Справа № 459/5342/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 року
Червоноградський міський суд
Львівської області

в складі: головуючого-судді
Кріль М.Д.

при секретарі
Савіцькій Б.Б.

за участю: позивача
ОСОБА_1

представників позивача
ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача
ОСОБА_4

представника відповідача
ОСОБА_5

представника відповідача
(виконкому

Гірницької селищної ради)
Думи М.В.

представника третьої особи
ОСОБА_7

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Червонограда цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, виконавчого
комітету Гірницької селищної Ради
(третя особа: відділ держземагенства у
м. Червонограді Львівської області) про
визнання частково недійсним рішення,
державного акту на право власності на
земельну ділянку, свідоцтва про право
на спадщину за законом.

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в жовтні 2013 року звернулася в
суд з даним позовом. В заяві послалася
на те, що вона є власником будинку
АДРЕСА_1 і за даним будинком, рішенням
Гірницької селищної ради від 30.08.1990
року № 79 закріплено земельну ділянку
площею 700 м2. Дана земельна ділянка до 1996
року не була суміжною з земельною
ділянкою відповідача. В 2011 році вона
довідалася про те, що рішенням
виконавчого комітету Гірницької
селищної ради від 29.02.1996 року № 20
ОСОБА_8, батькові відповідача, який на
даний час є покійним, передано у
приватну власність земельну ділянку
площею - 0,1089 га для обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд, та закріплено в користування
попередньо виділену земельну ділянку
площею - 389 м2. Вважає, що при передачі
земельної ділянки у власність батькові
відповідача земельної ділянки площею -
1089 м2 та закріплення земельної ділянки
площею - 389 м2 було порушено її право на
частину належної їй земельної ділянки,
просить визнати рішення виконкому
Гірницьої селищної Ради № 20 від 29.02.1996
року в частині закріплення земельної
ділянки за ОСОБА_8 та передачу йому у
власність земельної ділянки -
недійсними та визнати недійсним
державний акт про право власності
ОСОБА_8 на земельну ділянку.

В удовому засіданні позивачка та її
представники позов підтримали, суду
пояснили, що позивачці належить
земельна ділянка площею - 700 м2, а в
фактичному користуванні знаходиться
ділянка площею 640 м2. вважають, що так як
не мало місце законне вилучення в неї
частини земельної ділянки, то дана
частина земельної ділянки незаконно
передана батькові відповідача, якою в
даний час, як спадкоємець, користується
відповідач.

Відповідач позов не визнав, суду
пояснив, що його батьки та позивачка
проживали по-сусідськи близько 35-40
років. Спору між ними щодо розмірів
земельних ділянок не було. Вважає, що
позивачка бажає змінити межу між
їхніми садибами, яка існувала багато
років.

Представник виконавчого комітету
покладається на думку суду.

Представник третьої особи вважає позов
необґрунтованим, так як відповідач
успадкував ту ж земельну ділянку, якою
при житті володів його батько, тобто в
тих же розмірах і тою площею. Земельна
ділянка, що на даний час належить
відповідачу не була самовільно
захоплена ні ним, ні його батьками.
Вважає, що скоріш за все, при виділенні
земельної ділянки позивачці площею - 700
м2 вона не перевірялася, у зв'язку з чим
була допущена посилка в площі саме
земельної ділянки, що належить
позивачці.

Дослідивши докази суд встановив
слідуюче.

Позивач є власником житлового будинку
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право на спадщину, оформленого 10.10.2002
року після смерті її чоловіка - ОСОБА_9,
якому цей будинок належав на підставі
договору купівлі-продажу від 05.09.1990
року, укладеного між ним та
Західно-Українським виробничим
об'єднанням по видобутку вугілля
(«Укрзахідвугілля»).

Як вбачається з рішення виконавчого
комітету Гірницької селищної Ради
народних депутатів № 79 від 30.08.1990 року
за вказаним будинковолодінням було
закріплено земельну ділянку площею - 700
м2.

ОСОБА_4, відповідач по справі, проживає
в АДРЕСА_2 і є суміжним з позивачем
землевласником, який успадкував після
смерті батька земельну ділянку площею -
0,01089 га на підставі свідоцтва про право
на спадщину від 29.10.1998 року.

Батько відповідача - ОСОБА_8, при житті,
отримав земельну ділянку площею - 740 м2
на підставі рішення виконавчого
комітету Гірницької селищної Ради
депутатів трудящих від 10.12.1958 року № 17 і
389 м2 - за рішенням виконавчого комітету
тієї ж селищної Ради від 29.02.1996 року № 20.
Цим же рішенням йому було передано у
власність земельну ділянку площею 1089
м2, на підставі якого видано державний
акт про право власності на земельну
ділянку від 22.03.1996 року.

Позивач просить захистити своє право
як землекористувача шляхом
відновлення меж земельної ділянки і
повернення захопленої, на її думку,
відповідачем частини земельної
ділянки.

Згідно ст. 14 Конституції України земля
є основним національним багатством, що
перебуває під особливою охороною
держави. Право власності на землю
гарантується. Це право набувається і
реалізується громадянами, юридичними
особами та державою виключно
відповідно до закону.

В силу ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його права на землю.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України, захист
прав громадян на земельну ділянку
здійснюється, зокрема, шляхом
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав,
визнання недійним рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування, або застосування
інших, передбачених законодавством
способів.

Згідно технічного паспорту на
будинковолодіння АДРЕСА_1,
виготовленого 29.11.1990 року, після
закріплення за будинком позивача
земельної ділянки площею - 700 м2 у
фактичному користуванні позивача
знаходилась земельна ділянка площею -
641 м2.

З цього слідує, що у фактичному
користуванні позивача, ще до
оформлення права власності на земельну
ділянку батьком відповідача у 1998 році,
була земельна ділянка площею - 641м2, а не
700 м2.

Про те, що межі земельних ділянок
сторін не змінювалися стверджується
також копіями кадастрових планів цих
ділянок.

Враховуючи наведене суд вважає позов
необґрунтованим і таким, що до
задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

В позові - відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Львівської області протягом 10 днів з
часу його проголошення.

Суддя:
М. Д. Кріль