Провадження № 2/635/492/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 березня 2014 року
сел.
Покотилівка

Харківський районний суд Харківської
області у складі:

головуючого - Полєхіна А.Ю.,

за участю секретаря - Бабенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в селищі
Покотилівка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виконання
обов'язку,-

В С
Т А Н О В И В :

Позивач просить суд ухвалити рішення
згідно якого стягнути з Відповідача
грошові кошти у розмірі 56000,00грн. та
сплачений при зверненні до суду
судовий збір.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні
вимоги тим, що в 1951 році її рідна мати
уклала шлюб з ОСОБА_3, від шлюбу якого
народилась споріднена сестра Позивача
- ОСОБА_2 (Відповідач по справі).

У 1999 році у власності ОСОБА_3 було два
будинки, один з яких він вирішив
заповісти Позивачу, інший Відповідачу.

18 лютого 1999 року секретар Виконкому
Русько-Тишківської сільської ради
народних депутатів посвідчила заповіт
батька в якому було зазначено, що у
випадок своєї смерті житловий будинок,
що знаходиться у АДРЕСА_1 залишає
Позивачу.

Пізніше ОСОБА_3 складає інший заповіт
на користь Відповідача на другий
будинок.

В зв'язку з тим, що заповіти в селі буди
шаблонні, перед вказівкою яке саме
майно заповідається кожному з
заповітів надруковані слова: «усе моє
майно, де воно би не було, з чого би не
складалось та на що я маю право по
закону...».

Оскільки заповіт на Відповідача був
складений пізніше та через юридичну
необізнаність батька, заповіт Позивача
перестав мати юридичну силу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Після смерті батька, Позивач з сестрою
ОСОБА_2 домовились, що ОСОБА_1 дає кошти
у сумі 6000,00грн. на переоформлення
будинків на ОСОБА_2, а Відповідач в свою
чергу пізніше виплатить Позивачу кошти
у якості компенсації за неотриману
спадщину.

26 квітня 2011 року Позивачем та ОСОБА_2
виникли правовідносини на підставі
юридичного факту, а саме написання
розписки Відповідачем про визнання за
собою обов'язку на протязі двох років
сплатити Позивачу або сину Позивача
грошові кошти у розмірі 56000,00 грн.

Після спливу цього строку свій
юридичного обов'язок Відповідач не
виконала і виконувати не збирається, що
спонукало Позивача звернутися до суду
з відповідним позовом.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_1
підтримав в повному обсязі та просив
суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти
задоволення позовних вимог
заперечувала в повному обсязі,
посилаючись на обставини викладені в
письмових запереченнях, згідно яких
вона отримала у спадщину від свого
рідного батька ОСОБА_3 таке майно:
житловий будинок з надвірними
будівлями та приватизованої земельної
ділянки до нього площею 0,33773га. за
адресою АДРЕСА_1; ? частину житлового
будинку з відповідною частиною
надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_2

Вказане майно було успадковане
Відповідачем на підставі складеного
ОСОБА_3 заповіту від 24 лютого 1999 року, в
якому зазначено, «що в разі моєї смерті
все майно, де б воно не знаходилось та з
чого б не складалось, на що буду мати
право по закону заповідаю ОСОБА_2».

Складення саме такого заповіту ОСОБА_3
відповідало його внутрішній волі та
сімейним відносинам, які склалися на
той момент.

Також, як зазначила Відповідач, ОСОБА_1
є її рідною сестрою по матері, та не є
рідною дочкою ОСОБА_3. ОСОБА_1 з батьками
в с. Р. Тишках ніколи не проживала,
оскільки перебувала на постійному
проживанні у місті Шахтарську
Донецької області, а догляд за
старенькими батьками протягом всього
часу, в тому числі за ОСОБА_3 до його
смерті здійснювався ОСОБА_2.

Також поховання ОСОБА_3 було здійснене
за рахунок Відповідача та її матері, а
Позивач участі в похованні не приймала.

Розписка від 26 квітня 2011 року дійсно
була написана Відповідачем та її
написання дійсно пов'язане із
розподілом спадкового майна ОСОБА_3.
Так, після того, як Позивач дізналась
про заповіт батька та оформлення
спадкового майна Відповідачем, в їхній
родині склалися напружені стосунки,
які є напруженими і на даний час.

Під тиском та погрозами погіршити
відносини Відповідача з матір'ю, ОСОБА_1
домоглася від ОСОБА_2 складання
розписки про сплату їй 56000,00 грн. як
компенсацію за успадкування останньою
всього майна батька.

Вказана розписка, як зазначає
Відповідач, була складена нею лише в
зв'язку із сімейними розладами та
жодного юридичного та морального
зобов'язання сплачувати Позивачу за
успадковане майно у Відповідача немає,
оскільки воно було законно успадковане
на підставі заповіту.

Також, як зазначає Відповідач, під час
відкриття спадщини ОСОБА_3, Позивач не
заперечувала проти такого порядку
спадкування, заповіт не оскаржила, свої
права на спадкове майно не заявила.

В позовній заяві, як зазначає
Відповідач, безпідставно і неправдиво
Позивач зазначає, що надала ОСОБА_2 6
000,00грн. для переоформлення будинків -
жодних коштів ні на утримання батька,
ні на його поховання, ні на
переоформлення будинків Позивач
останній не надавала - це не відповідає
дійсності.

Як стало відомо Відповідачу, для
врегулювання майнового спору між
сестрами та рівномірного розподілу
батьківського майна, їхньою матір'ю -
ОСОБА_4 було складено заповіт, яким вона
заповідає все належне їй майно, зокрема
і ? частину житлового будинку за
адресою АДРЕСА_2, одноособово Позивачу -
ОСОБА_1.

Таким чином, Позивач не позбавлена
права на батьківське майно і на даний
час це питання врегульоване і
Відповідач проти такого розподілу не
заперечує.

Суд вислухавши представника
позивача, відповідача, дослідивши
докази надані сторонами, дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 було
складено заповіт від 24 лютого 1999 року,
згідно якого останній заповідав все
належне йому майно ОСОБА_2 (а.с.).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть останнього (а.с.)

Як було зазначено в позовній заяві і в
судовому засіданні представником
Позивача та Відповідачем, 26 квітня 2011
року дійсно була написана Відповідачем
розписка та її написання дійсно
пов'язане із розподілом спадкового
майна ОСОБА_3 (а.с.).

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони
(кредитора)певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
вчинення певної дії, а кредитор має
право вимагати від боржника виконання
його обов'язку.

Частина 1 статті 11 Цивільного кодексу
України визначається, що цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

У відповідності до ч. 2 ст. 11 ЦК України,
визначається перелік підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема: договори та інші
правочини; створення літературних,
художніх творів, винаходів та інших
результатів інтелектуальної, творчої
діяльності; завдання майнової
(матеріальної) та моральної шкоди іншій
особі; інші юридичні факти.

Складена Відповідачем розписка не
являється договором, який свідчить про
факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів
чи будь-яких інших благ від Позивача,
які б Відповідач зобов'язана була
повернути чи компенсувати.

Згідно до ст.. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України,
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.

У відповідності до ч. 2 ст. 1268 ЦК України,
не допускається прийняття спадщини з
умовою чи із застереженням.

Відповідно статті 202 Цивільного
кодексу України правочин є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав га
обов'язків.

Складена ОСОБА_2 розписка за
цивільно-правовою формою є
одностороннім правочином.

Статтею 214 Цивільного кодексу України
визначає, що особа, яка вчинила
односторонній правочин, має право
відмовитися від нього, якщо інше не
встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що складена розписка від 26 квітня 2011
року обумовлена лише обставинами
виниклого конфлікту щодо успадкування
батьківського майна та направлена на
компенсацію частини вартості
успадкованого майна на підставі
заповіту від 24 лютого 1999 року, при цьому
Позивачем не було в законному порядку
оскаржено заповіт, а тому розписку
необхідно визнати такою, що не підлягає
виконанню.

Судові витрати у відповідності до ст. 88
ЦПК України, суд залишає за рахунок
Позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 11, 202, 214, 509, 1216, 1223, 1268 ЦК України та
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про виконання обов'язку -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги, через суд який
постановив рішення, в 10-денний строк із
дня проголошення. У разі якщо рішення
було постановлено без участі особи,
яка її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя:
А.Ю.
Полєхін