Справа № 132/341/14-ц Провадження №
22-ц/772/1773/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Павленко І. В.Категорія:
19Доповідач: Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

03 червня 2014 року м. ВінницяКолегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Войтка Ю.Б., Голоти Л.О.,

при секретарі Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Калинівського районного суду
Вінницької області від 15 квітня 2014 року
у справі за позовом прокурора
Калинівського району Вінницької
області в інтересах Державного фонду
підтримки фермерських господарств в
особі Вінницького відділення до ОСОБА_2
про звернення стягнення на заставне
майно,-

встановила:

Рішенням Калинівського районного суду
Вінницької області від 15 квітня 2014 року
позов прокурора Калинівського району
Вінницької області в інтересах
Державного фонду підтримки
фермерських господарств в особі
Вінницького відділення задоволено.

Не погодившись з рішенням, відповідач
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин, що
мають значення для справи просив
скасувати рішення і ухвалити нове, яким
в задоволенні позову відмовити.

Апелянт - відповідач ОСОБА_2
повідомлений в установленому порядку
про дату, час і місце судового
засідання, до суду не з'явився, що
відповідно до ст. 305 ЦПК України не
перешкоджає апеляційному розглядові
справи.

Прокурор Гущіна Н.В. та представник
особи, в інтересах якої заявлено позов
прокурором - Вельгус Ю.В. проти вимог
апеляційної скарги заперечують,
просять залишити в силі рішення суду
першої інстанції, так як воно є
законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення прокурора та представника
фонду, вивчивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляції та вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Згідно статті 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені, а
сторонами не заперечуються наступні
обставини справи.

Відповідно до договору про надання
фінансової підтримки фермерському
господарству укладеного 21 жовтня 2009
року між Українським державним фондом
підтримки фермерських господарств та
фермерським господарством «Кібела» с.
Струтинка Липовецького району
Вінницької області, останнє на
поворотній основі отримало 100000 гривень
фінансової допомоги в строк до 01 грудня
2012 року (а.с. 7, 8).

В зв'язку з неналежним виконанням ФГ
«Кібела» визначених умовами даного
договору зобов'язань заступником
прокурора Вінницької області подано
позов в інтересах держави в особі
Міністерства аграрної політики та
продовольства України в особі
Українського державного фонду
підтримки фермерських господарств про
стягнення з боржника 80000 грн. суми
основного боргу, 3976 грн. пені, 260 грн.
інфляційних витрат та 1429, 80 грн. - 3%
річних.

Рішенням Господарського суду
Вінницької області від 19 березня 20013
року, яке набрало законної сили 05
квітня 2013 року - позов задоволено.

Однак рішення суду боржником, яким є
фермерське господарство «Кібела», не
виконується.

У забезпечення виконання зобов'язань
за договором про надання фінансової
підтримки фермерському господарству
№47 від 21 жовтня 2009 року між Українським
державним фондом підтримки
фермерських господарств та ОСОБА_2 15
грудня 2009 року укладено договір
застави (а.с.9,10).

За умовами договору застави ОСОБА_2
виступив майновим поручителем
позичальника ФГ «Кібела» та в
забезпечення виконання останнім своїх
зобов'язань за договором про надання
фінансової підтримки фермерському
господарству, ОСОБА_2 згідно пункту 1.2
договору передав в заставу належні
йому транспортні засоби, а саме:
автомобіль ВАЗ 2107, 1992 року випуску,
двигун НОМЕР_8, шасі (рама) НОМЕР_5,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований Калинівським МРЕВ УДАІ
Вінницької області 31.07.1999 року;
автомобіль марки КАМАЗ 5320, 1985 року
випуску, об'єм двигуна V-10850, номер шасі
(кузова, рами) НОМЕР_6, реєстраційний
номер НОМЕР_2, зареєстрований
Калинівським МРЕВ УДАІ ГУМВС України
Вінницької області 09.12.2009 року;
автомобіль ГАЗ-САЗ 35071, 1991 року випуску,
об'єм двигуна V-4250, номер шасі (кузова,
рами, коляски) НОМЕР_7, реєстраційний
номер НОМЕР_3, зареєстрований
Калинівським МРЕВ УДАІ ГУМВС України
Вінницької області26.03.2003 року;
причіп-самоскид-Е, марки, моделі ГБК 819,
1989 року випуску, номер кузова, рами
НОМЕР_9, реєстраційний номер НОМЕР_4,
зареєстрований Калинівським ВРЕВ УДАІ
УМВС Вінницької області 18.09.2008 року.

Таким чином, суд першої інстанції вірно
з'ясував обставини справи і встановив
правовідносини, що випливають з них і
прийшов до висновку, що вони
врегульовані ст. 525, 526, 589, 590 ЦК України.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу,
зокрема з договорів та інших
правочинів (п. 1 ст. 11 ЦК України).
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін) - статті 525, 530 ЦК
України.

За змістом статті 589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 19 Закону України
«Про заставу» за рахунок заставленого
майна заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначається на момент
фактичного задоволення, включаючи
проценти, відшкодування збитків,
завданих простроченням виконання (а у
випадках, передбачених законом чи
договором, - неустойку), необхідні
витрати на утримання заставленого
майна, а також витрати на здійснення
забезпеченої заставою вимоги, якщо
інше не передбачено договором застави.

Згідно з частинами 1, 6 статті 20 Закону
України «Про заставу»
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано.
Звернення стягнення на заставлене
майно здійснюється за рішенням суду
або третейського суду, на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
інше не передбачене законом або
договором застави.

Правовий режим регулювання обтяжень
рухомого майна, встановлених з метою
забезпечення виконання зобов'язань, а
також правовий режим виникнення,
оприлюднення та реалізації інших прав
юридичних і фізичних осіб стосовно
рухомого майна визначений Законом
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до статті 24 зазначеного
Закону звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
здійснюється на підставі рішення суду
в порядку, встановленому законом, або в
позасудовому порядку згідно із цим
Законом.

Тому суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про порушення
позичальником -ФГ «Кібела» своїх
зобов'язань за договором про надання
фінансової підтримки фермерському
господарству і як наслідок це є
підставою для задоволення позову про
звернення стягнення на предмет
застави.

Посилання апелянта на те, підстави для
звернення стягнення за заставне майно
відсутні оскільки боржник - фермерське
господарство «Кібела» є
платоспроможним, успішно здійснює свою
діяльність й отримує прибутки, не
можуть братись судом до уваги, оскільки
рішення господарського суду
Вінницької області від 19.03.2013 року не
виконане.

Крім того, достатньою підставою
звернення стягнення на заставне майно
є сам факт невиконання боржником
забезпеченого заставою зобов'язання в
установлений у договорі строк.

Отже колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не є істотними і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи.

Згідно з ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.
304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Калинівського районного суду
Вінницької області від 15 квітня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подання касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: /підпис/ Стадник
І.М.Судді: З оригіналом вірно: Суддя
апеляційного суду /підпис/ Войтко Ю.Б.
/підпис/ Голота Л.О. Стадник І.М.