АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22ц/791/1773/14
Головуючий в суді І інстанції:
Доповідач: Чиркова К.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року травня місяця 27 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Чиркової
К.Г.

Суддів:
Пузанової Л.В.

Стародубця М.П.

при секретарі: Бараш
Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення
Дніпровського районного суду м.
Херсона від 23 квітня 2014 року в справі
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа - приватний нотаріус
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа - приватний нотаріус
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її брат ОСОБА_7,
після смерті якого залишилося спадкове
майно, що складається із 13 частини
житлового будинку АДРЕСА_1.

Іншими співвласниками даного
житлового будинку є вона та її рідна
сестра ОСОБА_8 по 13 частини кожна.

Враховуючи, що в спадкодавця відсутні
спадкоємці за заповітом, а також
спадкоємці першої черги, тому вона
відповідно до положень ст.1262 ЦК України
має право на спадкування, як
спадкоємець другої черги за законом.

У березні 2014 року приватний нотаріус
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 відмовила їй у видачі
свідоцтва про право на спадщину після
смерті брата - ОСОБА_7 у зв'язку з
пропуском встановленого законом
строку для подання заяви про прийняття
спадщини.

Зазначала, що вчасно не звернулася до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, оскільки з 2000 року
здійснює постійний догляд за хворою
донькою та онукою, які є інвалідами
дитинства та практично з грудня 2004 року
по червень 2005 року змушена була
перебувати з ними на стаціонарному
лікуванні, проходити курси
реабілітаційного лікування.

Її сестра ОСОБА_8 на момент смерті брата
проживала разом із ним за однією
адресою, фактично прийняла спадщину,
однак за життя спадщину не оформила,
ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла, після її
смерті спадщину прийняли її діти -
відповідачі у справі.

З огляду на викладене та уточнених
позовних вимог, просила суд визначити
їй додатковий строк один місяць для
подачі заяви про прийняття спадщини
після померлого 07 грудня 2004 року брата
ОСОБА_7 та визнати за нею право
власності в порядку спадкування за
законом на 16 частину житлового будинку
АДРЕСА_1.

В ході розгляду справи ОСОБА_5 подала до
суду заяву про залишення без розгляду
позовних вимог в частині визнання за
нею права власності в порядку
спадкування за законом на 16 частину
спадкового майна ОСОБА_7, яка ухвалою
суду від 23.04.2014 року задоволена.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 23 квітня 2014 року
визначено ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1,
додатковий строк для подання заяви про
прийняття спадщини, що відкрилася
після смерті ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, строком один місяць
з дня набрання законної сили рішення
суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
про відмову в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинами
справи та нормам матеріального права.

При цьому зазначала, що хибним є
посилання суду на визнання нею позову,
оскільки зазначена обставина є
підставою вирішення порушеного
питання відповідно до вимог ст.1272 ЦК
України безпосередньо в нотаріальній
конторі. Висновок суду щодо поважності
причин пропуску подачі заяви про
прийняття спадщини ґрунтується лише на
поясненнях позивача щодо її
перебування разом із донькою та онукою
на лікуванні за межами міста.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
про відмову в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинами
справи та нормам матеріального права.
Зокрема, він не був присутнім в
судовому засіданні з поважних причин,
просив суд відкласти розгляд справи та
не визнавав позовних вимог ОСОБА_5
Окрім того, суд не врахував, що онука
позивача має батьків, які за законом
зобов'язані піклуватися про свою
дитину.

У письмових запереченнях на апеляційні
скарги ОСОБА_5 їх доводів не визнала,
рішення суду просить залишити без
змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційні скарги
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив із того, що
позивач внаслідок поважних причин не
звернулася до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини у
встановлений законом строк, оскільки
тривалий час доглядала за хворою
донькою та онукою інвалідами
дитинства.

Проте, до такого висновку суд дійшов у
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

За положенням ст.1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Згідно до положень ч.1,2 ст.1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має право подати до нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини.
Заява про прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч.1 ст.1298 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям після
закінчення шести місяців із часу
відкриття спадщини.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
ОСОБА_5 є сестрою ОСОБА_7, після смерті
якого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відкрилась
спадщина на належну йому 13 частину
житлового будинку АДРЕСА_1.

Спадкоємців за заповітом та
спадкоємців першої черги спадкодавець
не мав. У визначений законом строк для
прийняття спадщини ОСОБА_5 із
відповідною заявою до нотаріальної
контори не зверталася.

Спадщину після смерті ОСОБА_7 в порядку
визначеному ч.3 ст. 1268 ЦК України
прийняла його сестра ОСОБА_8, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, після її
смерті спадщину прийняли діти - ОСОБА_3,
ОСОБА_4 подавши до нотаріальної контори
відповідні заяви.

12.03.2014 року приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, відмовлено ОСОБА_5 у
видачі свідоцтва про право на спадщину
після смерті ОСОБА_7, у зв'язку з
пропуском нею строку на подання заяви
про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1272 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини, а тому при
встановлені причин пропуску
зазначеного строку суд має з'ясувати
саме цей період - шість місяців з дня
відкриття спадщини тобто з
ІНФОРМАЦІЯ_2 року по 07.06.2005 року.

Посилаючись на поважність причин
пропуску строку подачі до нотаріальної
контори заяви про прийняття спадщини
позивачка зазначала, що з 2000 року
здійснює постійний догляд за своєю
донькою ОСОБА_9 та онукою ОСОБА_10, які є
інвалідами дитинства та визначений
законом для подачі заяви строк
перебувала з ними на стаціонарному
лікуванні, проходила курси
реабілітаційного лікування.

Однак, із матеріалів справи вбачається
та не заперечується сторонами, що
ОСОБА_5 постійно працює, її донька
ОСОБА_9 є інвалідом 3 групи загального
захворювання (посвідчення за НОМЕР_1)
має свою сім'ю і самостійно
знаходилася на стаціонарному
лікуванні в періоди з 09.01.2005 року по
29.01.2005 року, з 09.03.2005 року по 21.03.2005 року,
з 06.05.2005 року по 19.05.2005 року (а.с. 18,20,22,24).

Онука ОСОБА_10 перебувала на лікуванні
та проходила курс реабілітаційного
лікування у періоди з 14.12.2004 року по
28.12.2004 року, з 09.02.2005 року по 25.02.2005 року, з
24.03.2005 року по 07.04.2005 року, з 27.05.2005 року
по 19.06.2005 року (а. с. 18 - 26).

Таким чином, матеріалами справи
підтверджено, що ОСОБА_5 на час
відкриття спадщини та в межах
шестимісячного строку знаходилася у м.
Херсоні та мала реальну можливість
подати до нотаріальної контори
відповідну заяву, а зазначені нею
причини, що перешкоджали у визначений
законом строк подати заяву не є такими,
що дають підстави вважати їх,
пов'язаними з непереборними та
істотними труднощами для вчинення
таких дій.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України викладених в
п.24 постанови №7 від 30.05.2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» особа, яка не прийняла
спадщину в установлений законом строк,
може звернутися до суду з позовною
заявою про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини
відповідно до частини третьої статті
1272 ЦК України.

Суди відкривають провадження у такій
справі у разі відсутності письмової
згоди спадкоємців, які прийняли
спадщину (частина друга статті 1271 ЦК), а
також за відсутності інших
спадкоємців, які б дали письмову згоду
на подання заяви до нотаріальної
контори про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причин пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому,
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця для вчинення цих дій.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції зазначені обставини
та норми матеріального права не
врахував і прийшов до необґрунтованого
висновку про поважність причин
пропуску строку, оскільки причини, які
суд визнав поважними, тривалий догляд
за хворою донькою та онукою, враховуючи
встановлені у судовому засіданні
обставини не створювали для позивача
непереборних труднощів для подачі
заяви про прийняття спадщини.

Безпідставним є також посилання
позивача, як на підставу поважності
причин пропуску строку на тяжкий
матеріальний стан, оскільки подача
заяви про прийняття спадщини не
потребує матеріальних затрат.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для його скасування та
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позову з наведених вище
підстав.

На підставі викладеного, ст.ст.1269 - 1270,
1272 ЦК України, керуючись ст.ст.303, 307, 309,
316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4
задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 23 квітня 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа - приватний
нотаріус Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: