Олевський районний суд Житомирської
Справа № 287/145/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2014 року
м. Олевськ

Олевський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді
Волощука В.В.

з участю:

секретаря судового засідання
Федорчук Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Олевську цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом,
в якому просить розірвати шлюб з
відповідачем, при цьому зазначивши, що
з 19.01.2002 року вони перебувають у шлюбі,
який був зареєстрований відділом
реєстрації актів громадського стану
Олевського районного управління
юстиції Житомирської області за
актовим записом № 03.

Від спільного проживання у шлюбі з
відповідачем мають неповнолітніх
дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають по
місцю проживання позивачки.

Позивачка надала до суду письмову
заяву в якій просить суд розглянути
справу без її участі, позовні вимоги
підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання на
неодноразові виклики до суду не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про день, час та місце
розгляду справи про, що свідчать
поштові повідомлення про отримання
судової повістки. Заяви щодо розгляду
чи відкладення розгляду справи до суду
не подав.

Так відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України
слідує, що сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про причини неявки у
судове засідання. У разі
неповідомлення суду про причини неявки
вважається, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, не з'явилися
в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи зазначену норму Закону, а
також те, що розгляд вказаної справи
призначався неодноразово, а відповідач
мав можливість прибути у судове
засідання та (або) уповноважити іншу
особу (представника) прибути в судове
засідання. У зв'язку з чим розгляд
справи затягується відносно його
розумності розгляду справи по суті, а
тому суд з врахуванням наведеного
визнає причину неявки до суду
відповідача неповажною та проводить
розгляд справи у відсутності
відповідача і позивачки за її заявою,
на підставі тих письмових доказів, які
знаходяться у справі.

Судом установлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що
сторони з 19.01.2002 року перебувають у
шлюбі, який був зареєстрований
відділом реєстрації актів
громадського стану Олевського
районного управління юстиції
Житомирської області за актовим
записом № 03, що стверджується
свідоцтвом про шлюб. Від спільного
проживання в шлюбі сторони мають
неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які
проживають по місцю проживання
позивачки, що стверджується копіями
свідоцтв про народження дітей.

Під час спільного проживання у шлюбі
між позивачкою та відповідачем виникли
неприязні відносини, які створили
обстановку при якій збереження сім'ї є
неможливим, і у зв'язку з чим сторони не
підтримують шлюбні відносини більше
трьох місяців, спільного господарства
не ведуть.

Позивачка не перебуває на обліку з
приводу вагітності в Олевській
центральній районній лікарні, що
стверджується довідкою Олевської ЦРЛ
від 18.03.2014 року за №44, а також немає
неповнолітніх дітей віком до одного
року.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі суд дійшов висновку, що між
сторонами виникли правовідносини, які
регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з
яких слідує, що шлюб розривається за
заявою одного із подружжя, якщо судом
буде встановлено, що подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу
стали неможливими і якщо заява про
розірвання шлюбу відповідає дійсній
волі дружини або чоловіка.

Із ст.113 СК України слідує, що особа яка
змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Позивачка у поданій до суду позовній
заяві запевнила суд про те, що її
рішення про розірвання шлюбу є
остаточним і відповідає її волі.

Обставин, які перешкоджають розірванню
шлюбу судом не встановлено.

В даному випадку суд прийшов до
висновку, що подальше спільне
проживання сторін та збереження їх
сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними
слід розірвати.

Неповнолітніх дітей слід залишити з
позивачкою для подальшого виховання,
відповідно до вимог ст.160, 161 СК України,
оскільки це не суперечить її інтересам
та інтересам дітей.

Керуючись: ст.ст.3,10,11,15,57,60,88, 212-215, 217 ЦПК
України, ст.ст.109, 110, 112,160,161 СК України
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителькою
АДРЕСА_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителем
АДРЕСА_1, зареєстрований з 19.01.2002 року
відділом реєстрації актів
громадського стану Олевського
районного управління юстиції
Житомирської області за актовим
записом № 03 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці
ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище:
«ОСОБА_1».

Місце проживання неповнолітніх дітей:
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, визначити за місцем
проживання матері ОСОБА_1 для
подальшого виховання.

Рішення може бути оскарженим до
Апеляційного суду Житомирської
області через Олевський районний суд
Житомирської області протягом 10 днів з
дня його проголошення. А особами, які
брали участь у справі, але не були
присутніми у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: В. В. Волощук