22-ц/775/327/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Кацаренко
Суддя
-доповідач Кочегарова Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Донецької
області у складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Попової С.А.,
Кочегарової Л.М.,

при секретарі Костомановій
А.Є.,

розглянувши справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на
рішення Новоазовського районного суду
Донецької області від 17 січня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, спричинених злочином,

в с т
а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_1
звернувся з позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, спричинених злочином
та, уточнивши позовні вимоги, просив
стягнути з відповідачки на свою
користь матеріальні збитки 2 920 грн. та
моральну шкоду у розмірі 4 000 грн.

Рішенням Новоазовського
районного суду Донецької області від 17
січня 2014 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить
рішення скасувати та задовольнити
позовні вимоги, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права. Вважає, що факт
звільнення відповідачки від
кримінальної відповідальності із
застосуванням Закону України «Про
амністію» є безспірним доказом, який
дає підстави для відшкодування
позивачу збитків та моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника ОСОБА_1-ОСОБА_2,
який просив скаргу задовольнити,
заперечення представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін, з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
членом кооперативу лодочної станції
«Волна». 14 грудня 2009 року відбулися
збори членів кооперативу з участю
голови кооперативу ОСОБА_5, на яких
обговорювалося питання про можливість
оформлення права власності на
самочинно зведені гаражі та
земельні ділянки для їх
обслуговування, які знаходяться на
території даного кооперативу по
АДРЕСА_1

28 вересня 2010 року прокурором
Новоазовського району Донецької
області була порушена кримінальна
справа за фактом зловживання
службовим становищем, яке заподіяло
істотну шкоду охоронюваним законом
правам та інтересам окремих громадян,
та шахрайства, що завдало значної
шкоди потерпілим, за ознаками злочинів,
передбачених ст.ст.364 ч.1, 190 ч.2 КК
України у відношенні ОСОБА_3 (т.1 а.с.1
кримінальної справи № 1732011
Новоазовського районного суду
Донецької області).

Постановою прокурора
Новоазовського району Донецької
області від 27 грудня 2010 року ОСОБА_3
пред'явлено обвинувачення у скоєнні
злочинів, передбачених ст.ст.364 ч.1, 190 ч.2
КК України, які виразилися в тому, що
«ОСОБА_3, являясь заместителем
начальника управления -
начальником Восточного отдела
Мариупольского управления инспекции
государственного
архитектурно-строительного контроля,
исполняя согласно своей должностной
инструкции
организационно-распорядительные и
контрольно-ревизионные функции в сфере
градостроительства и архитектуры,
являлась должностным лицом, и
государственным служащим, имеющим 13
ранг VI категорию должности, 14.12.2009
года, в дневное время суток, по
приглашению председателя
обслуживающего кооператива лодочной
станции (далее ОКЛС) «Волна» ОСОБА_6,
прибыла в с. Широкино Широкинского
сельского Совета Новоазовского района
Донецкой области, на территорию ОКЛС
«Волна», расположенную по АДРЕСА_1 для
участия в собрании членов указанного
кооператива, под председательством
члена правления кооператива ОСОБА_7, по
вопросу приобретения права
собственности на самовольно
построенные объекты на указанной
территории, а также земельные участки
для их обслуживания.

При проведении собрания
ОСОБА_3, представившись в занимаемой
должности, выступила перед
присутствующими на собрании
членами кооператива, при этом,
достоверно зная о самовольном
строительстве на территории ОКЛС
«Волна» членами кооператива, что
является нарушением требований
ст.ст.5,17,25 Закона Украины «Об основах
градостроительства», ст.ст.29,30-1 Закона
Украины «О планировании и застройке
территории», умышлено, являясь
должностным лицом, государственным
служащим, злоупотребляя своим
служебным положением, то есть,
используя свое служебное положение
вопреки интересам службы, по корыстным
мотивам, а также в интересах третьего
лица - своей дочери, частного
предпринимателя ОСОБА_8, путем обмана
и злоупотребления доверием, с
целью завладения имуществом
присутствующих на собрании членов
кооператива, убедила их в возможности,
за денежное вознаграждение, оформить в
законном порядке права
собственности на самовольно
построенные объекты, с последующим
получением прав собственности на
земельные участки, под указанными
строениями.

Продолжая злоупотреблять
своим служебным положением, ОСОБА_3,
являясь должностным лицом,
государственным служащим, умышлено, с
целью завладения денежными средствами
членов кооператива «Волна», путем
обмана и злоупотребления доверием в
ходе выступления на указанном выше
собрании убедила членов
кооператива в необходимости
перечисления ими денежных средств на
расчетный счет своей дочери, частного
предпринимателя ОСОБА_8 за оказание
услуг по оформлению ею
правоустанавливающих документов на
самовольно построенные объекты, а
также земельные участки под ними,
пообещав оформить документы о
получении права собственности в
течение двух недель с момента
получения денежных средств на
указанный ею расчетный счет. Также, в
ходе проведения указанного собрания,
ОСОБА_3 указала, что стоимость оказания
ею услуг по оформлению документов о
праве собственности складывается,
исходя из размеров самовольно
построенных строений, а в среднем от 2 500
до 3 000 гривен за объект.

По взаимной договоренности
между ОСОБА_3 и членами кооператива,
согласившимися на оформление
документов на условиях ОСОБА_3, члены
кооператива могли перечислить деньги
на расчетный счет ЧП ОСОБА_8, отдать ей
лично в руки или передать через ее
дочерей - ОСОБА_8, ОСОБА_9, которые не
были осведомлены о преступных
намерениях ОСОБА_3

Так, в период времени с 14.12.2009
года по июнь 2010 года члены кооператива
под видом оплаты услуг по оформлению
документов перечислили на расчетный
счет ЧП Устименко и передали наличными
следующие денежные средства: ОСОБА_10 в
размере 3 060 грн., ОСОБА_11 в размере 2 900
грн., ОСОБА_12 в размере 3 000 грн., ОСОБА_13 в
размере 8 153 грн., ОСОБА_14 в размере 2 700
грн., ОСОБА_7 в размере 5 450 грн., ОСОБА_15 в
размере 3 100 грн., ОСОБА_16 в размере 2 800
грн., ОСОБА_17 в размере 3 100 грн., ОСОБА_18 в
размере 3 100 грн., ОСОБА_19 в размере 5 963
грн., ОСОБА_20 в размере 2 800 грн., ОСОБА_21 в
размере 2 700 грн., ОСОБА_22 в размере 3 000
грн., ОСОБА_23 в размере 2 860 грн., ОСОБА_24 в
размере 3 500 грн., ОСОБА_25 в размере 2 920
грн., ОСОБА_1 в размере 2920 грн., а всего на
общую сумму 64 026 грн.

Таким образом, на расчетный
счет ЧП ОСОБА_8 и лично ОСОБА_3 от
граждан - членов ОКЛС «Волна» поступили
денежные средства в общей сумме 64 026
грн., которыми ОСОБА_3 и ОСОБА_8
распорядились по собственному
усмотрению, чем потерпевшим причинен
значительный ущерб на указанную сумму
и существенный вред их охраняемым
законом правам и интересам.

Таким образом, ОСОБА_3,
являясь должностным лицом
государственным служащим 13
ранга 6 категории, совершила
злоупотребление служебным положением,
то есть умышленное, из корыстных
побуждений и в интересах третьих лиц,
использование должностным лицом
служебного положения вопреки
интересам службы, причинившее
существенный вред охраняемым законом
правам, свободам и интересам
отдельных граждан, в виде
материального ущерба в сумме 64 026 грн.,
который в сто и более раз превышает
необлагаемый налогом минимум доходов
граждан, преступление, предусмотренное
ч.1 ст.364 УК Украины, а также завладение
чужим имуществом, путем обмана и
злоупотребления доверием
(мошенничество), причинившее
значительный ущерб потерпевшим, в
сумме 64 0926 грн., который в сто и более
раз превышает необлагаемый налогом
минимум доходов граждан, преступление,
предусмотренное ч.2 ст.190 УК Украины» (т.4
а.с.106-108 кримінальної справи № 1732011
Новоазовського районного суду
Донецької області).

22 вересня 2011 року постановою
Новоазовського районного суду, на
підставі пункту «г» 1 ст.6 Закону
України «Про амністію» від 8 липня 2011
року, ОСОБА_3 була звільнена від
кримінальної відповідальності за
ст.ст.190 ч.2, 364 ч.1 КК України у зв'язку з
тим, що досягла 55-річного віку.
Провадження у кримінальній справі
закрито. Цивільні позови потерпілих
залишені без розляду. Вирішено питання
з речовими доказами (а.с.5-6).

Відмовляючи ОСОБА_1 у позові, суд
першої інстанції виходив з того, що при
розгляді позовних вимог в порядку
цивільного судочинства не знайшло
свого підтвердження спричинення
позивачу матеріальних збитків та
моральної шкоди, в результаті вчинення
відповідачкою злочинів, передбачених
ст.ст.190, 364 КК України.

З висновками суду не можна не
погодитися, оскільки вони
відповідають обставинам справи,
нормам матеріального і процесуального
права.

Згідно ст.1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст.1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичні
особі правомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Статтею 1177 ЦК України визначено,
що майнова шкода, завдана майну
фізичної особи внаслідок злочину,
відшкодовується державою, якщо не
встановлено особу, яка вчинила злочин,
або якщо вона є неплатоспроможною.
Умови та порядок відшкодування
майнової шкоди, завданої майну
фізичної особи, яка потерпіла від
злочину, встановлюються законом.

Відповідно ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 57 ЦПК України
встановлено, що доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків, письмових
доказів, речових доказів, зокрема
звуко- і відеозаписів, висновків
експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі.

Згідно ч.3,4 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та вчинені
вони цією особою.

Стаття 11 ЦПК України передбачає,
що суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з позовної заяви
ОСОБА_1, обґрунтовуючи свої вимоги про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, позивач зазначив, що з
метою отримання документів на гараж та
земельну ділянку, його дружина ОСОБА_25
5 січня 2010 року в м.Новоазовську біля
пам'ятника «Самолет» грошові кошти
в сумі 2 920 грн. передала відповідачці
ОСОБА_3 через її дочку ОСОБА_9 Разом із
ОСОБА_25 грошові кошти в сумі 3 200 грн.
передавала ОСОБА_24

Згідно свідоцтва про смерть,
ОСОБА_25 померла 30 листопада 2011 року
(а.с.8). Зі справи вбачається, що ОСОБА_24
в суді першої інстанції за обставинами,
зазначеними позивачем, допитана не
була.

З оголошених в судовому
засіданні апеляційного суду
протоколів допитів ОСОБА_3 та ОСОБА_9
вбачається, що вказані особи факт
отримання грошових коштів від ОСОБА_25
не визнавали. Не підтверджено цих
обставин і при допиті ОСОБА_24 (т.1
а.с.112-113,т.2 а.с.203-205, т.3 а.с.45-47,232-235
кримінальної справи № 1732011
Новоазовського районного суду
Донецької області).

Заперечуючи проти позову,
представник ОСОБА_3 послався на те, що
грошові кошти від ОСОБА_25 відповідачка
не отримувала, а в 2009 році у ОСОБА_1
виникли договірні відносини з
приватним підприємством «ОСОБА_8.», яке
зобов'язалося підготувати ОСОБА_1
пакет документів і вартість цих робіт
становила 2 800 грн.

Ці обставини підтверджені
договором № 26 на здійснення послуг від
19 грудня 2009 року та актом
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
(а.с.106-107).

Таким чином, з урахуванням
викладених обставин та норм права,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, відповідно до вимог ст.212 ЦПК
України, оцінив представлені сторонами
матеріали за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності та дійшов обгрунтованого
висновку про відмову ОСОБА_1 у позові у
зв*язку з недоведеністю позовних вимог
про заподіння йому відповідачкою
ОСОБА_3 матеріальних збитків та
моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги
представника позивача ОСОБА_2 про те,
що суд першої інстанції не дав належної
оцінки матеріалам цивільної справи
2/238/29/13 за позовом ОСОБА_26, ОСОБА_1,
ОСОБА_24 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Донецькій області, третя особа: ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди та у судовому рішенні
суд не відобразив результати
досліджених матеріалів та доказів,
апеляційний суд вважає безпідставними,
оскільки зазначене рішення від 8
лютого 2013 року, яке набрало чинності 6
березня 2013 року, є в матеріалах даної
цивільної справи і, виходячи зі змісту
оскаржуваного рішення, судом висновки
суду в іншій справі оцінені у
сукупності з іншими доказами.

Оскільки у відповідності з
вимогами процесуального закону є
безспірними та не підлягають доказу
обставини, визнані сторонами та
обов'язкові для суду обставини,
встановлені вироком суду або
постановою у справі про
адміністративне правопорушення, з
питань, чи мали місце ці дії та вчинені
вони цією особою, посилання
представника позивача на те, що
постанова про звільнення ОСОБА_3 від
кримінальної відповідальності від 22
вересня 2011 року, є безумовним доказом
того, що з вини ОСОБА_3 позивачу
заподіяні матеріальні збитки та
моральна шкода, є непереконливими.

Неспроможними колегія вважає
доводи апеляційної скарги про те, що
відповідачкою не спростовано того
факту, що шкода була спричинена не нею,
оскільки ні суду першої інстанції, ні
апеляційному суду позивачем не
представлено доказів того, що ОСОБА_3
неправомірно заволоділа його
грошовими коштами. Зі справи
вбачається, що грошові кошти
передавалися іншій особі на підставі
договору, який не спростовано. Між тим,
ОСОБА_3 надані докази того, що грошову
суму 2 920 грн. вона не отримувала та не
заподіяла позивачу моральної шкоди, що
знайшло своє відображення і в
матеріалах дослідженої кримінальної
справи та висновках суду про відмову
ОСОБА_1 у позові.

Нових доказів чи обставин, які
не були предметом розгляду у суді
першої інстанції та могли вплинути на
рішення суду позивачем апеляційному
суду не надано.

Рішення суду постановлено з
дотримання норм матеріального і
процесуального права і підстав для
його скасування немає.

Керуючись п.1 ч.1. ст.307, ст.308 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новоазовського
районного суду Донецької області від 17
січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
Ігнатоля
Т.Г.

судді
Попова
С.А.

Кочегарова
Л.М.