Справа № 168/387/14
Провадження № 2/168/130/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2014 р. Старовижівський районний суд
Волинської області в складі:

головуючого-судді Хаврони О.Й.,

з участю секретаря Ковальчука А.А.,

розглянувши в смт.Стара Вижівка в залі
суду у відкритому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права власності в порядку
спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач просить визнати за нею в
порядку спадкування за законом на
житловий будинок, що знаходиться по
АДРЕСА_1. Позов мотивує тим, що вона є
спадкоємцем після свого племінника
ОСОБА_3, який проживав у вказаному
будинку, та помер ІНФОРМАЦІЯ_2, вона
прийняла спадщину, звернувшись в
нотаріальну контору, однак отримати
свідоцтво про право на спадщину у
нотаріуса вона не може у зв'язку із
відсутністю у спадкодавця
правовстановлюючого документа на
житловий будинок, тому просить суд
визнати право власності на це спадкове
майно.

Позивач у судове засідання подала
заяву з проханням розглядати справу за
її відсутності, позовні вимоги
підтримує.

Відповідач подав заяву, у якій просить
розглядати справу за відсутності його
відсутності, позов визнає.

Враховуючи, що особи, які беруть участь
у справі, в судове засідання не
з'явились, суд розглядає справу в
порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК
України без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов слід
задоволити з таких підстав.

Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець
за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини. Заява про
прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.6/, спадкоємцем після
нього є позивачка /а.с.12/ та відповідач,
який не претендує на спадкове майно
/а.с.33/.

Судом встановлено, що до складу
спадщини входить житловий будинок із
господарськими спорудами, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою Буцинської сільської
ради у вказаному житловому будинку був
зареєстрований та проживав ОСОБА_3,
який прийняв спадщину після батьків,
однак не оформив спадкових прав /а.с.12/.

Відповідно до представленого
позивачем технічного паспорту та
довідки сільської ради, вказаний
житловий будинок та господарські
споруди збудовані у сільській
місцевості і зареєстровані у
погосподарській книзі по с.Буцин
/а.с.12/, а тому є підстави вважати, що
вони прийняті в експлуатацію і не є
самовільним будівництвом та належали
спадкодавцю /а.с.12, 14-19/.

Позивач є спадкоємцем за законом після
племінника, прийняла спадщину подавши
заяву до нотаріальної контори, де
заведена спадкова справа, яка оглянута
судом, однак нотаріусом відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на нерухоме майно у зв'язку із
неподанням правовстановлюючих
документів про належність спадкодавцю
нерухомого майна - будинку /а.с.31/.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

За вимогами ст.ст.328-330 ЦК України, право
власності на майно вважається набутим
правомірно, якщо інше не буде
встановлено в судовому порядку або
незаконність прав власності не
випливатиме із закону.

Згідно з п.п.5 п. 1 ст. 19 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" від
01.07.2004р. правовстановлювальним
документом, на підставі якого
провадиться реєстрація права
власності на об'єкти нерухомого майна
може бути рішення суду, що набрало
законної сили про визнання права
власності на об'єкти нерухомого майна.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні
права виникають із дій осіб, що
передбачені актами, цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права, а
у випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його
невизнання або оспорювання і у випадку
невизнання права особи, вона згідно
вимог ст.16 ЦК України має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого майнового права та
інтересу. Одним із способів захисту
цивільного права особи є визнання
такого права.

Враховуючи, що за життя спадкодавець
правовстановлюючих документів на
житловий будинок не мав, в суді не
встановлено обставин, які б вказували,
що він за життя набув право власності
на житловий будинок неправомірно або,
що на спадкове майно, окрім позивача, в
порядку спадкування чи з інших підстав
претендують інші особи, та оскільки
захистити свої права позивач може лише
в судовому порядку, позов слід
задовольнити, визнавши за позивачем
право власності на вказане спадкове
майно.

Керуючись п.п.5 п.1 ст.19 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.
ст. 11, 15, 16, 328-330, 1217, 1218, 1268, 1269, 1296 ЦК
України, ст.ст.15, 60, 62, 174, 197, 212-215 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності в порядку спадкування
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженкою Устинівського з/радгосп
Устинівського району Кіровоградської
області право власності на житловий
будинок з господарськими спорудами, що
знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Старовижівський районний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.Й. Хаврона