Провадження : 22ц/790/4232/14
Головуючий 1-ї інстанції -
Справа № 2-619/6337/13
Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : сімейні.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського
В.В., Кокоші В.В.

при секретарі - Ткаченко Г.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Дергачівського районного суду
Харківської області від 25 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, треті особи - відділ Державної
виконавчої служби Дергачівського
районного управління юстиції в
Харківській області, прокурор
Дергачівського району Харківської
області про стягнення пені із
заборгованості по аліментам,-

В С Т
А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення пені із заборгованості по
аліментам, посилаючись на те, що згідно
судового рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 20
листопада 2002 року з відповідача
стягнуто аліменти на його утримання,
як повнолітнього непрацездатного
сина-інваліда 1-ї групи в розмірі ?
частини всіх видів заробітку, але не
менш ? неоподаткованого податком
мінімуму доходу громадян, починаючи з 06
червня 2002 року.

У зв'язку з тим, що відповідач
належним чином не виконує свої
обов'язки по сплаті аліментів, станом
на 01 листопада 2013 року виникла
заборгованість, яка складає 24 105,11 грн.

Відносно боржника ОСОБА_1
прокуратурою Дергачівського району
порушено кримінальну справу за ст. 164.ч.1
КК України.

В свою чергу, позивачем було
проведено розрахунок неустойки на
підставі довідки ВДВС м. Дергачі про
заборгованість по аліментам від 29.04.2010
року, 05.01.2011 року, 31.05.2012 року, 09.11.2012 року,
01.04.2013 року, 22.11.2013 року.

На підставі викладеного, позивач
просив стягнути з відповідача
неустойку за невиплату аліментів в
розмірі 35 000 грн.

Відповідач ОСОБА_1 проти позову
заперечував, пояснивши, що він платив
аліменти сину-інваліду до 18 років. На
теперішній час у нього не має
можливості надавати допомогу, оскільки
ніде не працює.

Представник 3-ї особи ВДВС
Дергачівського районного управління
юстиції Харківської області Овчаренко
Ю.В. позов підтримала та підтвердила, що
борг по аліментам становить 27 437, 11 грн.

Прокурор Дергачівського
району Харківської області також
підтримав позов та просив його
задовольнити.

Рішенням Дергачівського
районного суду Харківської області від
25 квітня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 неустойку із
заборгованості по аліментам на користь
ОСОБА_2 у розмірі 4 000 грн., а також на
користь держави судовий збір в сумі
243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги апелянт
посилається на порушення судом норм
процесуального і матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції у відповідності
до ст. 303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, що були
заявлені у суді першої інстанції,
дослідивши матеріали справи, судова
колегія не вбачає підстав для її
задоволення.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2 та стягуючи на його користь з
ОСОБА_1 неустойку за прострочення
сплати аліментів в розмірі 4 000 грн., суд
першої інстанції виходив з того, що
внаслідок неналежного виконання
відповідачем рішення Жовтневого
районного суду Дніпропетровської
області від 12 березня 2003 рок,
відповідно до якого з ОСОБА_1 було
стягнуто аліменти на користь
непрацездатного сина ОСОБА_2 у розмірі
1/4 частини зі всіх видів заробітку
щомісячно проте не менше ? частини
неоподаткованого мінімуму доходу
громадян, починаючи з 05.06.2002 року у
останнього утворилася заборгованість,
у зв'язку з чим, у позивача ОСОБА_2
виникло право, передбачене ч. 1 ст. 196
Сімейного кодексу України, на
стягнення з відповідача неустойки
(а.с.6).

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду та знаходить його таким,
що ґрунтується на повно і всебічно
досліджених доказах, наданих
сторонами.

Так, по справі достовірно
встановлено та не заперечується, що
ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 Позивач ОСОБА_2 є
інвалідом першої групи з дитинства
(а.с.4).

Згідно виконавчого листа № 2-3778/2002 з
відповідача ОСОБА_1 було стягнуто
аліменти на користь сина - ОСОБА_2 1/4
частини зі всіх видів заробітку
щомісячно проте не менше ? частини
неоподаткованого мінімуму доходу
громадян, починаючи з 05.06.2002 року.
Станом на 01.04.2014 року заборгованість по
сплаті аліментів складає 27 437,11 грн.
(а.с.58).

Так, згідно п. 1 ст. 196 Сімейного кодексу
України, при виникненні заборгованості
з вини особи, яка зобов'язана
сплачувати аліменти за рішенням суду,
одержувач аліментів має право на
стягнення неустойки (пені) у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Пленум Верховного суду України в п. 22
постанови № 3 «Про застосування судом
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
від 15 травня 2006 роз'яснив, що
передбачена ст. 196 СК України
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилась з незалежних від нього
причин, зокрема у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банком. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Судова колегія погоджується з
висновком районного суду, про те, що
відповідачем не надано будь-яких
переконливих доказів того, що
заборгованість по сплаті аліментів
утворилась не з його вини за наявності
поважних причин. Матеріали справи
свідчать про те, що відносно ОСОБА_1
неодноразово порушувалась кримінальна
справа за ухилення від сплати
аліментів (а.с.14,61).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
передбачається, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
свої вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у справі, виникає
спір.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній
скарзі на той факт, що стягувачем по
виконавчому листу є мати позивача
ОСОБА_4 у зв'язку з чим перед сином
ОСОБА_2 у нього не виникло будь-яких
зобов'язань по сплаті неустойки, є
безпідставними, оскільки позов хоч і
пред'являвся ОСОБА_4, проте вимоги нею
заявлялись на користь непрацездатного
сина ОСОБА_2

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги не є суттєвими, і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Таким чином, з огляду на викладене
та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317,
319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дергачівського районного
суду Харківської області від 25 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів із дня її
проголошення.

Головуючий:

Судді: