Справа №201/3671/14-ц
Провадження №2/201/1258/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі:          головуючого-судді
– Федоріщева С.С.,

при секретарі – Постоленко
Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів, –

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої доньки,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій
сумі.

В обґрунтування заявлених вимог
позивачка зазначила, що 06 грудня 1991
року вона уклала шлюб з ОСОБА_4 у
відділі реєстрації актів
громадянського стану Ленінської
районної ради народних депутатів,
актовий запис №1782. Від цього шлюбу
сторони мають двох дітей: повнолітню
доньку – ОСОБА_5 та малолітню доньку –
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають
разом з позивачкою та знаходяться на її
утриманні. Останні 2 роки відповідач
сім’ю не утримує. Заробітна плата
позивачки становить 1 350,00 гривень,
відповідача – 2 900,00 гривень. На свою
заробітну плату позивачка не в змозі
утримувати себе та дітей та
неодноразово просила відповідача
матеріально забезпечувати дітей, однак
останній на ці прохання не реагував. За
2013-2014 року відповідач не оплатив
навчання старшої доньки у ВНЗ. Крім
того, позивачка додатково витрачає 225,00
гривень на місяць на позашкільні
зайняття молодшої доньки, а також
сплачує усі шкільні витрати. Виходячи з
вищевикладеного позивачка просить суд
стягувати з ОСОБА_2 аліменти на
утримання малолітньої доньки у твердій
грошовій сумі – 870,00 гривень щомісячно,
до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка у судове засідання не
з’явилась, надала суду заяву в якій
уточнила розмір позовних вимог,
просила стягувати з відповідача на її
користь аліменти на утримання
малолітньої доньки у твердій грошовій
сумі – у розмірі 400,00 гривень на місяць
до досягнення дитиною повноліття, на
задоволенні уточнених позовних вимог
наполягала та просила розгляд справи
провести без її участі.

Відповідач у судове засідання не
з’явився, надав суду письмову заяву, в
якій не заперечував проти стягнення з
себе на користь позивачки аліментів на
утримання малолітньої доньки у твердій
грошовій сумі – у розмірі 400,00 гривень
на місяць до досягнення дитиною
повноліття, та просив розгляд справи
провести без його участі, за наявними в
матеріалах справи доказами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК
України, суд вважає можливим
розглянути справу за відсутності
сторін по справі а також без фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК
України.

Дослідивши надані письмові докази, суд
встановив наступні обставини та
визначив відповідні до них
правовідносини. Дійсно, 06 грудня 1991
року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_4 у
відділі реєстрації актів
громадянського стану Ленінської
районної ради народних депутатів,
актовий запис №1782, що підтверджується
свідоцтвом про укладення шлюбу IV-КИ
№467665 від 06 грудня 1991 року (а.с. 4).

Від цього шлюбу сторони мають двох
дітей: повнолітню доньку – ОСОБА_5 та
малолітню доньку – ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження
видане 07 червня 2005 року Жовтневим
відділом реєстрації актів цивільного
стану Дніпропетровського міського
управління юстиції серії І-КИ №022505 (а.с.
5), які проживають разом з позивачкою та
знаходяться на її утриманні.

Заробітна плата позивачки становить 1
350,00 гривень, що підтверджується
відповідною довідкою з місця її роботи
від 17 березня 2014 року №РИ-00000006 (а.с. 6),
відповідача – 2 900,00 гривень.

На свою заробітну плату позивачка не в
змозі утримувати себе та дітей та
неодноразово просила відповідача
матеріально забезпечувати дітей, однак
останній на ці прохання не реагував. За
2013-2014 року відповідач не оплатив
навчання старшої доньки у ВНЗ. Крім
того, позивачка додатково витрачає 225,00
гривень на місяць на позашкільні
зайняття молодшої доньки, а також
сплачує усі шкільні витрати.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Статтею 10 ЦПК України, передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставі своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов’язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі не
підлягають доказуванню; обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно до ч.1 ст.141 СК України, батьки
мають рівні права та обов’язки щодо
дитини, незалежно від того, чи
перебувають вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України,
батьки зобов’язані виховувати дитину
в дусі поваги до прав та свобод інших
людей, любові до своєї сім’ї та родини,
свого народу, своєї Батьківщини.

Згідно ч. 2 ст. 150 СУ України, батьки
зобов’язані піклуватися про здоров’я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток.

Згідно до ч. 3 ст. 150 СК України, батьки
зобов’язані забезпечити здобуття
дитиною повної загальної середньої
освіти, готувати її до самостійного
життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України,
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов’язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки
зобов’язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України, за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України,
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Згідно приписів ч. 1 ст. 184 СК України,
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі. Розмір аліментів, визначений
судом у твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону.

Згідно до ст. 185 СК України, той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов’язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного
Кодексу України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред’явлення позову.

Згідно рекомендацій, що містяться в п. 18
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 15 травня 2006 року № 3 «Про
застосування судами норм Сімейного
кодексу України при розгляді справ
щодо батьківства, материнства»,
звернути увагу судів на те, що до
передбаченої ст. 185 СК участі в
додаткових витратах на утримання
дитини, викликаних особливими
обставинами (розвитком її здібностей,
хворобою, каліцтвом тощо), можна
притягати лише батьків. У цих випадках
ідеться про фактично зазнані або
передбачувані витрати, тому їх
необхідно визначати у твердій грошовій
сумі.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27
Конвенції ООН про права дитини та ст. 8
Закону України «Про охорону дитинства»
кожна дитина має право на рівень життя,
необхідний для фізичного, розумового,
духовного, культурного, морального і
соціального розвитку. Також, згідно з ч.
2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини
батьки, які виховують дитину, несуть
основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
охорону дитинства» на кожного з
батьків покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини.

В даному випадку встановлено, що
позивач, маючи заробітну плату в
розмірі 1 350,00 гривень, має на утриманні
двох дітей, самотужки провадить оплату
навчання, забезпечує дітей
харчуванням, необхідними речами, однак
відповідач ухиляється від участі в
цьому. У зв’язку з цим, виходячи з
принципу рівності обов’язків батьків
щодо дитини, передбаченого ст. 141 СК
України, вбачаються підстави для
задоволення позову в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд ураховує стан здоров’я
відповідача, його матеріальне
становище, матеріальне становище
дитини, відсутність у нього інших
неповнолітніх дітей, той факт,
відсутність у відповідача
непрацездатних батьків, та вважає
необхідним стягувати з ОСОБА_2 на
користь позивачки аліменти на
утримання малолітньої доньки у твердій
грошовій сумі – 400,00 гривень щомісячно,
починаючи стягнення з дати
пред’явлення позову до досягнення
дитиною повноліття.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦПК
України суд вважає необхідним рішення
суду в частині стягнення аліментів
допустити до негайного виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 124 Конституції України, ст.ст. 3, 10, 11,
57, 60, 88, 169, 209, 197, 212-215, 367 ЦПК України,
ст.ст. 141, 150, 155, 180-182, 184, 185, 191, 1150
Сімейного Кодексу України, –

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів – задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
(паспорт серії АЕ 395865, виданий 12 вересня
1996 року Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області,
зареєстрований за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт серії АК 297265,
виданий 25 вересня 1998 року Жовтневим РВ
ДМУ УМВС України в Дніпропетровській
області, зареєстрована за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_3) аліменти у твердій
грошовій сумі на утримання малолітньої
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі
400,00 гривень (чотирьохсот гривень)
щомісяця, починаючи 24 березня 2014 року і
до досягнення дитиною повноліття з
урахуванням індексу інфляції.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367
Цивільного процесуального кодексу
України допустити негайне виконання
судового рішення в межах суми платежів
за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт
серії АЕ 395865, виданий 12 вересня 1996 року
Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області,
зареєстрований за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_3) 243,60 гривень (двісті сорок
три гривні шістдесят копійок) на
користь держави в рахунок
відшкодування судових витрат по
справі.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:ОСОБА_5