22-ц/775/178/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Шиян
Суддя-доповідач Кочегарова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Донецької
області в складі:

головуючого Ігнатоля
Т.Г.,

суддів Мальцевої
Є.Є., Кочегарової Л.М.,

при секретарі Брежнєві
Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_2 до Маріупольської
міської ради про визнання права
власності за апеляційною скаргою
прокурора міста Маріуполя на рішення
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від 7
серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до
Маріупольської міської ради про
визнання права власності на самочинно
зведені будови.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя від 7 серпня
2013 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволені. Визнано за ОСОБА_2 право
власності на самочинно зведене кафе
(літ.А-1), прибудову (літ.А1-1), тамбур
(літ.а-1), загальною площею 66,3 кв.м.,
площадку а1-1, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1.

Не погодившись з рішенням
суду, прокурор міста Маріуполя
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та постановити нове, яким
відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову.
Посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

ОСОБА_2 була повідомлена про
час і місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явилася, про причини
неявки суду не повідомила, заяви про
відкладення розгляду справи не подала,
тому, на підставі ст.ст.157,305 ЦПК України,
колегія суддів розглянула справу у
відсутності позивачки.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення прокурора Кліменкової А.В.,
яка підтримала апеляційну скаргу,
дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду скасуванню з відмовою ОСОБА_2 у
позові, з наступних підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважає
встановленими

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Як вбачається з довідки № 76,
виданої 23 липня 2013 року начальником
Міського комунального підприємства
"Маріупольське БТІ", кафе А-1, прибудова
А1-1, тамбур а-1, загальною площею 66,3 кв.м,
площадка а1-1, які розташовані по
АДРЕСА_1, самочинно збудовані ОСОБА_2
без необхідного дозволу та проекту.

Ухвалюючи рішення про
задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд
першої інстанції виходив із того, що
самочинні будови, зведені позивачкою,
забезпечують їх безпечну та надійну
експлуатацію, а тому, відповідно до
вимог ст. 376 ЦК України, за ОСОБА_2
повинно бути визнано право власності
на зазначене нерухоме майно.

Проте, з такими висновками
суду погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦК України
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Ухвалене по справі судове
рішення зазначеним вимогам закону не
відповідає.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя,
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України ( ст.4 ЦПК України).

Статтею 15 ЦПК України
передбачено право кожної особи на
захист свого права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання,
а також на захист свого інтересу, який
не суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 328
ЦК України право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Згідно з положеннями ст.376 ЦК
України, житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотним порушенням
будівельних норм і правил. Особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього. Право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати
документа, який засвідчує його право
власності.

Зі справи вбачається, що в
матеріалах відсутні висновки
відповідних державних органів: відділу
архітектури та будівництва, органів
пожежного та санітарного нагляду,
органів енергонагляду тощо з питань
відповідності самочинно збудованого
будівництва майна державним нормам та
стандартам, вимогам пожежної безпеки,
санітарним та іншим нормам, а наданий
до матеріалів справи звіт ТОВ
«Азовбудпроект» № 36-2013 від 25 липня 2013
року, згідно якого кафе А-1, прибудова
А1-1, тамбур а-1, загальною площею 66,3 кв.м.,
площадка а1-1, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1 не суперечать нормам
ДБН-360-92**, не є допустимим доказом та не
може свідчити про те, що зведені
будівлі відповідають вимогам пожежної
безпеки, санітарним нормам і таке інше.

Крім того, ТОВ «Азовбудпроект»
не є тим органом, який уповноважений
видавати дозвіл на виконання
будівельних робіт з нового будівництва
та здійснювати державний
архітектурно-будівельний контроль у
сфері будівництва, містобудування та
архітектури.

Також, судом не було
встановлено наявність суб'єктивного
права або інтересу, на захист якого
подано позов ОСОБА_2, не з'ясована
наявність чи відсутність факту його
порушення або оспорювання, не
встановлено, яким чином Маріупольська
міська рада, до якої пред'явлений позов,
порушує права позивачки.

В матеріалах справи відсутні
відомості про те, що ОСОБА_2 зверталася
до відповідача з будь-якими заявами та
позивачці виділялася земельна ділянка
для будівництва, або їй надана
земельна ділянка, у встановленому
порядку, під уже збудоване нерухоме
майно.

З урахуванням викладеного,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга прокурора міста Маріуполя
підлягає задоволенню, а рішення суду,
як таке, що ухвалене з порушенням норм
матеріального права - скасуванню, з
ухваленням нового рішення про відмову
ОСОБА_2 у позові про визнання права
власності на самочинно зведене
нерухоме майно.

В порядку ст.ст.88,297 ЦПК
України, у зв'язку з ухваленням нового
рішення, з ОСОБА_2 підлягає стягненню
судовий збір в дохід держави в розмірі
280,45 грн. у зв'язку з розглядом справи в
апеляційному порядку (а.с.7).

Керуючись п.2.ч. 1 ст. ст. 307, ст. 309
ЦПК України, колегія суддів,

в и р
і ш и л а :

апеляційну скаргу прокурора
міста Маріуполя задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя від 7 серпня
2013 року скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_3 до
Маріупольської міської ради про
визнання права власності на самочинно
зведене кафе (літ.А-1), прибудову
(літ.А1-1), тамбур (літ.а-1), загальною
площею 66,3 кв.м., площадку а1-1, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1,
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживає АДРЕСА_2, паспорт НОМЕР_3, номер
ІНН НОМЕР_2) в дохід держави судовий
збір в розмірі 280,45 грн.

Рішення набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Ігнатоля Т.Г.

судді
Мальцева Є.Є.

Кочегарова
Л.М.