Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1498/14
Головуючий у 1-й інстанції: Мєркулова
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової
Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Камінській
О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 13 листопада 2009 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2009 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначала, що
01.05.2009 року об 11.00 год. на 321 км. 170 м.
автодороги Харків-Сімферополь, ОСОБА_3,
керуючи автомобілем ВАЗ-21099,
реєстраційний номер НОМЕР_1, не вибрав
безпечну швидкість та дистанцію,
здійснив зіткнення з автомобілем
Міцубісі, реєстраційний номер НОМЕР_2,
що належить їй на праві власності, який
рухався попереду в попутному напрямку.

Постановою судді Заводського
районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2009р.
ОСОБА_3 було визнано винним за ст. 124
КУпАП.

Згідно висновку автотоварознавчого
дослідження від 28.05.2009 року № 120502,
матеріальний збиток, завданий власнику
автомобіля Міцубісі, державний номер
НОМЕР_2, в результаті його пошкодження з
урахуванням втрати товарної вартості
ВТВ, складає 56 110,39 грн. За вказаний
висновок ОСОБА_4 сплачено 350 грн.

На момент ДТП автомобіль ОСОБА_4 був
застрахований в ЗАТ «СК «ВЕСКО», яка
виплатила позивачу суму страхового
відшкодування в розмірі 24 867,96 грн.

Таким чином, залишок коштів, необхідних
для поновлення автомобіля ОСОБА_4,
становить 31 242,43 грн.

Крім того, позивач сплатила 225 грн. за
огляд автомобіля фахівцем, вона
змушена була пройти лікування,
вартість якого склала 2 359,45 грн.,
сплатила 180 грн. за довіреність на
представництво в суді та 2000 грн. за
юридичні послуги.

Також, ОСОБА_4 та членам її родини, а
саме, сину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
чоловіку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
неправомірними діями ОСОБА_3 завдано
моральну шкоду.

Так, ОСОБА_4 та члени її родини, які
їхали 01.05.2009р. на новому автомобілі
всією родиною у відпустку до Криму,
були позбавлені свого права на
відпочинок, її неповнолітній син
отримав важку психологічну травму, а
саме, підліток майже повністю
обмежував свої витрати щоб батьки мали
можливість купити новий автомобіль.
Чоловік - ОСОБА_6, залишившись без
автомобілю, позбавлений можливості
заробітку тощо. Через вказані події в
родині позич втратила нормальний та
здоровий сон, стала дуже перейматися
через психічний стан свого сина та
чоловіка, змінився її життєвий уклад.
Завдану моральну шкоду ОСОБА_4 оцінює у
30 000 грн.

Добровільно відповідач завдані збитки
не сплачує, тому позивач вимушена
звернутися до суду.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просила суд стягнути з ОСОБА_3
на свою користь матеріальну шкоду: 31
242,43 грн. - на поновлення автомобіля, 350
грн. - за проведення експертизи, 225 грн. -
за огляд фахівцем автомобіля, 2 359,45 грн.
- витрати на лікування, 180 грн. - за
довіреність на представництво в суді,
2000 грн. - за юридичні послуги, а всього
- 36 356,88 грн.; моральну шкоду в розмірі 30
000 грн. та судові витрати в сумі 440 грн.
(судовий збір 320 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи 120 грн.)

Заочним рішенням Заводського
районного суду м. Запоріжжя від 13
листопада 2009 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
матеріальну шкоду в розмірі 31 242,43 грн.,
моральну шкоду - 30 000 грн. та судові
витрати в сумі 440 грн.

Не погоджуючись із рішення суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати, справу направити на
новий розгляду до суду першої
інстанції.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, або змінити
рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

В силу ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

У п. 4 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» дано роз'яснення, що
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
01.05.2009 року об 11.00 год. на 321 км. 170 м.
автодороги Харків-Сімферополь, ОСОБА_3,
керуючи автомобілем ВАЗ-21099,
реєстраційний номер НОМЕР_1, не вибрав
безпечну швидкість та дистанцію,
здійснив зіткнення з автомобілем
Міцубісі, реєстраційний номер НОМЕР_2,
який рухався попереду в попутному
напрямку. В результаті ДТП автомобілі
технічно пошкоджені.

Постановою судді Заводського
районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2009р.
ОСОБА_3 визнано винним у скоєні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, та
притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу в
розмірі 340 грн. (а.с. 37). Ця постанова є
чинною.

Внаслідок цього ДТП пошкоджено
автомобіль ОСОБА_4 (а.с. 12).

Згідно висновку автотоварознавчого
дослідження № 120502 від 28.05.2009р.,
матеріальний збиток, завданий
власникові автомобіля Міцубіші
Грандіс, держномер НОМЕР_2, в результаті
його пошкодження з урахуванням втрати
товарної вартості ВТВ, складає 56 110,39
грн. (а.с. 16-23). За дослідження ОСОБА_4
оплачено 350 грн. (а.с. 29).

ЗАТ СК «ВЕСКО» позивачу відшкодовано 24
867,96 грн. (а.с. 5, 25).

Після ДТП ОСОБА_4 зверталась за
медичною допомогою, їй було призначене
лікування. За придбання ліків
позивачем сплачено 2 359,45 грн. (а.с. 32, 33,
34-35, 38, 39).

За огляд фахівцем автомобіля ОСОБА_4
сплачено 225 грн. (а.с. 7).

Крім того, за вчинення нотаріальної дії
- оформлення нотаріально посвідченої
довіреності на представництво
інтересів в суді позивачем сплачено 180
грн. (а.с. 26, 28).

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що відповідач зобов'язаний
сплатити позивачу різницю між
фактичним розміром шкоди і страховою
виплатою (страховим відшкодуванням) в
сумі 31 242,43 грн. (56 110,39 грн. - 24 867,96 грн.)

Доводи апеляційної скарги про те, що
вина у вчинені ДТП є обоюдною,
спростовуються вищевказаною
постановою судді Заводського
районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2009р.,
відповідно до якої винним у скоєні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано
саме ОСОБА_3

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Доводи апеляційної скарги щодо
завищеної суми матеріальної шкоди,
спричиненої автомобілю позивача в
результаті його пошкодження, не
підтверджені належними та допустимими
доказами, носять характер припущень.
Відповідних доказів, які б суд
апеляційної інстанції міг би дослідити
в порядку ч. 2 ст. 303 ЦПК України, не
надано.

Посилання в апеляційній скарзі на
необґрунтоване стягнення з
відповідача суми, що сплачена за
оформлення нотаріальної довіреності
на представництво інтересів в суді, є
безпідставними. Як вбачається з
резолютивної частини оскаржуваного
рішення, вказана сума взагалі не була
стягнута на користь ОСОБА_4

Посилання апеляційної скарги на те, що
справа була розглянута за відсутності
відповідача не може бути підставою для
скасування правильного по суті
рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Порядок повідомлення осіб, які беруть
участь у справі, про дату судового
засідання врегульовано ст. 74 ЦПК
України.

Належне повідомлення осіб, які беруть
участь у справі, є обов'язковим (ч. 1 ст.
158 ЦПК України), участь у справі є
процесуальним правом таких осіб (ст. 27
ЦПК України).

В цьому сенсі, судова колегія
наголошує, що розгляд судом першої
інстанції справи у відсутність
відповідача не призвела до
неправильного вирішення спору. Апелянт
не був позбавлений можливості
реалізувати своє процесуальне право і
надати докази в обґрунтування своєї
позиції по справі суду апеляційної
інстанції, проте таке своє право не
реалізував, ніяких доказів не надав.

Разом з тим, під час апеляційного
розгляду справи знайшли своє
підтвердження доводи апеляційної
скарги в частині розміру стягнення
моральної шкоди.

Так, згідно ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Згідно п.п. 5, 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" № 4 від
31.03.1995р. із змінами, внесеними згідно з
Постановами Пленуму Верховного суду N 5
від 25.05.2001р., N 1 від 27.02.2009р., відповідно
до загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин.

Колегія суддів дійшла висновку, що
рішення в частині позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди
підлягає зміні, з урахуванням стану
здоров'я ОСОБА_4, тривалості порушення
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
життя, тривалості позбавлення
можливості користування транспортним
засобом, порушення стосунків з
оточуючими людьми, вимушених змінах у
життєвих і виробничих стосунках
позивача, на користь позивача підлягає
стягненню моральна шкода в розмірі 10 000
грн., що відповідає засадам розумності,
виваженості та справедливості.

Більш того, позивач просила стягнути на
її користь моральну шкоду в розмірі 30 000
грн., яка спричинена, на її думку, також
сину та чоловіку, але ж ОСОБА_4 з позовом
в інтересах свого сина та чоловіка до
суду не зверталася.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

В іншій частині рішення суду ухвалене
з додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для
його скасування або зміни не
вбачається.

Вимоги апеляційної скарги щодо
направлення справи на новий розгляд в
суд першої інстанції суперечать
положенням ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Заочне рішення Заводського районного
суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2009
року по цій справі змінити, зменшити
розмір відшкодування моральної шкоди
до 10 000 (десять тисяч) грн.

В іншій частині рішення по цій справі
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: