Справа № 715/2760/13-ц
Провадження № 2/715/35/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року Глибоцький
районний суд Чернівецької області

у складі головуючого судді
Цуренка В.А.

секретар судового засідання
Оршевська С.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Глибока
справу за позовною заявою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
грошових коштів, -

В С Т А Н О В И
В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в
суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про
стягнення грошових коштів в розмірі
184000 (сто вісімдесят чотири тисячі
гривень) 00 коп., вказавши в позові, що у
позивачки ОСОБА_1 був батько ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. За своє життя
батько у 2003 році продав будинок з
надвірними спорудами, сараєм, і 18-ти
сотками землі у селищі Бортничі,
Київської області. За отримані кошти
від продажу батько мав намір придбати
житло для себе, для ОСОБА_1 і її матері.
Але усі кошти які батько отримав від
продажу будинку він пожертвував
монастирю, розташованому біля селища
Біла Криниця, Глибоцького району,
Чернівецької області, оскільки був
дуже віруючою людиною. Тому батько взяв
у борг в ОСОБА_1 в розмірі 19000 доларів
США, а у ОСОБА_2 - 4000 доларів США.
Загальна сума боргу становить 184000
гривень, або 23000 доларів США. 18 червня 2003
року, батько ОСОБА_1 склав заповіт на
квартиру АДРЕСА_1. Але після смерті
батька ОСОБА_1, у 2011 році виявилось, що 18
червня 2008 року батько склав другий
заповіт на ім'я відповідача ОСОБА_3,
який є священиком у селі Біла Криниця і
якому батько заповів усе своє нерухоме
майно. Позивачі по справі ОСОБА_1
звернулись до Глибоцького районного
суду Чернівецької області з позовом до
ОСОБА_3 про визнання заповіту
недійсним. Рішенням Глибоцького
районного суду від 04 липня 2013 року у
позовних вимогах було відмовлено. На це
рішення була подана апеляційна скарга
в апеляційний суд Чернівецької
області. Ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 25 вересня 2013
року апеляційна скарга ОСОБА_1 була
відхилена. Рішення Глибоцького
районного суду Чернівецької області
від 04 липня 2013 року залишено без змін.
Рішення вступило у законну силу.
Оскільки ОСОБА_3 став спадкоємцем
батька ОСОБА_1, то повинен відповідати
за його боргами. Підтвердженням боргу
спадкодавця ОСОБА_4 є дві розписки, які
додані до позовної заяви. Тому просять
суд стягнути з відповідача на користь
позивачів 184000 грн., стягнути з
відповідача держмито в розмірі 1840 грн.

В судове засіданні позивачі та їх
представник ОСОБА_5 не з'явилися, проте
представник відповідача подав заяву, в
якій позовні вимоги підтримує у
повному обсязі та просить суд позовні
вимоги задовольнити.

Вiдповiдач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися,
проте представник відповідача подав
заяву в якій позовні вимоги позивача не
визнає, посилається на безпідставність
позовних вимог, заявлених позивачем,
тому просить суд у задоволені позову
відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Так, згідно розписки наданої суду
позивачами від 20 серпня 2010 року ОСОБА_4
отримав від ОСОБА_1 кошти в сумі 19000
доларів США для придбання нерухомості.

Відповідно до розписки від 20 серпня 2010
року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_2 кошти в
сумі 4000 доларів США для придбання
нерухомості.

Згідно ст.ст.1046-1047 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі,
визначеними родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або такої ж
кількості речей того ж роду або такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками а
на підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
заперечував факт отримання грошових
коштів померлим ОСОБА_4, оскільки той
був фінансово забезпечений, тому не
потребував позик.

Ухвалою суду від 19 лютого 2014 року по
справі була призначена почеркознавча
експертиза. Згідно висновку
судово-почеркознавчої експертизи №420
від 19 березня 2014 року, підписи від імені
ОСОБА_4, виконані трьома різними
особами, при цьому підписи від імені
ОСОБА_4 розташовані в графах «Підпис
власника паспорта» на 1 аркуші паспорта
ОСОБА_4 серії НОМЕР_1, «Підп одер»
навпроти запису «ОСОБА_4» в відомостях
на виплату пенсій за жовтень, червень,
серпень, лютий, листопад, липень,
вересень, квітень, березень, січень,
травень 2010 року, «Підпис (SIGNATURE)» в
Платіжному дорученні від 05.02.2007 року -
не відповідає підписам від імені
ОСОБА_4, розташованим після цифрових
записів в двох розписках від 20.08.2010 року
на суму 4000 доларів США та на суму 12000
доларів США, тому суд вважає, що позовні
вимоги не знайшли свого обґрунтування
під час розгляду справи.

На пiдставi викладеного, ст.ст. 1046, 1047 ЦК
України, керуючись ст.ст. 3-11, 15, 57-60, 209,
212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
грошових коштів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційний суд Чернівецької області,
через Глибоцький районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

СУДДЯ: