Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року Ленінський районний
суд міста Луганська у складі:

Головуючого судді Золотарьова О.Ю.

при секретарі Красновській М.В., Середа
Г.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальних збитків та моральної
шкоди, заподіяних внаслідок ДТП, третя
особа - Відкрите акціонерне товариство
Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта», Публічне акціонерне
товариство «Страхова група «ТАС»

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, посилаючись на ту обставину,
що 02 жовтня 2012 року о 9 год. 00 хв. ОСОБА_2,
по вул. Московській в м. Брянка район
АЗС «Авіас», керуючи автомобілем ЗАЗ ТР
- 48 УР н/з НОМЕР_3, не обрав безпечну
дистанцію і швидкість в результаті
чого зіткнувся з автомобілем ВАЗ 21099,
н/з НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_1,
внаслідок чого автомобілі отримали
механічні пошкодження.

22.10.2012 р. постановою Брянківського
міського суду Луганської області
відповідача було визнано винним у
скоєнні ДТП та притягнуто до
адміністративної відповідальності.

Вартість відновлювального ремонту
автомобіля складає 8792,88 грн., при цьому
позивачем ОСОБА_1 як власником
автомобіля, було сплачено 240 гри. за
проведення рахунку - фактури.

У зв'язку з тим, що автомобіль
відповідача було застраховано в ПАТ
«Страхова група «TAC» і дана організація
відшкодувала 2647,83 грн. у якості збитків,
тому відповідач повинен відшкодувати
6145,05 гри.

Позивач кілька разів приїжджав до
Брянківського суду та ДАЇ, для того, щоб
отримати довідки та постанову суду. На
пальне позивач витратив 424 грн., що
підтверджується фіскальними чеками.

Окрім матеріальної шкоди позивачу було
завдано моральну шкоду, яка полягає у
отриманні фізичних та душевних
страждань, яку позивач оцінив у 15000 грн.

Скоєння відповідачем ДТП згодом
призвело до того, що позивач був
змушений звільнитися з роботи у
листопаді 2012 року, тому що згідно з
посадовою інструкцією супервайзера,
повинен був їздити щодня по Луганській
області до клієнтів компанії ООО
«Дружківська харчосмакова фабрика».
Позивач до теперішнього часу не може
шукати роботу, оскільки не може
відремонтувати свою машину.

Крім того з вини відповідача внаслідок
ДТП у позивача виникла хвороба -
гіпертонія. 04 жовтня 2012 року позивач
звернувся до Перевальської районної
лікарні, де перебуває на Диспансерному
обліку у дільничного терапевта.

Як наслідок були порушені нормальні
життєві зв'язки ОСОБА_1 через
неможливість продовжувати нормальний
активний спосіб життя впродовж
тривалого часу.

Позивач зазнав моральних переживань у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, весь час
знаходиться на межі нервового зриву,
так як не має можливості влаштуватись
на роботу, не вистачає коштів на
лікування, чим позивач постійно
ризикує своїм життям та здоров'ям.

Посилаючись на наведене, положення
Цивільного кодексу України, просив суд
стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача
6145,05 грн. матеріальних збитків, 15000 грн.
моральної шкоди, 424 грн. за використання
пального, 240 грн. за проведення рахунку -
фактури, 229,41грн. судові витрати, а
всього стягнути 22038.46 грн.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала доводи позовної
заяви, просила її задовольнити, про що
надала суду відповідні пояснення.
Згодом представник позивача подала
заяву про розгляд справи в її
відсутність.

Відповідач позов не визнав, надавши
письмові заперечення проти позову (а.с.
46), доводи яких підтримав в поясненнях,
наданих суду. Згодом відповідач в
судове засідання не з'явився, про місце
та час розгляду справи повідомлений
належним чином.

Представником Публічного акціонерного
товариства «Страхова група «ТАС»
надано письмові заперечення проти
позову (а.с. 95-97), в яких представник
третьої особи просив відмовити
позивачу в задоволенні вимог. Згодом
представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про місце та час
розгляду справи повідомлений.

Представник ВАТ Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
до суду не з'явився, про місце та час
розгляду справи повідомлений.

При таких обставинах, суд вважає за
можливе розглядати справу у
відсутність сторін на підставі наявних
у справі доказів.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали
справи та надані докази в сукупності,
суд дійшов наступного.

Встановлено, що ОСОБА_2 (відповідач)
02.10.2012 року на вул. Московська в м.
Брянка, в районі АЗС «Сіріус», керуючи
транспортним засобом ЗАЗ TF-48YP держ.
номер НОМЕР_3 не обрав безпечну
дистанцію та швидкість, в результаті
здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ
21099, держ. номер НОМЕР_4 під керуванням
ОСОБА_1, при цьому автомобілі отримали
механічні ушкодження. У вказаному
правопорушенні ОСОБА_2 визнано винним
та на нього накладено стягнення у
вигляді штрафу на користь держави в
розмірі 340 грн. (а.с. 8-9, 10, 14-15).

Автомобіль ВАЗ 21099, держ. номер НОМЕР_4
належить ОСОБА_1 (а.с. 11-12).

Згідно висновків звіту № 22/10/12 про
оцінку автомобіля ВАЗ 210994-20 держ. номер
НОМЕР_4 від 09.10.2012 року, вартість
матеріальних збитків, спричинених
власнику автомобіля ВАЗ 210994-20 держ.
номер НОМЕР_4 складає 3789,40 грн. (у т.ч.
ПДВ) (а.с. 16-21).

Власником автомобіля ЗАЗ TF-48YP держ.
номер НОМЕР_3 є відповідач, що не
заперечувалося в судовому засіданні та
підтверджено довідкою про
дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 8-9).

Цивільно - правова відповідальність
власника автомобіля ЗАЗ TF48YP, д.р.н.
НОМЕР_3, застрахована АТ «СГ «TAC»
(приватне) згідно Полісу обов'язкового
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів АВ 3782774 від 02.07.2012
р. (а.с. 49, 98). Франшиза, згідно Полісу,
становить 510,00 грн.

Згідно постанови Брянковського
міського суду від 22.10.2012 р., зазначена
дорожньо-транспортна пригода сталася
внаслідок порушення ОСОБА_2 Правил
дорожнього руху України (а.с. 10).

Згідно ст. 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством.

Датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг згідно з п. 187.1 ст. 187
Податкового Кодексу України
вважається дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку.

Відповідно до п. 196.1.3 ст. 196 Податкового
кодексу України, операції з надання
послуг із страхування, співстрахування
або перестрахування особами, які мають
ліцензію на здійснення страхової
діяльності відповідно до закону, а
також пов'язаних з такою діяльністю
послуг страхових (перестрахових)
брокерів та страхових агентів не є
об'єктом оподаткування податком на
додану вартість.

Надання послуг із страхування не є
об'єктом оподаткування податком на
додану вартість, то при виплаті
страхових відшкодувань безпосередньо
потерпілим, податок на додану вартість
не нараховується і окремим рядком не
виділяється.

Для потерпілих до реальних витрат може
бути включений ПДВ лише за умови
документального підтвердження
проведення ремонту транспортного
засобу платником

Сума страхового відшкодування 2647,83 грн.
(3157,83 грн. сума збитків - 510,00 грн.
франшиза = 2 647,83 грн.), 30.11.2012р. була
перерахована на реквізити, вказані
позивачем у заяві на виплату від 02.10.2012
р. (а.с. 25-28).

Відповідно до п.1 ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страхове відшкодування
зменшується на суму франшизи, що
встановлюється при укладенні договору
та не може перевищувати 2 відсотки від
ліміту відповідальності страховика, в
межах якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілого.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Пленум Верховного Суду України у своєї
постанові «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» від 27.03.1992 г. № 6
вказав, що під володільцем джерела
підвищеної небезпеки розуміється
юридична особа або громадянин, що
здійснюють експлуатацію джерела
підвищеної небезпеки на підставі права
власності, повного господарського
відання, оперативного управління або з
інших підстав (договору оренди,
довіреності тощо).

Відповідно до п. 3 вказаної Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
27.03.1992 г. № 6 (з послідуючими змінами и
доповненнями), шкода, заподіяна одному
з володільців з вини іншого,
відшкодовується винним; за наявності
лише вини володільця, якому заподіяно
шкоду, вона йому не відшкодовується; за
наявності вини обох володільців розмір
відшкодування визначається відповідно
до ступеня вини кожного; при
відсутності вини володільців у
взаємному заподіянні шкоди жоден з них
не має права на відшкодування.

Таким чином, відповідно до ст.ст. 22, ст.
1187 ч. 2 ЦК України, матеріальна шкода, що
перевищує ліміт відповідальності
страхової компанії, має бути
відшкодована позивачу відповідачем
ОСОБА_2

Згідно рахунку-фактури від 25.12.2012 року
ПАТ «Луганськ-Авто» філії
«Алчевськ-Авто», вартість
відновлювального ремонту автомобіля
ВАЗ 210994-20 держ. номер НОМЕР_4 складає
8792,88 грн. (у т.ч. ПДВ 1465,48 грн.) (а.с. 22).

Згідно з роз'ясненнями постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди" при стягненні на користь
потерпілого вартості пошкодженого
майна враховується зношеність
пошкодженого майна. Розрахунок
зношеності проводиться відповідно до
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки дорожніх транспортних засобів,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України та Фонду державного
майна України від 24.11.20003 року.

Так, Звіт № 22/10/12 про оцінку автомобіля
ВАЗ 210994-20 держ. номер НОМЕР_4 від 09.10.2012
року, складений суб'єктом оціночної
діяльності, відповідно до методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспорних засобі,
затверджених наказом Міністерства
юстиції України та Фонду держмайна
України, тощо, з урахуванням фізичного
зносу транспортного засобу, а тому
приймається судом, як належний та
допустимий доказ розміру
матеріального збитку заподіяного
позивачу внаслідок вказаної ДТП, який
визначений у розмірі 3789,40 грн. (у т.ч.
ПДВ).

При таких обставинах, доводи позивача
про обов'язок відповідача відшкодувати
шкоду у більшому розмірі не
ґрунтуються на законодавстві, з
відповідача має бути стягнута лише
сума франшизи в розмірі, встановленому
полісом, тобто 500 грн.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи (ч.2). Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості
(ч.3). Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування (ч.4).

Відповідно до ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статі.

В судовому засіданні встановлено, що
внаслідок пошкодження при ДТП, що мала
місце з вини відповідача належного
позивачу автомобіля, позивач зазнав
моральної шкоди, яка полягала в
душевних стражданнях, пов'язаних з
протиправною поведінкою відповідача,
що призвела до пошкодження автомобіля,
негативними емоціями внаслідок
зіткнення транспортних засобів,
порушенням звичного способу життя
позивача, викликаного необхідністю
усувати наслідки протиправної
поведінки відповідача, що вимагає
додаткових зусиль для організації
позивачем свого життя, витрачання часу
для вирішення питань, пов'язаних із
відшкодування завданої шкоди.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Обгрунтовуючи моральну шкоду розміром
15000 грн., завдану відповідачем, позивач
посилається на перебування в стані
постійного стресу, що викликаний
відсутністю автомобіля, втрату роботи,
незадовільний стан здоров'я.

На думку суду ці твердження є
неприйнятними, оскільки позивача було
звільнено за власним бажанням (а.с. 35),
доводи про перебування у стані стресу є
голослівними та не підтверджені жодним
доказом, а зв'язок хвороби позивача,
перебування його на лікуванні із
фактом ДТП, що відбулося 02.10.2012 року,
також не є встановленим.

Таким чином, завдання моральної шкоди
власникові пошкодженого майна не
викликає сумнівів в його наявності, але
суд критично ставиться до заявленої
суми моральної шкоди 15000 грн.

Розмір відшкодування моральної шкоди
суд визначає виходячи з вимог
розумності, справедливості, а також
істотності зазначених змін в звичному
складі життя позивача у зв'язку з ДТП і
вважає, що вимоги про відшкодування
моральної шкоди підлягають
задоволенню в розмірі 500 грн.

Щодо відшкодування позивачу за
рахунок відповідача понесених ним
збитків у розмірі 240 грн. за складання
рахунку фактури та 424 грн. за
використання пального, то такі вимоги
задоволенню не підлягають, оскільки не
відносяться до судових витрат в
розумінні п. 4 ст. 79 ЦПК України, в якому
зазначено, що до таких витрат
відносяться лише судові експертизи,
тоді як складання та надання суду
рахунку фактури є способом доказування
сторони спору, яка зобов'язана надати
доказ в підтвердження своїх вимог чи
заперечень, а пальне, як зазначено в
самому позові, використана для
відвідування Брянківського міського
суду та ДАІ, зв'язок цих витрат з
розглядом справи Ленінським районним
судом міста Луганська не наведено та не
доведено.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, на
користь позивача підлягають стягненню
понесені ним судові витрати: судовий
збір в сумі 229,40 грн. (а.с. 1)

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 3, 8, 19, 55, 124 Конституції України;
ст. ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1172, 1177, 1187 ЦК
України, ст. ст. 3, 10, 11, 61, 81, 209, 212-216, 218 ЦПК
України суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму франшизи в розмірі 510 (п'ятсот
десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в розмірі 500 (п'ятсот)
гривень.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 229 (двісті двадцять
дев'ять) гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Луганської області через
Ленінський районний суд міста
Луганська шляхом подачі в десятиденний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий: суддя
О.Ю.Золотарьов