АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/2055/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1212/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі : головуючого – судді
Фанди В.П.,

суддів : Спірідонової Т.В.,
Купельського А.В.,

при
секретарі : Чебан О.М.

за участі: ОСОБА_1 і її представника
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 16 квітня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про відшкодування витрат по оплаті
комунальних послуг.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів

встановила

У січні 2014 року позивач звертаючись до
суду з позовом просив, стягнути із
відповідача на його користь
відшкодування понесених витрат по
оплаті квартирної плати та плати за
комунальні послуги за періоди з 01.01.2011
року по 01.10.2013 року. Зазначав, що
рішенням виконавчого комітету
Хмельницької міської ради від 16.01.1986 р.
позивачу та членам його сім’ї було
виділено двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.
13.04.1989 року шлюб між позивачем та
відповідачем було розірвано, внаслідок
чого відповідач змінила прізвище на
ОСОБА_4. Спірна квартира
неприватизована, позивачем укладено
договір про надання
житлово-комунальних послуг, вартість
який визначається виходячи з кількості
осіб, які проживають в квартирі, в тому
числі і відповідач, яка відмовляється
оплачувати комунальні послуги.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 16 квітня 2014 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 відшкодування
понесених витрат по оплаті
житлово-комунальних послуг. За період з
01.01.2011 року по 01.10.2013 року в сумі 3 245, 31
грн.. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі апелянт з
рішенням суду не погоджується,
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального
законодавства, просить його скасувати,
та постановити нове рішення, яким
відмовити в задоволені позову.
Зазначала, що безпідставно було взято
до уваги листи від комунальних
підприємств в яких зазначено
взаєморозрахунки між ними та
власниками спірної квартири, тоді як
належними доказами повинні слугувати
квитанції про оплату. Крім того, судом
не було враховано, що: позивач
користується пільгами по сплаті
послуг, як ,,дитина війни”; згідно
листів комунального підприємства
майже по кожній послузі є переплата

________________________________________________________________________
______________

Головуюча у першій інстанції –
ОСОБА_5

Доповідач – Фанда
В.П.

Категорія № 41

яка перейшла на 2014 рік. При
постановлені рішення суд вийшов за
межі позовних вимог, оскільки було
стягнуто витрати за 2014 р., чого позивач
не просив.

На апеляційному перегляді рішення суду
першої інстанції апелянт та її
представник підтримали вимоги
апеляційної скарги та вважають, що її
слід задовольнити.

ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнав,
вважає, що в її задоволені слід
відмовити.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з’ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу
визначено, що підставами для
скасування, зміни рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є, в тому числі,
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що колишнє подружжя, які є
сторонами по справі, проживають у
ІНФОРМАЦІЯ_1. Наймачем даного житла був
позивач, з яким укладено відповідні
договори з комунальними службами. Крім
них у даній квартирі зареєстровані та
проживають ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7.

Місцевий суд правильно керувався
вимогами ч.3 ст.64 ЖК України відповідно
до якої, якщо колишні члени сім’ї
наймача продовжують проживати в
займаному жилому приміщенні, вони
мають такі ж права і обов’язки, як
наймач та члени сім’ї та несуть
солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов’язанням, що
випливають з договору найму.

Сторони визнали, що оплата
житлово-комунальних послуг за період з
01.01.2011 року по 01.10.13 року проводилася
позивачем, відсутня заборгованість, а
тому висновок суду про наявність права
позивача на зворотню вимогу відповідає
вимогам закону.

Разом з цим, висновок суду першої
інстанції щодо визначення розміру
відшкодувань не відповідає матеріалам
справи.

Суд першої інстанції не звернув увагу
на те, що у позовній заяві позивач
вчиняв розрахунок збитків, в тому числі
із врахуванням квартплати, але не
просив її стягувати, тому безпідставно
визначив розмір відшкодування у 3245,31
грн..

Крім цього, позивачем визначено період
відшкодування сплачених комунальних
платежів з 01.01.2011 року по 01.10.13 року, а
тому переплата сум по водовідведенню
(2109,33 - 2090,53 грн. = 18,8 грн.),
теплопостачанню (7864,45 – 7468,94 = 395,5 грн.),
вивезенню побутових відходів (577,64 –
520,06 = 57,58 грн.) не мала враховуватися
судом, оскільки вона згодом
зараховувалася на погашення
комунальних платежів за період після
01.10.13 року.

Таким чином сума, яку слід стягнути з
відповідача становить – 3241,51 грн.
(газопостачання 1210,73 : 5 = 242,15 грн.,
водопостачання 4141,47: 5 = 828,29грн.,
водовідведення 2090,53 : 5 = 418,11грн.,
теплопостачання 7468,94 : 5 = 1493,79 грн.,
вивезення побутових відходів 520,06 : 5 =
104,01 грн., електропостачання 775 : 5 = 155,16
грн..)

З врахуванням викладеного рішення суду
першої інстанції слід змінити.

Не заслуговує на увагу посилання
апелянта на передачу позивачу коштів
на сплату комунальних платежів та
наявність домовленості з позивачем
щодо проведення ремонту в рахунок
сплати комунальних платежів, оскільки
таке заперечувалося позивачем, а
відповідач не довів це належними та
допустимими доказами.

Позивач має право на відшкодування
суми, сплаченої за комунальні платежі,
тому не може вимагати відшкодування
більшої суми. З врахуванням цього
визначення суми збитків, виходячи із
наявної пільги у позивача, як дитина
війни, будь-які права відповідача не
порушуються.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 16 квітня 2014 року змінити,
стягнувши у відшкодування
матеріальних збитків 3 241,51 грн..

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: підпис
Судді: підписи

З оригіналом згідно : суддя
апеляційного суду
В.П. Фанда