.м. слід
відмовити.

У відповідності до ст.321 ЦК України,
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

У відповідності до ст.150 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей.

Позивач зверталася до міліції,
щодо неправомірних дій відповідача,
про що свідчить відповідь Начальника
Артемівського РО ЛГУ УМВС України в
Луганській області Белозерова Ю.П.

Оскільки, відповідач позбавляє
позивача права користуватись житловою
площею у квартирі розташованою за
адресою: АДРЕСА_1, позивач в
добровільному порядку не має
можливості усунути перешкоди в
користуванні, та враховуючи те, що
відповідач не заперечував проти
заявлених вимог і визнав їх в частині
вселення ОСОБА_1 у квартиру
розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та
усунення перешкод в проживанні та
користуванні - підлягають задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 47 Конституції України,
Пленум Верховного Суду України в п. 14
постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про
судову практику у справах за позовами
про захист приватної власності», 150
Житлового кодексу України, ст.. ст. 321, 358
ЦК, ст. ст. 10, 58, 60, 119-120, 208, 209, 212- 215 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
ОСОБА_1 перешкод в проживанні та
користуванні квартирою, розташованою
за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволені інших вимог -
відмовити.

Рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
на подання апеляційної скарги, якщо
така скарга не була подана.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області шляхом подання
апеляційної скарги через Артемівський
районний суду м. Луганська у
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Суддя
А.С. Река