Справа № 464/8050/13
Головуючий у 1 інстанції: Борачок
Провадження № 22-ц/783/2284/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бермеса І.В.,
Мусіної Т.Г.

за участі секретаря:
Азенко М.В.

з участю: представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника за
довіреністю ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на заочне
рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 25 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до
ОСОБА_2 про визначення часток у
спільній сумісній власності,-

ВСТАНОВИЛА:

заочним рішенням Сихівського
районного суду м. Львова від 25 грудня 2013
року позов ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до
ОСОБА_2 про визначення часток у
спільній сумісній власності
задоволено.

Визначено за ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_2 по 1/4 ідеальної частки за кожним
у спільній сумісній власності у
квартирі АДРЕСА_1, загальною площею 38.2
кв.м.

Рішення суду оскаржив представник за
довіреністю ОСОБА_2 - ОСОБА_6

В апеляційній скарзі посилається на те,
що первинно позивачі просили визнати
її такою що втратила право на
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1.

Заявою від 28.11.2013 року позивачі
одночасно змінили предмет, і підставу
позову, зокрема просили визначити
частки співвласників у спірній
квартирі, що є неприпустимим
відповідно до вимог ст. 31 ЦПК України.

За таких обставин суд не справі був
прийняти заяву позивачів від 28.11.2013
року до розгляду, а, прийнявши її, не
вправі був вважати неявку відповідача
в судове засідання 25.12.2013 року
повторною неявкою.

Судом не враховано, що на час вирішення
спору спірної квартири загальною
площею 38.2 кв.м., як такої, не існувало,
оскільки позивачами здійснено
самовільну надбудову та прибудову до
неї, і з цього приводу є судовий спір.

Просить заочне рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 25 грудня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 на підтримання апеляційної
скарги, представника позивача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 на її заперечення, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість оскаржуваної ухвали в
межах доводів апеляційної скарги, та
вимог заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ст.31 ЦПК України до
початку розгляду судом справи по суті
позивач має право шляхом подання
письмової заяви змінити предмет або
підставу позову.

Як убачається з матеріалів справи, 19
серпня 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8
звернулися з позовом ОСОБА_2 у якому
просили визнати відповідачку такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням за адресою:
АДРЕСА_1, з підстав передбачених
ст.ст.71,72 ЦК України, ст.ст.155,163 ЖК
України (а.с.3-6).

Провадження о справі відкрито 22 серпня
2013 року, і розгляд справи було
призначено на 13 вересня 2013 року (а.с.1).

Ухвалою судового засідання від 13
вересня 2013 року розгляд справи
відкладено на 17 жовтня 2013 року (а.с.27).

В судовому засіданні 17 жовтня 2013 року
було задоволено клопотання
представника позивачів ОСОБА_5 про
відкладення розгляду справи для
надання йому можливості подати заяву
про зміну предмета позову. Розгляд
справи відкладено на 28.11.2013 року (а.с.39).

В судовому засіданні 28 листопада 2013
року було прийнято заяву позивачів про
зміну предмету позову, а саме
визначити, що частка ОСОБА_4, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_2 в однокімнатній
квартирі АДРЕСА_1 загальною площею 38,2
кв.м. згідно свідоцтва про право
власності № Г-00126 від 14.02.2002 року,
становить по ? (а.с.41-42).

У зв»язку із неявою відповідача в
судове засідання на 28 листопада 2013
року, розгляд справи було відкладено на
25 грудня 2013 року (а.с.47).

Через повторну неявку відповідача, яка
належним чином була повідомлена про
наступне судове засідання (а.с.50), 25
грудня 2013 року судом було проведено
заочний розгляд справи.

Таким чином, позивачами до початку
розгляду справи по суті було змінено
предмет позову, що передбачено ст.31 ЦПК
України, тому доводи апеляційної
скарги про порушення судом норм
процесуального права при прийнятті
заяви позивачів від 28 листопада 2013 року
є необгрунотованими.

Також установлено, що згідно свідоцтва
про право власності №Г-00126 від 14.02.2012р.,
квартира АДРЕСА_1, загальною площею 38.2
кв.м належить на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та ОСОБА_2.

Частки сторін у квартирі не визначені.

Домовленості щодо порядку визначення
(виділу) часток сторони не досягли.

Згідно з вимогами ст.369 ЦК України
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленість між ними.
Розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності. здійснюється за
згодою всіх співвласників.

Відповідно до ст.370 ЦК України
співвласники мають право на виділ в
натурі частки із майна, що є у спільній
сумісній власності. У разі виділу
частки із майна, що є у спільній
сумісній власності вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішення суду.

Згідно з вимогами ст.372 ЦК України,
майно, що є у спільній сумісній
власності, може бути поділене між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
рівність часток співвласників та
обгрунотовано визнав за ОСОБА_4, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_2 по 1/4 ідеальної частки за
кожним у спільній сумісній власності -
квартирі АДРЕСА_1, загальною площею 38.2
кв.м.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримано
процедуру розгляду справи, встановлену
ЦПК України, ухвалено справедливе
рішення, тому підстав для його зміни чи
скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313,
п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника за
довіреністю ОСОБА_2 - ОСОБА_6 - відхилити.

Заочне рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 25 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.