Справа № 148/101/13- ц Провадження №
22-ц/772/1720/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Карнаух А. П.Категорія: 21
Доповідач: Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2014 р. м. Вінниця Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Міхасішин І.В.,
Войтко Ю.Б.,

при секретарі: Куленко О.В.

за участю: ОСОБА_2

представник апелянта ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення
Тульчинського районного суду
Вінницької області від 22.04.2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
визнання недійсним договір дарування
частини нежитлової будівлі -
свинарника №2, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась в Тульчинський
районний суд Вінницької області з
позовом до ОСОБА_4 про визнання
недійсним договору дарування частини
нежитлової будівлі - свинарника №2. У
позовній заяві співвласник майна
реорганізованого КСП « Бортники»
ОСОБА_2 просив у відповідності до п.3 ст.
215 ЦК України визнати недійсним
договір дарування частини нежитлової
будівлі - свинарника № 2 від 04.10.2012 року
в зв'язку з тим, що предмет договору
дарування належав дарувальникам на
підставі рішення та додаткового
рішення Тульчинського районного суду ,
які були скасовані рішенням
апеляційного суду Вінницької області
від 26.11.2012 року.

Рішенням Тульчинського районного
суду Вінницької області від 22.04.2014 року
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, позивач ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення районного суду від
22.04.2014 року і ухвалити нове рішення,
яким його позовні вимоги задовольнити.

Судова колегія , заслухавши
суддю-доповідача, пояснення апелянта
та його представника, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Стаття 309 ЦПК України передбачає
вичерпний перелік підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення .

Підставами скасування рішення
Тульчинського районного суду
Вінницької області від 22.04.2014 року на
думку колегії суддів є:

- неповне з»ясування районним судом
обставин справи,

- недоведеність обставин, що мають
значення для справи ;

- порушення та неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права .

Відповідно до ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не
відповідає зазначеним вимогам закону.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог позивача, районний суд виходив з
того, що стороною у спірних
правовідносинах щодо відчуження
частки майна спілки співвласників
майна реорганізованого КСП « Бортники»
окремими членами цієї спілки можуть
бути особи, які здійснили таке
відчуження без згоди інших
співвласників шляхом укладення
договору дарування. Саме до таких
членів спілки й повинні бути звернені
претензії спілки щодо правомірності їх
дій при укладенні договору дарування. З
наведених підстав районний суд вважав,
що в правовідносинах щодо визнання
недійсним договору дарування частини
нежитлової будівлі - свинарника № 2
належним відповідачем не може бути
обдарований ОСОБА_4

Проте такий висновок суду не можна
вважати обґрунтованим. Суд при
вирішенні справи керувався не тією
нормою, яка регулює спірні відносини.
Дане порушення зумовлено,
неправильною кваліфікацією відносин
сторін.

Судом встановлено, що 08.05.2007 року
Бортницькою сільською радою ОСОБА_2,
який має право на пайовий фонд майна
КСП « Бортники» видано свідоцтво про
право власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства ( майновий сертифікат).
/а.с. 62/

04.10.2012 року між ОСОБА_5, який діяв від
свого імені та від імені ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 ( дарувальники) - з однієї
сторони та ОСОБА_4 ( обдарований)- з
другої сторони уклали договір
дарування ? частини нежитлової будівлі,
свинарника № 2, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно п.1.2 Договору належить
Дарувальникам на підставі рішення
Тульчинського районного суду від 20.04.2012
року, яке набуло чинності 03.05.2012 року та
на підставі рішення Тульчинського
районного суду (додаткове) від 22.05.2012
року, яке набуло чинності 05.06.2012 року,
право власності на який зареєстровано
за Дарувальниками у КП «Тульчинське
міжрайонне бюро технічної
інвентаризації» 20.07.2012 року. /а.с.63/

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 26.11.2012 року рішення
Тульчинського районного суду від 20.04.2012
року та додаткове рішення цього ж суду
від 22.05.2012 року скасовано. Ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6 до
Спілки співвласників майна
реорганізованого КСП « Бортники» про
виділ майнового паю відмовлено.
/а.с.64-65/

За положеннями ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, які
встановлені частинами 1-3,5,6 ст. 203 цього
Кодексу. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
зі сторні або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним ( оспорюваний правочин).

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Перелік способів захисту цивільних
прав та інтересів визначений ст.16 ЦК
України.

Обрання неналежного способу захисту є
підставою для відмови у задоволенні
позову.

Згідно з Цивільним кодексом України
особа, яка вважає, що її речові права
порушені, має право звернутися до суду
як з позовом про визнання відповідної
угоди недійсною (статті 215 - 235 ЦК
України), так і з позовом про
витребування майна з чужого
незаконного володіння (статті 330, 388 ЦК
України).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся до суду із позовом
про визнання договору дарування
недійсним з підстав невідповідності
його вимогам закону.

Суд першої інстанції , вийшовши за межі
позовних вимог прийшов висновку, що
підстав для розірвання договору немає.

Положеннями ст. 215 ЦК України
встновлено загальне правило про те, що
правочин є недійсним у зв'язку з
недодержанням в момент його вчинення
стороною (сторонами) загальних вимог,
які необхідні для чинності правочину,
передбачених ст. 203 ЦК України.

Однак, ст. 216 ЦК України визначено
особливі правові наслідки недійсності
правочину. Зокрема, кожна зі сторін
зобов'язана повернути другій стороні в
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування, якщо законом не
встановлені особливі умови їх
застосування або особливі правові
наслідки окремих видів недійсних
правочинів.

Отже на правочин, укладений із
порушенням вимог закону, не
поширюється загальне правило про
наслідки недійсності правочину
(двостороння реституція), якщо сам
закон передбачає інші наслідки такого
порушення.

Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо
майно відчужене особою, яка не мала на
це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно
не може бути витребуване в нього.

Частиною 3 ст. 388 ЦК України
передбачено, що якщо майно було набуте
безвідплатно в особи, яка не мала права
його відчужувати, власник має право
витребувати його від добросовісного
набувача у всіх випадках.

Таким чином, права особи, яка вважає
себе власником майна, не підлягають
захисту шляхом задоволення позову до
добросовісного набувача з
використанням правового механізму,
встановленого статтями 215, 216 ЦК
України. Такий захист можливий лише
шляхом задоволення віндикаційного
позову, якщо є підстави, передбачені ст.
388 ЦК України, які дають право
витребувати майно в добросовісного
набувача.

У відповідності до вимог ст.3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутись до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Законом України « Про колективне
сільськогосподарське підприємство»
визначено правоздатність
підприємства як юридичної особи,
правовий статус майна, що є його
власністю, межі відповідальності
підприємства та його членів.

Виходячи з цього колективне
сільськогосподарське підприємство є
самостійним суб»єктом права та
самостійно захищає свої права і несе
обов'язки. Члени ж підприємства мають
права, визначені законом та статутом
підприємства. Самостійним правом
здійснювати права та обов'язки
підприємства вони не наділені.

Таким чином посилання апелянта на те,
що він вправі звертатись до суду з
даним позовом , оскільки було порушено
його право як співвласника майна
реорганізованого КСП « Бортники»,
суперечить вимогам чинного
законодавства та спростовується
вищевикладеним.

Посилання апелянта на те, що підставою
для скасування рішення суду є
залишення без розгляду судом першої
інстанції його заяви про відвід
колегія суддів вважає безпідставним, з
огляду на роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України викладені у п.
18 Постанови № 12 від 24.10.2008 року .

Враховуючи, що при перегляді справи
були виявлені порушення законності та
обґрунтованості, які впливають на
основний висновок суду першої
інстанції про права та обов'язки осіб,
які беруть участь у справі, і колегія
суддів прийшла до інших висновків у
справі, приходимо до висновку про
наявність підстав для скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не
підлягають у зв'язку з невірно обраним
способом захисту та не доведеністю
факту порушення, невизнання чи
оспорювання прав позивача.

На підставі ст.ст. 16, 203, 215,216,330,388 ЦК
України, керуючись ст.ст.
303,304,307,309,314,316,317,319 ЦПК України,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Тульчинського районного суду
Вінницької області від 22.04.2014 року
скасувати.

Постановити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про визнання недійсним договір
дарування частини нежитлової будівлі -
свинарника №2 відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Голота Л.О.

Судді:
Міхасішин І.В.

Войтко Ю.Б.

/підписи/

З оригіналом вірно: