Справа № 521/5317/14-ц
Номер провадження 2/521/4447/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2014 року Малиновський районний
суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Лічмана Л.Г.
при секретарі - Тимофієнко Н.М.,
за участі представника позивача -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права
14.04.2014 р. позивач звернувся до суду з
вказаною позовною заявою, у якій просив
усунути ОСОБА_3 від спадкування
(обов'язкова доля) після ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 р. та покласти на
нього судові витрати.
Позивач та його представник в судовому
засіданні підтримали заявлені позовні
вимоги та просили їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про дату та місце судового
засідання повідомлявся належним чином,
причини неявки суду не повідомив.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та
неповідомлення про поважні причини
такої неявки в судове засідання, в
порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди
позивача, ухвалює заочне рішення по
справі, що відповідає положенням ст. 224
На підставі пояснень сторін, наданих,
досліджених і оцінених доказів, судом
встановлені наступні фактичні
обставини і відповідні до них
правовідносини, що є підставою для
задоволення позовних вимог в повному
У судовому засіданні встановлено, що
15.03.1997 р. одружилися ОСОБА_3 та ОСОБА_4.,
про що Відділом реєстрації актів
громадянського стану Іллічівської
райадміністрації виконкому Одеської
міської ради видано свідоцтво про
одруження серії НОМЕР_1 та зроблено
запис за № 121. (а.с. 119)
Позивач ОСОБА_2 є сином відповідача
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про що свідчить
свідоцтво про народження серії НОМЕР_2,
видане Іллічівським районним РАГС м.
Одеси (актовий запис № 1332). (а.с. 117)
Рішенням Центрального районного суду
м. Одеси від 05.09.1995 р. було визнано за
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності в
рівних частинах на житловий будинок по
АДРЕСА_1. Таким чином, ОСОБА_4 набула
право власності на ? частину
домоволодіння по АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності від 23.09.2004 р. № 417337, виданим
Виконавчим комітетом Одеської міської
ради 23.09.2004 р.

З договору дарування від 13.11.2004 р.,
посвідченому державним нотаріусом
Четвертої Одеської державної
нотаріальної контори та
зареєстрованому в реєстрі за № 1-2438
вбачається, що ОСОБА_5 подарувала, а
ОСОБА_4 прийняла у дар ? частину
вказаного домоволодіння. Право
власності по ? частки у домоволодінні
зареєстровано ОСОБА_4. в КП «ОМБТІ та
РОН» 14.12.2004 р. № 7722678 та видано ОСОБА_4
витяг № 4934543 від 04.10.2004 р. та витяг № 5850404
від 15.12.2004 р., номер запису 2399 в книзі
114доп-54.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_4 за життя склала заповіт від
05.08.2010 р., який було посвідчено
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
та зареєстровано в реєстрі № 1809,
відповідно до якого належне їй
домоволодіння, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 та усе майно, що
знаходиться в ньому заповіла ОСОБА_2
Вказаний заповіт відповідно до Витягу
про реєстрацію в спадковому реєстрі №
24408896 зареєстровано у Спадковому
реєстрі № 49735630 (а.с. 6-7)

ІНФОРМАЦІЯ_2 р. у віці 72 років померла
ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_3, виданим
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану у місті Одесі
реєстраційної служби Одеського
міського управління (актовий запис 9701).
(а.с.5)

Таким чином, після смерті ОСОБА_4.
відкрилась спадщина на домоволодіння
по АДРЕСА_1.

З наданої на запит суду копії спадкової
справи № 19/2013 р. до майна померлої
ОСОБА_4. вбачається, що до приватного
нотаріусу Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 з
відповідними заявами про прийняття
спадщини, а саме 09.12.2013 р. зверталися син
спадкодавця - ОСОБА_2 та 18.02.2014 р. її
чоловік - ОСОБА_3

Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 і 1223 ЦК
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті. У разі відсутності
заповіту, визнання його недійсним,
неприйняття спадщини або відмови від
її прийняття спадкоємцями за
заповітом, а також у разі неохоплення
заповітом усієї спадщини право на
спадкування за законом одержують
особи, визначені у статтях 1261-1265 цього
Кодексу.

Статтею 1241 ЦК України передбачено, що
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка). Розмір
обов'язкової частки у спадщині може
бути зменшений судом з урахуванням
відносин між цими спадкоємцями та
спадкодавцем, а також інших обставин,
які мають істотне значення. До
обов'язкової частки у спадщині
зараховується вартість речей
звичайної домашньої обстановки та
вжитку, вартість заповідального
відказу, встановленого на користь
особи, яка має право на обов'язкову
частку, а також вартість інших речей та
майнових прав, які перейшли до неї як до
спадкоємця. Будь-які обмеження та
обтяження, встановлені у заповіті для
спадкоємця, який має право на
обов'язкову частку у спадщині, дійсні
лише щодо тієї частини спадщини, яка
перевищує його обов'язкову частку.

Саме такою особою являється відповідач
у справі ОСОБА_3

Відповідно до ч. 5 і 6 ст. 1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані. Положення цієї
статті поширюються на всіх
спадкоємців, у тому числі й на тих, хто
має право на обов'язкову частку у
спадщині, а також на осіб, на користь
яких зроблено заповідальний відказ.

Судом встановлено, що спадкодавець
ОСОБА_4. та ОСОБА_3 постійно проживали за
адресою: АДРЕСА_2 Останні роки свого
життя ОСОБА_4. тяжко хворіла. Тривалий
час хворіючи цукровим діабетом, на зір,
у лютому 2010 р. ОСОБА_4. перенесла гостре
порушення мозкового кровообігу
(інсульт), внаслідок чого її
паралізувало, вона не могла самостійно
пересуватися, обходити себе, готувати
їжу та змушена була постійно
знаходитися у ліжку, тобто вона не
могла самостійно забезпечувати умови
свого життя, потребувала стороннього
догляду, допомоги та піклування, що
свідчило про знаходження ОСОБА_4. у
безпорадному стані.

З березня-квітня 2010 року ОСОБА_3
відмовився здійснювати будь-який
догляд за ОСОБА_4. і запропонував сину
ОСОБА_2 забрати матір до себе або здати
її у будинок пристарілих. В липні 2010
року ОСОБА_2 забрав свою матір у
домоволодіння по АДРЕСА_1, де вона без
покращення стану здоров'я жила до самої
смерті. Догляд за нею здійснювали
ОСОБА_2, його дружина та донька, які
забезпечували також лікування
спадкодавця. Після смерті ОСОБА_4.
позивач за власні кошти здійснив
поховання померлої, що підтверджується
свідоцтвом про поховання № 014603,
виданим саме ОСОБА_2

ОСОБА_3 ухилявся від надання будь-якої
допомоги спадкодавцеві, не здійснював
за нею догляд, матеріально не
підтримував її, не брав участь у
витратах, пов'язаних із хворобою
другого подружжя. ОСОБА_3 розумів свій
обов'язок щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, у нього були в наявності
можливості для цього та він свідомо не
виконував встановленого законом
обов'язку. В червні 2012 року ОСОБА_3
заявив позов до ОСОБА_4. про визнання
права власності на ? частину
домоволодіння по АДРЕСА_1, який ухвалою
суду від 23.01.2013 року залишений судом без
розгляду.

Зазначені обставини встановлені судом
на підставі пояснень позивача,
показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 яким
про обставини справи відомо з
безпосередніх спостережень, а також
медичними картками ОСОБА_4.

Таким чином, суд задовольняє позовні
вимоги ОСОБА_2 та усуває ОСОБА_3 від
права на спадкування, у виді права на
обов'язкову частку у спадщині, після
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Розподіляючи судові витрати суд
виходив з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі. За подання до суду
позовної заяви немайнового характеру
сплаті підлягає судовий збір у розмірі
0,2 мінімальної заробітної плати.

Позивачем разом з позовною заявою було
надано квитанцію про сплату судового
збору в розмірі 243, 60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

З матеріалів справи та внаслідок
неявки в жодне з засідань відповідача
ОСОБА_3, встановити можливість
звільнення його від сплати судового
збору не уявляється можливим, а тому
судовий збір на користь ОСОБА_2
підлягає стягненню в повному розмірі в
сумі 243, 60 грн.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2
необхідно задовольнити повністю.

Керуючись вимогами ст. ст. 60, 88, 209, 212-215,
256-259 ЦПК України, -

С У Д

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення від права спадкування -
задовольнити повністю.

Усунути ОСОБА_3 від права на
спадкування, у виді права на
обов'язкову частку у спадщині, після
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три)
гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене позивачем
шляхом подання апеляційної скарги
через Малиновський районний суд м.
Одеси до апеляційного суду Одеської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дати постановлення ухвали про
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення.

С У Д Д Я: