Справа №: 398/361/14-цЗАОЧНЕ
РІШЕННЯ

Іменем України

"21" травня 2014 р. Олександрійський
міськрайонний суд
Кіровоградськоїобласті в складі:
головуючого судді
Тимченко Л.М.

при секретарі
Міщенко С.А.

з участю адвоката
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Олександрія
цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
(надалі Позивачі) 16 січня 2014 року
звернулися до суду із позовом до
ОСОБА_6 (надалі Відповідач) про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, а
саме житловим будинком АДРЕСА_1,
власниками якого вони є з червня 2001
року відповідно до договору міни від
13 червня 2001 року, посвідченого
нотаріально (зареєстровано в реєстрі
за № 4837), мотивуючи свої вимоги тим, що
відповідач у справі зареєстрована в
будинку, однак фактично не проживає,
залишаючись зареєстрованою за цією
адресою. Просять суд визнати
відповідача такою, що втратила право
користуватись вказаним житлом,
оскільки вона з 2006 року не проживає за
вказаною адресою, не сплачує
комунальні платежі, особистих речей не
має, проживає за іншою адресою. Просять
суд врахувати, що за рішенням
Олександрійського міськрайонного суду
від 24 грудня 2009 року відповідач
позбавлена батьківських прав відносно
трьох її дітей.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4
наполягає на позовних вимогах,
посилаючись на викладені обставини.
Проти заочного розгляду справи не
заперечує.

Інтереси позивача в суді
представляв адвокат ОСОБА_1

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в
судове засідання не з'явились, будучи
належним чином повідомленими про дату,
час та місце розгляду справи в суді, в
заяві до суду просять суд провести
засідання за їх відсутності, на
позовних вимогах наполягають та не
заперечують проти ухвалення заочного
рішення.

Відповідач ОСОБА_6, будучи
повідомленою належним чином про дату,
час та місце розгляду справи в суді,
однак в судове засідання двічі не
з'явилася, письмових заяв чи клопотань
до суду від неї не надійшло. Про
причини неявки відповідач суд не
повідомила.

Суд вважає, що відповідач була
належним чином повідомленою про дату,
час та місце розгляду справи в суді,
оскільки до суду повернулись поштові
повідомлення із відміткою пошти про
особисте отримання кореспонденції.

За згодою позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Заслухавши пояснення позивача та
дослідивши докази у сукупності з
іншими матеріалами справи, з'ясувавши
обставини, на які позивачі посилаються
як на підставу своїх вимог, оцінивши
досліджені в судовому засіданні
докази, суд вважає, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню.

За змістом ст. 10 ЦПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу свої вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

За змістом ст.ст. 60, 61 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести
перед судом ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
чи заперечень. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Правовідносини сторін врегульовані
ст.ст. 4 -15, 16, 22, 316-319, 321, 322, 379, 381, 383, 386, 391,
405, 810, 815 ЦК України.

Ст. 41 Конституції України передбачає
непорушність права приватної
власності. Непорушність права
власності полягає в його
недоторканності, а водночас і в
недоторканності самого майна власника.
Всі особи мають утримуватись від
безпідставного заволодіння майном
власника та завдання йому шкоди. Не
допускається також протиправне
позбавлення права власності або
обмеження в його здійсненні.

Cтаттею 15 ЦК України передбачено
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа також має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного судочинства. Отже,
об'єктом захисту є порушене, невизнане
або оспорюване право чи цивільний
інтерес, саме вони є підставою для
звернення особи за захистом свого
права із застосуванням відповідного
способу захисту. Такі способи захисту
передбачені відповідно статтею 16 ЦК
України.

За змістом ст. 391 ЦК України право
власності є непорушним і власник має
право вимагати усунення перешкод при
здійсненні ним права користуватись та
розпоряджатись своїм майном.

Правовідносини сторін врегульовані
ст. 405 ЦК України, за змістом якої член
сімї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності без поважних причин понад
один рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними і власником
житла або законом.

Судом встановлено, що саме позивачі у
справі є власниками житлового
приміщення у будинку АДРЕСА_1 на
підставі договору міни від 13 червня 2001
року, укладеного між ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_4 та між ОСОБА_7,
посвідченого нотаріально
(зареєстровано в реєстрі за № 4837), та
зареєстрованого в Олександрійському
БТІ 20 червня 2001 року за № 187/39с154.

Судом також встановлено, що за
рішенням Олександрійського
міськрайонного суду від 24 грудня 2009
року відповідач позбавлена
батьківських прав відносно трьох її
дітей.

Згідно довідки від 15 січня 2014 року
відповідач у справі зареєстрована
саме за вказаною адресою, однак згідно
акту від 15 січня 2014 року вона не
проживає за вказаною адресою в м.
Олександрія з 2006 року, її особисті
речі в будинку відсутні.

Суд приймає до уваги та визнає
доведеним той факт, що відповідач
дійсно з 2006 року не проживає в
домоволодінні, яке належить позивачам
у справі.

Суд вважає доведеним, що відповідач по
справі дійсно втратила право
користуватись житлом та втратила
право зайняття нею житлового
приміщення у будинку АДРЕСА_1, що
належить позивачам у справі, оскільки
саме позивачі є його власниками і
фактично там постійно проживають
разом.

Судові витрати суд покладає на
відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 4 -15, 16, 22, 316-319, 321, 322, 379, 381, 383, 386, 391,
405, 810, 815 ЦК України, ст.ст. 3, 4-11, 15, 57-60, 61,
84-88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І
Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням у будинку
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10 днів з дня
отримання копії рішення.

Копію рішення направити
відповідачу не пізніше п'ятиденного
строку.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Кіровоградської
області через
Олександрійськийміськрайонний суд
протягом 10-денного строку з дня
проголошення рішення.

Суддя Олександрійського

міськрайонного суду
Л.Тимченко