Справа №591/9942/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Прокудіна Н. Г.Номер
провадження 22-ц/788/961/14 Суддя-доповідач -
Левченко Т. А. Категорія - 45
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г., Таран С. А.,

з участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І. ,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 09 квітня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про визначення порядку користування
земельною ділянкою та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виділ
земельної ділянки, -

в с т а н о
в и л а:

ОСОБА_3 звернулася з позовом, який
обгрунтовує тим, що вона є власником
22/100 частин житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1. 78/100 частин цього
житлового будинку належить
відповідачу ОСОБА_4 На підставі
договору оренди їй та відповідачу
виділена в користування земельна
ділянка за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,2074
га, їй -22/100 частини від 0,2074 га, а ОСОБА_4 -
78/100 частини від 0,2074 га. Між ними склався
певний порядок користування земельною
ділянкою відповідно до часток в праві
власності на будинок, але на даний час
відповідач дозволяє їй користуватися
спільним подвір'ям лише з його дозволу.
Коли відповідач відсутній він зачиняє
ворота і вона не має змоги ввійти в
двір, тому просить суд визначити
порядок користування земельною
ділянкою домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1 відповідно до варіанту 2
висновку експертизи № 131 від 20.02.2014
року.

ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним
позовом в якому просить виділити йому
частину земельної ділянки та визначити
порядок користування земельною
ділянкою АДРЕСА_1 відповідно до
варіанту 1 висновку експертизи №131 від
20.02.2014 року.

Рішенням суду від 09 квітня 2014 року
визначено порядок користування
земельною ділянкою АДРЕСА_1, відповідно
до висновку земельно-технічної
експертизи № 131 від 20.02.2014 р., варіант- 1,
(додаток №3), відповідно до ідеальних
часток співвласників.

Співвласнику І ОСОБА_3 456 кв.м.; (в
додатках показано жовтим кольором);

Співвласнику ІІ ОСОБА_4 1618 кв.м., (в
додатках показано синім кольором), в
т.ч. 618 кв.м. - надлишок площі безоплатної
передачі земельної ділянки.

В т.ч.: співвласнику ОСОБА_3 та
співвласнику ОСОБА_4 земельної ділянки
загального користування загальною
площею 212 кв.м. (в додатках показано
зеленим кольором), що залишається у
спільній частковій власності
співвласників І, ІІ, тобто на кожного з
двох співвласників припадає ?
зазначеної площі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду. В доводах
апеляційної скарги посилається на те,
що судом при ухваленні рішення було
порушено норми матеріального та
процесуального права, неповно
досліджені та з'ясовані обставини
справи, висновки суду не відповідають
обставинам справи. Посилається на те,
що вона надала докази про свій стан
здоров'я, який свідчить про те, що вона
не може користуватися земельною
ділянкою згідно з варіантом №1
земельно-технячної експертизи. Крім
того показання свідків з боку
відповідача не доводять ту обставину,
що її мати користувалась земельною
ділянкою за варіантом № 1.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення ОСОБА_3 та її представника
ОСОБА_5, ОСОБА_4 та його представника
ОСОБА_6, вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 є власником 22/100 частин
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 02.12.2010 року
після смерті своєї матері ОСОБА_7 (а. с.
12).

78/100 частин цього житлового будинку
належить відповідачу ОСОБА_4 на
підставі договору довічного утримання
від 30.05.2007 року (а. с. 25-29).

04 червня 2013 року між Сумською міською
радою та ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено
договір оренди земельної ділянки за
яким сторонам передано в оренду
земельну ділянку загальною площею 0,2074
га за адресою: АДРЕСА_1 (22/100 частини від
0,2074 га та 78/100 частин від 0,2074 га
відповідно). Земельна ділянка надана в
оренду для будівництва та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд.
Договір укладено строком до 27 березня
2038 року (а. с. 4-8).

За висновком судової
земельно-технічної експертизи №131 від
20.02.2014 р., запропоновано два варіанти
порядку користування земельною
ділянкою з врахуванням вже проведеного
поділу будинку та господарських
будівель між співвласниками та
відповідно до часток сторін в праві
власності на будинок (а. с. 54-63). Як за
одним, так і за другим варіантом
частина земельної ділянки залишається
в загальному користуванні сторін.

Надаючи перевагу 1 варіанту висновку
земельно-технічної експертизи № 131 від
20.02.2014 року, суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_4 проживає
постійно в даному домоволодінні,
користується землею для здійснення
городництва та садівництва, на його
частині земельної ділянки зроблено
садові насадження. ОСОБА_3 не проживає
постійно за адресою АДРЕСА_1, в її
частині помешкання проживають
квартиранти, які часто міняються,
доступ до земельної ділянки, згідно
варіанту 1 є не лише через вулицю, а і
через подвір'я загального
користування, а даних про те, що ОСОБА_3
за станом здоров'я може чи не може
користуватись земельною ділянкою та на
якій відстані повинна бути земельна
ділянка суду не надано.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
варіанту порядку користування
земельною ділянкою, так як суд дійшов
його правильно встановивши фактичні
обставини справи, з додержанням норм
матеріального та процессуального
права.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного суду України від 16 квітня 2004
року № 7 «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» (пункти 19;21) у
справах за позовом учасників спільної
власності на землю про встановлення
порядку володіння й користування
спільною земельною ділянкою, на якій
розташовані належні їм жилий будинок,
господарські будівлі та споруди, суд
з'ясовує і враховує можливість
нормального користування будинком і
здійснення догляду за ним,
розташування господарських будівель,
споруд, необхідність зведення
будівель, розташування плодово-ягідних
насаджень співвласників, можливість
проходу з вулиці на подвір'я тощо.
Враховуються також вимоги санітарних
правил і правил протипожежної безпеки.

При пред'явленні вимог кожним з
учасників спільної власності про
встановлення порядку користування
спільною земельною ділянкою суд може
залишити в спільному користуванні лише
ділянки, роздільне користування якими
встановити неможливо.

Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються
також випадків, коли належні особам на
праві спільної власності жилий
будинок, господарські будівлі та
споруди розташовані на земельній
ділянці, яка знаходилася в їх
користуванні до її приватизації або за
договором оренди.

Виходячи з того, що порядок
користування спільною земельною
ділянкою, у тому числі тією, на якій
розташовані належні співвласникам
жилий будинок, господарські будівлі та
споруди, визначається насамперед
їхньою угодою залежно від розміру
їхніх часток у спільній власності на
будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК
України бере до уваги цю угоду при
вирішенні спорів як між ними самими,
так і за участю осіб, котрі пізніше
придбали відповідну частку в спільній
власності на землю або на жилий будинок
і для яких зазначена угода також є
обов'язковою. Це правило стосується тих
випадків коли жилий будинок було
поділено в натурі.

Суд може не визнати угоду про порядок
користування земельною ділянкою, коли
дійде висновку, що угода явно ущемляє
законні права когось зі співвласників,
позбавляє його можливості належно
користуватися своєю частиною будинку,
фактично виключає його з числа
користувачів спільної земельної
ділянки, суперечить
архітектурно-будівельним, санітарним
чи протипожежним правилам.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням народного суду Зарічного
району м. Суми від 29 липня 1975 року
будинок по АДРЕСА_1 було поділено в
натурі між колишніми співвласниками (а.
с. 44). Згідно даних технічного паспорту
на будинок до укладення договору
оренди в користуванні співвласників
будинку знаходилась земельна ділянка
площею 2083 кв. м. (а. с. 39-40).

ОСОБА_4 набув право власності на 78/100
будинку по АДРЕСА_1 на підставі
договору довічного утримання від 30.05.2007
року, укладеного з ОСОБА_8 В будинку він
став постійно проживати разом з сім'єю
з 2006 року, після смерті своєї матері,
яка перебувала з ОСОБА_8 в шлюбі. До
вселення в будинок він постійно
допомагав матері та вітчиму по
господарству. Згідно паспортних даних
місце проживання ОСОБА_4 з 2000 року
зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1. На
протязі тривалого часу між ОСОБА_8, а
потім ОСОБА_4 та ОСОБА_7 склався порядок
користування спірною земельною
ділянкою, який відповідає варіанту 1
порядку користування земельною
ділянкою згідно висновку судової
земельно-технічної експертизи №131 від
20.02.2014 р. за яким ОСОБА_7 користувалась
земельною ділянкою біля свого будинку
та крайньою частиною земельної
ділянки, яка використовувалась нею під
город. Вказану обставину підтвердила в
судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_3, пояснивши, що дійсно в порядку,
який відповідає варіанту 1 судової
земельно-технічної експертизи, її мати
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а потім ОСОБА_4
користувались земельною ділянкою на
протязі більше десяти років до смерті
матері. Також вона пояснила, що разом з
матір'ю вона в будинку не проживала та
не проживає на даний час, земельну
ділянку для городництва не
використовує. В належній їй частині
будинку з її дозволу проживає її
знайома.

За варіантом 2 порядку користування
земельною ділянкою згідно висновку
судової земельно-технічної експертизи
№131 від 20.02.2014 р., на якому наполягає
ОСОБА_3, їй в користування виділяється
та частина земельної ділянки, яку на
протязі тривалого часу використовує
ОСОБА_4 під садівництво та городництво.
На цій частині земельної ділянки ним
посаджені фруктові дерева та ягідні
кущі. Із старих фруктових дерев, які
були посаджені попередніми
співвласниками будинку, залишились
тільки два дерева. Вказані обставини
підтверджуються фотознімками з місця
розташування земельної ділянки та їх
визнала і сама ОСОБА_3 в судовому
засіданні апеляційного суду.

Свідок ОСОБА_9, який проживає по
сусідству зі спірною земельною
ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 з 1972 року,
допитаний в судовому засіданні
апеляційного суду також підтвердив, що
між ОСОБА_8, а потім ОСОБА_10 та ОСОБА_7
склався порядок користування спірною
земельною ділянкою, який відповідає
варіанту 1 порядку користування
земельною ділянкою згідно висновку
судової земельно-технічної експертизи.
Крім того він також пояснив, що ОСОБА_10
завозив землю на частину земельної
ділянки, на якій ним були посаджені
фруктові дерева і ягідні кущі та
вирівнював її. Він за нею на протязі
тривалого часу постійно доглядає та
обробляє.

Таким чином, виходячи з викладеного,
колегія суддів приходить до висновку,
що між попередніми власниками будинку
та користувачами земельної ділянки
(ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а потім ОСОБА_4)
існувала домовленість про порядок
користування спірною земельною
ділянкою, яка є обов'язковою і для
ОСОБА_3, яка набула право власності на
частину будинку пізніше. Підстав не
брати до уваги цю домовленість, при
визначенні порядку користування
земельною ділянкою між сторонами,
немає. Крім того судом першої інстанції
правильно було враховано ту обставину,
що ОСОБА_3 не проживає в належній їй
частині будинку та не обробляє
земельну ділянку, яку її мати
використовувала для городництва. В той
час, як ОСОБА_10 постійно проживає в
будинку та використовує свою частину
земельної ділянки для городництва та
садівництва, здійснюючи за нею
належний догляд.

Не може колегія суддів погодитись
і з доводами апеляційної скарги про те,
що ОСОБА_3 не може користуватися
земельною ділянкою згідно з варіантом
№1 земельно-технічної експертизи за
станом здоров'я, а саме вона не взмозі
ходити донизу до земельної ділянки, яка
знаходиться під схилом та яку її мати
використовувала для городництва. Одна
та обставина, що згідно довідки МСЕК їй
встановлена третя группа інвалідності
з ураженням опорно-рухового аппарату з
датою чергового переогляду 19.12.2015 року,
не свідчить про те, що ОСОБА_3 не може
вільно ходити до спірної земельної
ділянки. Інших належних доказів на
підтвердження вказаної обставини вона
суду не надала.

Крім того, обгрунтовуючи свій позов про
визначення порядку користування
спірною земельною ділянкою, ОСОБА_3
посилається на те, що між нею та ОСОБА_4
склався певний порядок щодо
користування земельною ділянкою
відповідно до часток у праві власності
на будинок. На даний час у них виник
спір з приводу користування земельною
ділянкою в зв'язку з тим, що ОСОБА_4
перешкоджає їй користуватись спільним
подвір'ям. Які-небудь інші обставини, в
тому числі неможливість користуватись
певною частиною земельної ділянки за
станом здоров'я, ОСОБА_3 як підставу
свого позову в позовній заяві не
зазначила.

Таким чином, виходячи з викладеного,
колегія суддів вважає, що рішення суду
в частині визначення варіанту
користування спірною земельною
ділянкою між сторонами є законним і
справедливим. Доводи апеляційної
скарги, за встановлених обставин, не
впливають на висновки суду по суті
спору і не містять нових даних, які б
давали підстави для скасування чи
зміни рішення суду в цій частині.

В той же час, визначаючи порядок
користування земельною ділянкою, суд
першої інстанції помилково зазначив в
мотивувальній та резолютивній частині
рішення про залишення земельної
ділянки загального користування
площею 212 кв. м у спільній частковій
власності співвласників І, ІІ, так як
земельна ділянка надана сторонам в
користування, а не у власність. Крім
того є помилковою вказівка суду про те,
що 618 кв. м. земельної ділянки, яка
виділяється в користування ОСОБА_4, є
надлишок площі безоплатної передачі
земельної ділянки, так як за договором
оренди ОСОБА_4 передано земельну
ділянку в частці 78/100 в користування за
плату, яка визначена умовами договору
оренди земельної ділянки. Таким чином
зазначені помилкові посилання та
вказівку суду першої інстанції
необхідно виключити з мотивувальної та
резолютивної частини рішення.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.3; 309 ч. 1 п. 3;
313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Змінити мотивувальну та резолютивну
частину рішення Зарічного районного
суду м. Суми від 09 квітня 2014 року,
виключивши посилання про залишення
земельної ділянки загального
користування загальною площею 212 кв. м.
у спільній частковій власності
співвласників І, ІІ та вказівку «в т. ч.
618 кв. м. - надлишок площі безоплатної
передачі земельної ділянки».

В іншій частині рішення Зарічного
районного суду м. Суми від 09 квітня 2014
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржено у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -