У х в а л а

02 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Штелик С.П., суддів:
Дем'яносова М.В., Мартинюка В.І.,Касьяна
О.П., Попович О.В.,розглянувши у судовому
засіданні заяву ОСОБА_6 про перегляд
рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 грудня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_6 до Закритого
акціонерного товариства «АІСЕ
Україна» про визнання договору
недійсним, стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до
ЗАТ «АІСЕ Україна», правонаступником
якого є ПАТ «АІСЕ Україна», про
визнання договору недійсним, стягнення
грошових коштів.

В обґрунтування своїх вимог посилався
на ті обставини, що 07 травня 2008 року між
сторонами була укладена угода № 192832 з
додатками № № 1, 2, відповідно до яких
відповідач зобов'язався надати йому
послуги з придбання транспортного
засобу «Деу Ланос» вартістю 53 100 грн за
системою придбання товарів у групі.

У процесі виконання угоди позивачу
стало відомо, що відповідач, надаючи
послуги, які відносяться до фінансових
послуг, не має ліцензії на здійснення
такого виду діяльності, тому укладена
угода є недійсною відповідно до вимог
чинного законодавства.

При укладенні угоди відповідач
навмисно ввів його в оману щодо
законності своєї діяльності, приховав
факт відсутності у нього ліцензії, що є
також нечесною підприємницькою
діяльністю, забороненою Законом
України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Доманівського районного суду
Миколаївської області від 21
травня 2013 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір № 192832 з
додатками № 1, 2 від 07 травня 2008 року,
укладений між ЗАТ «АІСЕ Україна» та
ОСОБА_6

Стягнуто із ПАТ «АІСЕ Україна» на
користь ОСОБА_6 11 170 грн 49
коп. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 23 вересня
2013 року зазначене судове рішення в
частині визнання угоди недійсною
скасовано. Ухвалено нове рішення, яким
в задоволенні позову про визнання
недійсними договору та додатків до
нього відмовлено. У решті рішення
залишено без змін.

4 грудня 2013 року рішенням колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ рішення суду
першої інстанції та рішення
апеляційного суду скасовані та
ухвалено нове, яким у задоволенні
позову відмовлено.

У квітні 2014 року позивач подав заяву
про перегляд цієї ухвали з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
крім того, просив поновити строк на її
подання, посилаючись на поважність
причин його пропуску.

Клопотання підлягає задоволенню,
оскільки обставини пропуску строку на
подання заяви про перегляд судових
рішень можна визнати поважними, що є
підставою для його поновлення.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник зазначає:

- рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 березня 2013 року у справі про
захист прав споживача фінансових
послуг, визнання угоди недійсною та
стягнення суми, яким позов задоволено
частково та стягнуто з відповідача на
користь позивача грошові кошти,
сплачені за угодою;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 липня 2012 року у справі про
визнання договору недійсним,
повернення коштів та відшкодування
моральної шкоди, якою рішення суду
апеляційної інстанції скасовано, а
рішення суду першої інстанції про
часткове задоволення позову залишено в
силі;

- ухвалу судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 жовтня 2012 року
у справі про стягнення грошових коштів,
якою відмовлено у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою позивача на судові рішення
судів попередніх інстанцій про
часткове задоволення позову;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 вересня 2012 року у справі про
стягнення коштів, якою рішення
апеляційного суду про задоволення
позову залишено без змін;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 жовтня 2013 року у справі
про визнання угоди недійсною та
стягнення коштів, якою судові рішення
судів попередніх інстанцій про
часткове задоволення позову залишені
без змін;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 червня 2013 року у справі про
стягнення боргу, визнання угоди
недійсною та стягнення збитків, якою
рішення суду апеляційної інстанції
скасовано, а справу направлено на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції;

- постанову Верховного Суду України від
23 травня 2012 року № 6-35цс12.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 «Про судову практику
застосування ст.ст. 353-360 ЦПК України»
постанова Верховного Суду України від
23 травня 2012 року, на яку посилається
заявник як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих норм
матеріального права, не входить до
переліку судових рішень, на які може
здійснюватись це посилання, оскільки
вона ухвалена Верховним Судом України
не як судом касаційної інстанції.

В обґрунтування заяви про перегляд
позивач посилається на ті обставини, що
судами касаційної інстанції при
вирішенні подібних спорів неоднаково
застосовані ст. ст. 18, 19 Закону України
«Про захист прав споживачів», що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Перевіривши доводи заяви, зміст
судових рішень, на які посилається
заявник, та судового рішення, про
перегляд якого подана заява, колегія
суддів дійшла висновку, що справу
потрібно допустити до провадження
Верховного Суду України з таких
підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах потрібно розуміти
такі, де тотожними є предмет спору,
підстави позову, зміст позовних вимог
та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зі змісту судового рішення, про
перегляд якого подана заява,
вбачається, що суд касаційної
інстанції, ухвалюючи рішення про
відмову у задоволенні позову, виходив з
того, що оспорювана угода укладена
відповідно до вимог чинного
законодавства (ст. ст. 18, 19 Закону
України «Про захист прав споживачів») і
підстави для визнання її недійсною та
повернення сплачених за угодою коштів
відсутні.

Тоді як зі змісту рішення суду
касаційної інстанції від 13 березня
2013 року, на яке посилається заявник,
як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
відносинах, вбачається, що суд
касаційної інстанції виходив з того, що
недійсність оспорюваної угоди
передбачена законом (ч. 6 ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів»),
оскільки вона укладена з використанням
відповідачем нечесної підприємницької
практики, а тому відповідач повинен
повернути позивачу усе одержане за
такою угодою, що є підставою для
стягнення сплачених позивачем коштів.

Зі змісту ухвали суду касаційної
інстанції від 11 липня 2012 року
вбачається, що суд касаційної
інстанції погодився з висновками суду
першої інстанції про те, що умови
спірного контракту є несправедливими і
непрозорими, спрямовані на введення в
оману споживачів шляхом залучення
їхніх коштів з метою реалізації
діяльності пірамідальної схеми, що є
підставою для визнання оспорюваної
угоди недійсною та повернення
сплачених коштів, застосувавши при
цьому ст. 19 Закону України «Про захист
прав споживачів».

Отже, з наведеного видно, що наведені
заявником доводи містять ознаки, які
згідно з вимогами статті 355 ЦПК України
є підставою для перегляду судових
рішень суду касаційної інстанції, а
тому справу потрібно допустити до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Заяву ОСОБА_6 задовольнити та поновити
строк на подання заяви про перегляд
рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 грудня 2013 року.

Справу за позовом ОСОБА_6 до Закритого
акціонерного товариства «АІСЕ
Україна» про визнання договору
недійсним, стягнення грошових коштів,
за заявою ОСОБА_6 про перегляд рішення
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 грудня 2013 року
допустити до провадження Верховного
Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
М.В. Дем'яносов

О.П. Касьян

В.І. Мартинюк

О.В. Попович