Єдиний унікальний номер 341/318/14-ц
Номер провадження 2/341/276/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року Галицький районний
суд Івано-Франківської області в
складі:

головуючого судді -
Гаполяка Т.В.

секретаря судових засідань - Томин
Л.В.

в м. Галичі розглянувши цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Більшівцівської селищної ради
Галицького району Івано-Франківської
області, про визнання права власності
на спадкове майно, усунення перешкод в
користуванні житловим будинком, суд -

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до Галицького
районного суду Івано-Франківської
області з позовом до ОСОБА_3,
Більшівцівської селищної ради
Галицького району Івано-Франківської
області, уточнивши позовні вимоги
просить суд:

- визнати за нею право власності на
? (одну другу) частину будинковолодіння
по АДРЕСА_1;

- зобов'язати відповідача не
чинити їй перешкод щодо проживання у
житловому будинку АДРЕСА_1 та передати
комплекти ключів від вхідних дверей;

- вирішити питання розподілу
судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що нею разом з
покійним чоловіком збудовано спірне
будинковолодіння, яке в подальшому
перейшло у власність дочки ОСОБА_4. В
будинковолодінні були зареєстровані
та проживали вона, її дочка та
відповідач. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дочка
ОСОБА_4 Після смерті дочки відповідач
вигнав її із житлового будинку і вона
змушена проживати в літній кухні. На
даний час відповідач створив нову сім'ю
і чинить їй перешкоди у проживанні у
будинку, ображає, погрожує розправою.

На випадок смерті дочка заповіту не
залишила. Вона є спадкоємцем першої
черги, має намір оформити спадкові
права. Однак, відповідач відмовляється
надати правовстановлюючі документи на
будинок, що є перешкодою в оформленні
спадкових прав в нотаріальному
порядку. Окрім неї спадкоємцем першої
черги є також відповідач. Відтак,
просить визнати за нею право власності
? частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 в
порядку спадкування після смерті її
дочки ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач, її
представник - адвокат ОСОБА_5 позов
підтримали, надали пояснення
аналогічні викладеним в позовній
заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов
заперечив. Зазначив, що на даний час він
проживає в будинку АДРЕСА_1. Даний
будинок він добудовував разом з
дружиною. Позивач жодного відношення
до будівництва будинку не має. Позивач
проживає в літній кухні. Відносини між
ним та позивачем є неприязними, що
унеможливлює проживання в одному
будинку. Літня кухня є цілком придатна
для проживання, така газифікована,
наявне електропостачання, має площу
орієнтовно 70 кв.м. Окрім цього, рішенням
виконавчого комітету Більшівцівської
селищної ради Галицького р-ну,
Івано-Франківської області від 22
грудня 1999 року було за взаємною згодою
закріплено за ОСОБА_4 житловий будинок,
а за ОСОБА_2 літню кухню. Вважає
позивача причетною до раптової смерті
в Італії дружини ОСОБА_4, оскільки
позивач такій передавала ліки (розчини
для ін'єкцій) від застосування яких
дружина померла. Крім цього позивач з
невісткою присвоїла зароблені
дружиною в Італії кошти в розмірі 60 000
Евро. Просив врегулювати спір,
визначивши за ним право власності на
житловий будинок, а за ОСОБА_2 на літню
кухню.

Більшівцівська селищна рада
Галицького району Івано-Франківської
області в судове засідання
представника не скерувала, сільським
головою подано заяву про розгляд
справи за відсутності представника та
про визнання позову.

Заслухавши пояснення позивача, його
представника, відповідача дослідивши
матеріали справи, суд встановлює
наступні факти, події та відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено, що до складу
цілісного об'єкту нерухомого майна за
адресою: АДРЕСА_1, входить головна річ -
житловий будинок загальною площею 84,5
кв.м., житловою площею 60,6 кв.м. з
приналежністю господарськими
спорудами: літною кухнею, верандою,
двома стайнями, стодолою, шопою,
гаражем, воротами, огорожею, що
стверджується наявною в матеріалах
справи копією технічного паспорта (а.с.
36-41).

Спірний будинок з господарськими
спорудами належав на праві власності
ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право
на спадщину за заповітом від 22 липня 2008
року, виданого держаним нотаріусом
Галицької районної державної
нотаріальної контори, набутий в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_6 (а.с. 44-45).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Перуджо, Італія
померла ОСОБА_4 (а.с. 86-88).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України,
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою. Часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою.

Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилась
спадщина. До маси спадкового майна
відноситься, зокрема спірний будинок з
господарськими спорудами.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право
на спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Сторонами не подано, відтак судом не
здобуто доказів складення ОСОБА_4
заповіту. Згідно довідки
Більшівцівської сільської ради
Галицького району Івано-Франківської
області №1467 від 12 грудня 2011 року,
заповіт ОСОБА_4 в селищній раді не
посвідчувався.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України,
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України,
частки у спадщині кожного із
спадкоємців за законом є рівними.

За відсутності заповіту, майно ОСОБА_4
спадкується за законом і спадкоємцями
першої черги є, зокрема позивач (мати
спадкодавця) та відповідач (чоловік
спадкодавця), частки у спадщині яких є
рівними.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Позивач та відповідач є такими, що
прийняли спадщину, оскільки на час
смерті ОСОБА_4 постійно проживали з
такою за адресою знаходження
спадкового майна, що стверджується
довідкою Більшівцівської сільради
Галицького р-ну, Івано-Франківської
обл. від 27 грудня 2011 року (а.с. 98) та в
межах строку прийняття спадщини подали
нотаріусу заяви про прийняття спадщини
(а.с. 85, 95).

Чинне законодавство не містить терміну
домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 186
ЦК України, річ, призначена для
обслуговування іншої (головної) речі і
пов'язана з нею спільним призначенням,
є її приналежністю.

Враховуючи викладене, за наявності
спору між спадкоємцями та за наявності
відмови нотаріуса у видачі свідоцтва
про право на спадщину, за позивачем
слід визнати право власності на ? (одну
другу) частину житлового будинку
АДРЕСА_1, загальною площею 84,5 кв.м.,
житловою площею 60,6 кв.м. з
господарськими спорудами: літною
кухнею, верандою, двома стайнями,
стодолою, шопою, гаражем, воротами,
огорожею в порядку спадкування за
законом після смерті дочки ОСОБА_4.

Судом встановлено, що на даний час
позивач проживає у літній кухні, а
відповідач у житловому будинку за
адресою: АДРЕСА_1, що визнається
сторонами.

Пояснення відповідача, який зазначив,
що ліня кухня є придатною для
проживання, є окремим будинком, який
рішенням Більшівцівської селищної
ради закріплений за позивачем, і
враховуючи неприязні відносини між ним
та позивачем, проживання в одному
будинку є неможливим, суд оцінює як
такі, що спрямовані на визнання факту
чинення перешкод в користуванні
будинком позивачу.

Відповідно до ст. 383 Цивільного кодексу
України передбачено, що власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 Цивільного
кодексу України, власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Також у статті 41 Конституції України
вказано, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу
України, жилі будинки (квартири), що є у
приватній власності громадян, не може
бути в них вилучено, власника не може
бути позбавлено права користування
жилим будинком (квартирою), крім
випадків, установлених законодавством
Союзу РСР і Української РСР.

Оскільки відповідач позбавляє
позивача права користуватись житловим
будинком, тому суд вважає за необхідне
зобов'язати відповідача не чинити їй
перешкоди у користуванні спірним
будинком та видати комплекти ключів
від вхідних дверей.

Суд не бере до уваги рішення
виконавчого комітету Більшівцівської
селищної ради Галицького р-ну,
Івано-Франківської області від 22
грудня 1999 року яким за взаємною згодою
закріплено за ОСОБА_4 житловий будинок,
а за ОСОБА_2 літню кухню оскільки таке
не реалізовано. Суд критично оцінює
пояснення відповідача про те, що ним
будувався згаданий будинок, оскільки
такі спростовуються зібраними по
справі доказами. Представленні
квитанцію про купівля будівельних
матеріалів вказують про можливе
використання придбаних будматеріалів
для проведення ремонтних робіт.

Слід вирішити питання розподілу
судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст. 41 Конституції України,
ст.ст. 186,383,391,1216,1220,1223,1258,1267-1270 ЦК
України, ст. 155 ЖК України, ст. ст. ст. 10, 58,
60, 208, 209, 212- 215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
(одну другу) частину житлового будинку
АДРЕСА_1, загальною площею 84,5 кв.м.,
житловою площею 60,6 кв.м. з
господарськими спорудами: літною
кухнею, верандою, двома стайнями,
стодолою, шопою, гаражем, воротами,
огорожею в порядку спадкування за
законом після смерті дочки ОСОБА_4.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди
ОСОБА_2 щодо проживання у житловому
будинку АДРЕСА_1 та передати комплекти
ключів від вхідних дверей.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 243
грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:Т. В. Гаполяк