Справа № 761/4904/14-ц
Провадження №2/761/2808/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 травня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді
Пономаренко Н.В.

при секретарі
Клим Т.О.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Якимець Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "Надра" про визнання
кредитного договору недійсним, суд, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з
позовом до ПАТ КБ «Надра» визнання
кредитного договору недійсним.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
23 вересня 2008 року між позивачем та
Відкритим акціонерним товариством
Комерційний Банк «Надра» був укладений
кредитний договір № 6/4/2008/840-К/849 у
відповідності до якого позивач отримав
грошові кошти в іноземній валюті в
сумі 44100,00 доларів США, але в умовах
договору була зазначена сума яка
надається позивачу, в розмірі 45996,30 дол.
США строком користування до 12.09.2025 року
з процентною ставкою 15,09% на рік. Дії
банку пов'язані з неповною видачею
всієї суми кредиту, пояснювалось тим,
що вказана сума буде видаватись в два
етапи проте залишок неотриманої суми в
врозмірі 1896,30 дол. США по теперішній час
не надано. Також позивач зазначила, що
їй не було надано копію примірника
вказаного договору та графіка
погашення кредиту який є невід'ємною
частиною до кредитного договору.

Позивач вважає, що кредитний договір
укладений з порушенням вимог закону та
правил надання банками України
інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту та просить визнати кредитний
договір недійсним, оскільки
відповідачем недодержано вимог
чинного законодавства.

Представник позивача та
позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали в повному обсязі та
просили їх задовольнити.

Представник відповідача, в
судовому засіданні проти задоволення
вказаного позову заперечила та
зазначила, що кошти були надані
відповідно до умов договору, а сума в
розмірі 1896,30 дол. США є комісійною
сплатою в рамках комплексу пакетів
послуг «Ласкаво просимо», на
підтвердження чому надала копію
меморіального ордеру.

Суд, вислухавши пояснення
сторін, вивчивши та дослідивши
матеріали справи та надані докази,
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Нормами ч.1 ст.60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 ЦПК
України.

Так, перевіряючи обставини справи
судом встановлено, що 23 вересня 2008 року
між позивачем та Відкритим акціонерним
товариством Комерційний Банк «Надра»
був укладений кредитний договір №
6/4/2008/840-К/849 у відповідності до якого
позивач отримав грошові кошти в
іноземній валюті в розмірі 45996,30
доларів США, строком користування до
12.09.2025 року з процентною ставкою 15,09% на
рік (а.с.9-10).

Відповідно до заяви на видачу готівки
№ 806 від 23.09.2008 року, вбачається, що
позивач ОСОБА_1 отримала кредитні кошти
в розмірі 44100,00 дол. США, що еквівалентно
213 907,05 грн. (а.с.11).

Відповідно до п. 1.2. кредитного
договору, цільовим використанням
кредиту є: - проведення розрахунків по
договору купівлі-продажу № 2879 від
23.09.2008 року, що укладений між
позичальником та ОСОБА_5, згядно якого
позичальник придбає у власність
нерухоме майно однокінатну квартиру
АДРЕСА_1; - витрати позичальника
повязані з оформленням кредиту; -
оплата комісії за розрахунки в рамках
комплексу пакетів послуг «Ласкаво
просимо» в залежності від оформленного
пакету послуг.

Відповідно до копії меморіального
ордеру № 809 від 23.09.2008 року, вбачається
оплата комісії за розрахунки згідно
кредитного договору № 6/4/2008/840-К/849 від
23.09.2008 року ОСОБА_1 в розмірі 9198,00 грн.
(а.с.37).

Відповідно до листа Національного
банку України, адресованного позивачу
ОСОБА_1, вбачається, що відповідно до п.
3.1 та 3.2 глави Правил надання банками
України інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту визначено, що банки зобов'язані
у кредитному договорі або додатку до
нього надавати детальний розпис
сукупної вартості кредиту з
урахуванням процентної ставки за ним,
вартості всіх супутніх послуг, а також
інших фінансових зобовязань споживача.
Кредитний договір має містити графік
платежів (згідно зі строковістю,
зазначеною у договорі, - щомісяця,
щокварталу тощо) у розрізі сумм
погашення основного боргу, сплати
процентів за користування кредитом,
вартості всіх супутніх послуг, а також
інших фінансових зобовязань споживача
за кожним платіжним періодом. У графіку
платежів має бути докладно розписана
сукупна вартість кредиту за кожним
платіжним періодом (а.с.18-20).

З викладеного вбачаєтья, що сума
коштів, що не була додана позивачці, в
розмірі 1896,30 дол. США, що на момент
укладання кредитного договору було
еквівалентно 9198,00 грн., є сплатою
комісії за розрахунки в рамках
комплексу пакетів послуг «Ласкаво
просимо», та відповідає Правилам
надання банками України інформації
споживачу про умови кредитування та
сукупну вартість кредиту.

Відповідно до п. 7.3. кредитного
договору сторонни керуючись ст. 259 ЦК
України, дійшли згоди збільшити строк
позовної давності до 10 років.

Відповідно до п. 8.7. кредитного
договору вказаний кредитний договір
укладений в двох екземплярах
українською мовою, що мають рівну
юридичну силу, по одному для кожної
сторони.

Статтею 627 ЦК України
передбачено, що відповідно до ст. 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладанні договору, виборі контрагента
та визначені умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Отже, свобода договору
означає право громадян або юридичних
осіб вступати чи утримуватися від
вступу у будь-які договірні відносини.
Свобода договору проявляється також у
можливості наданій сторонам визначити
умови такого договору.

Таким чином, кредитний
договір був укладений з урахуванням
волевиявлення позивача, оскільки
позивач був обізнаний про умови
договору і погодився з ними, отримуючи
кредит на зазначених умовах.

З матеріалів справи
вбачається, що договір між сторонами
підписаний повноваженими особами, він
містить всі суттєві умови передбачені
законом для договорів які мають
істотне значення.

Таким чином, у відповідності
до вимог ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» спірний
кредитний договір містить суму
кредиту, розмір відсоткової ставки,
розмір щомісячного платежу та строк
повернення грошових коштів.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу
України (надалі - ЦК України) за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави (§ 1. Позика), якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Таким чином, договір,
укладений сторонами з дотриманням
вимог, необхідних для чинності
правочину, має обов'язкову силу для
самих сторін.

При цьому, згідно з ч.2 ст. 1056 ЦК України
позивач мав право відмовитися від
одержання кредиту частково або в
повному обсязі, повідомивши про це
кредитодавця до встановленого
договором строку його надання, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Проте, в момент укладання договору про
надання кредиту жодних зауважень,
заперечень (письмових чи усних)
позивачем не заявлялося та, як
наслідок, укладено договір в чинній
редакції.

Таким чином, суд вважає, що в момент
укладання договору сторонами було
досягнуто домовленості щодо усіх
істотних умов договору, а позивач
отримав усю необхідну інформацію та
був всебічно ознайомлений з умовами
кредитування та порядком виконання
зобов'язань за кредитним договором.

Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203
ЦК України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства. Особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним. Правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Відповідно до положень
ст. 57 ЦПК України доказами є будь -які
фактичні дані на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їхніх представників, допитаних як
свідків, письмових доказів, речових
доказів, зокрема звуко- і відеозаписів,
висновків експертів.

Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Однак, позивач не надала суду
жодного належного і допустимого доказу
на підтвердження введення
відповідачем її в оману, також не
знайшли свого підтвердження посилання
позивача на те, що вона не отримала свій
примірник договору і виконувала свої
кредитні зобов'язання не знаючи його
умов тільки по папірцю в якому вказана
щомісячна сума виплат, так як це
спростовується п.8.7 та підписом ОСОБА_1
на примірнику договору.

Разом з тим, відповідно до
положень ч. 3 ст. 10 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Таким чином, враховуючи викладене,
оцінюючи належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що у задоволенні позову слід
відмовити повністю.

Враховуючи викладене, на підставі
Закону України «Про захист прав
споживачів», Правил надання банками
України інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту, затверджених постановою
Правління Національного банку України
від 10.05.2007 року № 168, ст.ст. 203, 215, 627, 629, 1054,
1056 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11,
57-60, 62, 64, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "Надра" про визнання
кредитного договору недійсним -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :