АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4977/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Озерянська Ж. М. Доповідач -
Каратаєва Л.О.Категорія
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Козлова С.П., Кочкової
Н.О.

при секретарі - Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 10 квітня
2014 року по справі за позовом публічного
акціонерного товариства «БТА Банк» до
ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

в с т а н о в и л а:

10 квітня 2014 року
Дніпропетровським районним судом
Дніпропетровської області ухвалено
рішення про задоволення позовних вимог
ПАТ «БТА Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5,
ОСОБА_4 на користь ПАТ «БТА Банк»
заборгованість за кредитним договором
№ 016/006/08-22-4 від 22 квітня 2008 року в
розмірі 85 141 грн. 17 коп., що складається з
заборгованості по сплаті відсотків у
розмірі 18 674 грн. 80 коп., пені за
несвоєчасне погашення кредиту та
процентів у розмірі 57 919 грн. 87 коп.,
інфляційних витрат у розмірі 5 119 грн. 65
коп., 3-х процентів річних у сумі 3 426
грн.85 коп. Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на
користь ПАТ «БТА Банк» судовий збір.

Не погодившись з вказаним
рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
ПАТ «БТА Банк» у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення,
котрим суд виконав всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, прийняте на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
при прийнятті рішення суд вирішує,
зокрема, питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги та якими доказами це
підтверджується, чи є інші фактичні
дані, що мають значення для вирішення
справи та докази, що їх підтверджують.

Вказані вимоги ЦПК України суд першої
інстанції не врахував.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції ї ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
неправильне застосування норм
матеріального права.

Відповідно до ст. 526 ЦК України -
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог закону.

Згідно ст. 1054 ЦК України - за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитор) зобов'язана надати
грошові кошти (кредит) позичальнику в
розмірі і на умовах, передбачених
договором, а позичальник зобов'язаний
повернути кредит і сплатити відсотки.

У відповідності до ст. 554 ЦК України - у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, 22
квітня 2008 року між ВАТ «БТА Банк» та
ОСОБА_5 був укладений кредитний договір
№ 016/006/08-22-4, згідно якого банк надав
відповідачці кредит в розмірі 25000 грн.,
на строк користування 12 місяців від
дати видачі кредиту зі сплатою 26,5 %
річних (а.с.7-9). Кредитні кошти, були у
повному обсязі видані позичальнику
через касу банку, що підтверджується
заявою на видачу готівки № 1976 від 22
квітня 2008 року (а.с.12).

Того ж дня, 22 квітня 2008 року в
забезпечення виконання зобов'язань,
передбачених кредитним договором №
016/006/08-22-4 від 22 квітня 2008 року між банком
та ОСОБА_4 було укладено договір поруки
№ 016/006/08-22-4(ДП) від 22.04.2008 року (а.с.13-15).
Відповідно до вищевказаного договору
поруки поручитель взяв на себе
зобов'язання відповідати перед
кредитором по зобов'язаннях ОСОБА_5 за
кредитним договором № 016/006/08-22-4 від 22
квітня 2008 року. Відповідно до умов
договору у разі невиконання чи
неналежного виконання відповідачами
будь-яких обов'язків, встановлених
договором, в тому числі у разі
затримання сплати частини кредиту
та/або процентів за його користування,
щонайменше на один календарний місяць,
позивач має право вимагати
дострокового виконання зобов'язання з
повернення кредиту за договором.

Через невиконання зобов'язання по
погашенню кредиту, банком на адресу
відповідачів 19 березня 2009 року були
направлені вимоги про повне дострокове
погашення кредиту, які відповідачами
були залишені без задоволення.

Відповідачі в добровільному порядку
кошти не повернули, чим порушили
прийняті на себе договірні
зобов'язання. Станом на 24 грудня 2013 року
розмір заборгованості позичальників
по поверненню кредитних коштів за
кредитним договором становить в
розмірі 85141 грн. 17 коп., що складається з
заборгованості по сплаті відсотків у
розмірі 18674 грн. 80 коп., пені за
несвоєчасне погашення кредиту та
процентів у розмірі 57919 грн. 87 коп.,
інфляційних витрат у розмірі 5119 грн. 65
коп., 3-х процентів річних у сумі 3426 грн.
85 коп.

Суд першої інстанції, встановивши
вказані обставини по справі та
застосувавши зазначені вище норми
матеріального права, ухвалив
обґрунтоване рішення про задоволення
позовних вимог в частині стягнення
заборгованості з кредитора - ОСОБА_5.

Доводи апелянта про припинення дії
договору поруки, через сплив
шестимісячного терміну пред'явлення
вимоги з часу виникнення
заборгованості, колегія суддів вважає
обґрунтованими з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.4 ст.559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1054 та ч.2
ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

У п. 24 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року N 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
роз'яснено, що сама по собі умова
договору про дію поруки до повного
виконання позичальником зобов'язання
перед кредитодавцем або до повного
виконання поручителем взятих на себе
зобов'язань, не може розглядатися як
установлення строку дії поруки,
оскільки це не відповідає вимогам ст. 252
ЦК України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

У справі, яка переглядається,
доведено, що договором поруки не
визначено строк, після закінчення
якого порука припиняється, оскільки
умовами цього договору встановлено, що
він діє до повного припинення усіх
зобов'язань боржника за кредитним
договором.

Таким чином, зобов'язання ОСОБА_4
за вказаним договором припинилися.

За вказаних підстав, колегія
суддів дійшла висновку про скасування
рішення суду першої інстанції в
частині стягнення солідарно з ОСОБА_4
суми заборгованості за кредитним
договором № 016/006/08-22-4 від 22 квітня 2008
року та судових витрат та відмовити в
задоволенні позовних вимог в цій
частині. В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 10 квітня 2014 року в частині
стягнення солідарно з ОСОБА_4 суми
заборгованості за кредитним договором
№ 016/006/08-22-4 від 22 квітня 2008 року та
судових витрат скасувати та відмовити
у задоволенні позовних вимог в цій
частині.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду чинне з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді