Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого судді -
Ковальчук Н.М.,

суддів: -
Максимчук З.М., Григоренка М.П.,

секретар судового засідання -
Демчук Ю.Ю.,

з участю позивача -
ОСОБА_3,

представника ТзОВ «ІНАГРО ГРУП» -
Савонік Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
сільськогосподарського приватного
підприємства «Спас» та товариства з
обмеженою відповідальністю «ІНАГРО
ГРУП» на рішення Гощанського районного
суду від 24 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до
сільськогосподарського приватного
підприємства «Спас» та товариства з
обмеженою відповідальністю «ІНАГРО
ГРУП» про визнання частково недійсним
договору купівлі-продажу та за
зустрічним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «ІНАГРО
ГРУП» до ОСОБА_3 та
сільськогосподарського приватного
підприємства «Спас» про застосування
наслідків недійсності правочину,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Гощанського районного суду
від 24 лютого 2014 року первинний позов
задоволено частково. Визнано недійсним
договір купівлі-продажу № 03/12/06 від
06 грудня 2011 року, укладений між СГПП
«Спас» та ТзОВ «ІНАГРОГРУП», в частині
купівлі-продажу транспортних засобів:

- комбайна марки «Claas Domіnator», 1975 року
випуску, номер НОМЕР_7, реєстраційний
номер НОМЕР_1; автомобіля легкового
марки ЗАЗ - DAEWOO Lanos D5L, 1998 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2;
автомобіля вантажного марки HAZ 33023, 2003
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_3.

Стягнуто з СГПП «Спас» та ТзОВ
«ІНАГРОГРУП» на користь ОСОБА_3 судові
витрати по справі в розмірі 243,60 грн. 60
коп..

Провадження в справі в частині
розгляду зустрічного позову ТзОВ
«ІНАГРОГРУП» до ОСОБА_3 та СГПП «Спас»
про застосування наслідків
недійсності правочину закрито та
роз'яснено право звернення до
господарського суду з позовом про
застосування наслідків недійсності
правочину.

Не погодившись із рішенням суду, СГПП
«Спас» та ТзОВ «ІНАГРОГРУП» оскаржили
його в апеляційному порядку.

В поданій апеляційній скарзі ТзОВ
«ІНАГРОГРУП» вказує, що місцевий суд,
закривши провадження у справі, не
вирішив питання про застосування
наслідків недійсності правочину, чим
допустив порушення ст. 216 ЦК України,
котра надає суду право з власної
ініціативи застосувати
реституцію.Покликаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду першої
інстанції змінити, застосувати
наслідки недійсності договору
купівлі-продажу від 06.12.2011р. шляхом
стягнення з СГПП «Спас» на користь ТзОВ
«ІНАГРОГРУП» 14 000 грн..

________________________________________________________________________
________________________________________________

Справа № 557/2125/2013
Головуючий в суді
І інстанції - Рудик Л.М.

Провадження № 22-ц 787/780/2014

Суддя-доповідач - Ковальчук Н.М.

У своїй апеляційній скарзі СГПП «Спас»
вважає оскаржуване рішення суду таким,
що ухвалене за неповного з'ясування
обставин, які мають вирішальне
значення для справи, та їх невірної
оцінки. Вказує, що суд, ухвалюючи
рішення, не взяв до уваги ті докази, які
повинен був взяти для законного
прийняття рішення, а саме: прибутковий
касовий ордер № 1 від 07.12.2011 року в
якому зазначені суми платежу,
здійснені ТзОВ «ІНАГРОГРУП», які
відрізняється від сум, зазначених в
договорі. Суд безпідставно відхилив
клопотання позивача про призначення
експертизи для надання висновку на
яких умовах укладався договір
купівлі-продажу, оскільки, покупець
стверджує, що оплатив за 14 одиниць
техніки. В той же час предметом
договору купівлі-продажу були тільки
три одиниці техніки. У висновках
експертизи, проведеної за заявою
відповідача, зазначено, що підписи на
договорі купівлі-продажу, акті
прийому-передачі, квитанціїї до
прибуткового касового ордеру зроблені
директором ОСОБА_3 разом з тим,
висновки цієї експертизи
підтверджують справжність підпису
директора і не дають відповідь на
запитання щодо цілісності договору як
єдиного документу, в якому підписана
лише остання сторінка. В акті
приймання-передачі взагалі не
зазначений перелік техніки, який
передається, тобто, акт є неналежним
доказом. З огляду на вказане, просили
змінити рішення суду першої
інстанціїї, з»ясувавши всі обставини
справи,давши їм правому оцінку,
використавши спеціальні знання
експерта.

Перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційних скарг, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційні скарги підлягають до
часткового задоволення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов»язковою підставою
для скасування рішення.

Ухвалюючи рішення про
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 суд
першої інстанціїї, посилаючись на
норми ч.1 ст.658 ЦК України, зазначив, що
відповідач СГПП «Спас» не являється
власником вищевказаних транспортних
засобів, не мав права вчиняти будь-які
дії з приводу їх відчуження, а тому,
договір купівлі-продажу № 03/12/06 від 06
грудня 2011 року, укладений між
сільськогосподарським приватним
підприємством «Спас» та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Інагрогруп» в частині, що оспорюється,
є недійсним.

З даним висновком суду першої
інстанції колегія суддів апеляційного
суду не погоджується.

З матеріалів справи вбачається,
що транспортні засоби - автомобіль
вантажний марки HAZ 33023,
реєстраційний номер НОМЕР_4, автомобіль
легковий марки ЗАЗ - DAEWOO Lanos D5L,
реєстраційний номер НОМЕР_2 та комбайн
марки «Claas Domіnator», реєстраційний номер
НОМЕР_1 належать на праві власності
позивачеві ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвами про реєстрацію
транспортних засобів.

ОСОБА_3, будучи директором СГПП
«Спас», 06 грудня 2011 року підписав з ТзОВ
«Інагрогруп» договір № 03/12/06
купівлі-продажу транспортних засобів:
автомобіля НОМЕР_5; автомобіля НОМЕР_6;
комбайна «Claas Domіnator», р.н. НОМЕР_1.

В грудні 2013 року ОСОБА_3 подав
позов до СГПП «Спас» та ТзОВ
«Інагрогруп» визнати зазначений
договір недійсним в частині продажу
транспортних засобів, які на час
укладення договору і до даного часу
відповідно до реєстраційних свідоцтв
належать йому особисто.

Згідно п. 1,3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти
правочини між юридичними особами,
фізичними особами між собою на суму, що
перевищує в двадцять і більше разів
розмір неоподаткованого мінімуму
доходів громадян.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N
1388

"Про затвердження Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів" ( з наступними
змінами і доповненнями) (далі Порядок-1)
власники транспортних засобів та
особи, що експлуатують такі засоби на
законних підставах, або їх
представники (далі -власники)
зобов'язані зареєструвати
(перереєструвати) транспортні засоби
протягом десяти діб після придбання
(одержання) або митного оформлення, або
тимчасового ввезення на територію
України, або виникнення обставин, що є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів.

Пунктом 8 Порядку-1 встановлено
вичерпний перелік документів, на
підставі яких може бути
зареєстровано автомобіль. Визначено,
що реєстрація транспортних засобів
здійснюється на підставі заяви
власника, поданої особисто, і
документів, що посвідчують його особу
та правомірність придбання
транспортного засобу. Правомірність
придбання транспортних засобів,
вузлів і агрегатів, які мають
ідентифікаційні номери,
підтверджується документами,
скріпленими підписом відповідної
посадової особи і печаткою, виданими
суб'єктами підприємницької
діяльності, які реалізують
транспортні засоби та видають
довідки-рахунки, митними органами,
судами, нотаріусами, органами
соціального захисту населення,
підприємствами-виробниками
транспортних засобів та підрозділами
ДАІ, а також угодами, укладеними на
товарних біржах.

Згідно з п.43 Порядку-1, зняття з обліку
транспортних засобів, що належить
юридичним особам недержавної форми
власності, проводиться на підставі
копій відповідних рішень власників,
засвідчених у встановленому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 8 липня 2009 р. N 694
затверджено Порядок відомчої
реєстрації та зняття з обліку
тракторів, самохідних шасі, самохідних
сільськогосподарських,
дорожньо-будівельних і меліоративних
машин, сільсько- господарської техніки,
інших механізмів(Далі по тексту
Порядок-2). Зазначено, що реєстрація та
зняття з обліку машин проводяться
державними інспекціями сільського
господарства в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, районах. Реєстрація та
зняття з обліку сільськогосподарських
машин здійснюються після отримання
власником відповідного висновку
спеціаліста з проведення обстеження
машини на відповідність
ідентифікаційних номерів і
супровідних документів на предмет
фальсифікації за встановленою
Мінагрополітики формою.

Пункт 4 Порядку-2 зазначає
вичерпнний перелік документів, що
подаються державному інспектору
Держсільгоспінспекції у відповідному
районі для реєстрації.

Договір між двома юридичними особами,
укладений у простій письмовій формі, не
вказаний серед переліку документів, що
підтверджують правомірність укладення
договору купівлі-продажу автомобілів,
зазначених у п. 8 Порядку-1 та комбайна,
зазначених у п.4 Порядку-2.

Продавцем не було знято спірні
транспортні засоби з обліку у
підроздах Державтоінспекції та в
Держсільгоспінспекції, тому, колегія
суддів приходить до висновку, що право
власності на спірні транспортні засоби
у ОСОБА_3 не припинялось, а ТзОВ
«Інагрогруп» не набуло на них права
власності, так як договір
купівлі-продажу транспортних засобів
між сторонами у відповіднолсті до
вимог законодавства не укладався.

Відповідно до положень ст. 392
Цивільного кодексу України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відтак, виходячи зі змісту зазначених
норм, порушення права чи законного
інтересу позивача повинно існувати на
момент звернення до суду, тобто, ОСОБА_3,
пред'являючи позов, повинен надати
докази вчинення відповідачами дій,
якими не визнаються чи оспорюються
його права. Проте, позивач не
обґрунтував та не подав суду належних
та допустимих доказів, які б
підтверджували яким чином порушене
його право власності на транспортні
засоби, як і не вказав конкретних норм
закону, які порушили відповідачі, і
чому його право підлягає захисту, з
огляду на те, що відповідачі його
позовні вимоги визнали і він сам, як
директор, підписував договір, що
оспорює.

З огляду на викладене погодитись з
ухваленим судом першої інстанції
рішенням неможливо, воно підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову
ОСОБА_3

Вирішуючи зустрічний позов ТзОВ
«Інагрогруп» до ОСОБА_3, СГПП «Спас» про
застосування наслідків недійсності
правочину, суд перешої інстанціїї
прийшов до висновку про закриття
провадження у справі в цій частині,
виходячи з того, що фактично має місце
спір між двома юридичними особами
відповідачами СГПП «Спас» та ТзОВ
«Інагрогруп».

Колегія не погоджується з
висновком суду першої інстанціїї
виходячи із слідуючого.

Згідно положень ст.15 ЦПК
України суди розглядають в порядку
цивільного судочинства справи про
захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

ТзОВ «Інагрогруп» подало позов
до ОСОБА_3 та СГПП «Спас» з вимогою
застосувати наслідки недійсності
договору від 06 грудня 2011 року,
укладеного між юридичними особами.
Однак, судом встановлено, що спір
зводиться до повернення коштів за
автомобілі, які належать фізичній
особі ОСОБА_3 і який, як директор СГПП
«Спас», підписував спірний договір.

З цих міркувань колегія суддів
вважає, що зустрічний позов ТзОВ
«Інагрогруп» подало позов до ОСОБА_3 та
СГПП «Спас» підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи,
включаючи доводи зустрічної позовної
заяви, ТзОВ «Інагрогруп» просили
застосувати наслідки недійсності
правочину та стягнути з СГПП «Спас» 14
000 гривень за автомобілі, які фактично
належать ОСОБА_3

Ст. 215 ЦК України встановлює загальне
правило про те, що правочин є недійсним
у зв'язку з недодержанням в момент його
вчинення стороною (сторонами)
загальних вимог, які необхідні для
чинності правочину, передбачених ст. 203
ЦК України.

Ст. 216 ЦК України визначено особливі
правові наслідки недійсності
правочину. Зокрема, кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення -
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування, якщо законом не
встановлені особливі умови їх
застосування або особливі правові
наслідки окремих видів недійсних
правочинів.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
договір купівлі-продажу транспортних
засобів між сторонами у відповідності
до вимог законодавства не укладався,
у ОСОБА_3 право власності на спірні
транспортні засоби не припинилось,
тому, відсутні підстави для
задоволення позовних вимог про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу.

Таким чином, у зв»язку з відмовою у
вимогах про визнання недійсним
договору купівлі-продажу втрачаються
наслідки, які з нього випливають, а
також відсутні підстави для
задоволення зустрічного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції були невірно встановлені
обставини справи, характер
правовідносин, які виникли між
сторонами, в зв'язку із чим
оскаржуване рішення слід скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні первинного та зустрічного
позовів.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313,315,316 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційні скарги
сільськогосподарського приватного
підприємства «Спас» та товариства з
обмеженою відповідальністю «ІНАГРО
ГРУП» задовольнити частково.

Рішення Гощанського районного суду від
24 лютого 2014 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
сільськогосподарського приватного
підприємства «Спас» та товариства з
обмеженою відповідальністю «ІНАГРО
ГРУП» про визнання частково недійсним
договору купівлі-продажу відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНАГРО ГРУП» до
ОСОБА_3 та сільськогосподарського
приватного підприємства «Спас» про
застосування наслідків недійсності
правочину відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий суддя підпис
Ковальчук Н.М.

Судді: підпис
Максимчук З.М.

підпис
Григоренко М.П.

Згідно:суддя-доповідач
Ковальчук Н.М.