Справа № 689/823/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.06.2014 року Ярмолинецький районний суд
Хмельницької області у складі:

судді Соловйова А. В. ,

при секретарі Цмикайло Т.В.,

за участю

представника позивача не з'явився

відповідача не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Ярмолинці справу

за позовом публічного акціонерного
товариства «Брокбізнесбанк» в особі
Хмельницького ГРВ АТ «Брокбізнесбанк»,
м. Хмельницький,

до відповідача ОСОБА_1, с. Баламутівка,
Ярмолинецький район, Хмельницька
область,

про стягнення заборгованості в сумі
28468,75 дол. США, -

встановив:

Позивач просить стягнути з відповідача
заборгованість за договором про
відкриття кредитної лінії №01/213-2007 від
10.12.2007 р., мотивуючи позовні вимоги тим,
що 10.12.2007 р. на підставі договору про
відкриття кредитної лінії ОСОБА_2 було
відкрито кредитну лінію в розмірі 30000
дол. США з кінцевим терміном погашення
10.12.2017 р.. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і на
дату його смерті заборгованість склала
28468,75 дол. США. Відповідач була дружиною
ОСОБА_2, а відтак кредитні кошти були їх
спільною сумісною власністю і ОСОБА_1
несе солідарну відповідальність із
ОСОБА_2 за зобов'язаннями, що випливають
з вказаного договору.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з аналогічних
мотивів.

Відповідач в судові засідання не
з'являвся, хоча був належно
повідомлений про час та місце розгляду
справи за адресою його реєстрації.

Оцінивши наявні у матеріалах
справи докази в їх сукупності, суд
встановив наступне.

10.12.2007 р. між право попередником
позивача (банк) та ОСОБА_2 (позичальник)
був укладений договір на відкриття
кредитної лінії №01/213-2007, згідно із яким
банк відкриває позичальнику відкличну
не відновлювальну кредитну лінію в
розмірі 30000 дол. США строком на 120
календарних місяців з 10.12.2007 р. по 09.12.2017
р. включно під 13,5% річних за
користування кредитними коштами з
частковим погашенням згідно графіку: з
січня 2013 р. по жовтень 2017 р. по 510 дол. США
щомісячно протягом 5 календарних днів
місяця, наступного за розрахунковим;
10.12.2017 р. - 420 дол. США (п. 1.1.).

Заявами від 12.12.2007 р., 04.01.2008 р., 28.02.2008 р.,
28.03.2008 р., 11.04.2008 р., 30.05.2008 р., 03.06.2008 р.,
02.07.2008 р. та відповідними заявами на
видачу готівки підтверджується
отримання ОСОБА_2 кредиту в загальній
сумі 30000 дол. США. При цьому, ОСОБА_2
частково сплачував належні платежі. У
відповідності до розрахунку
заборгованості, заборгованість
становить 28468,75 дол. США, що
еквівалентно 369441,53 грн. на дату подання
позовної заяви.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
НОМЕР_1 від 04.03.2013 р.. На дату смерті
ОСОБА_2 перебував у шлюбі із
відповідачем, що підтверджується
відмітками про реєстрацію шлюбу у
паспортах ОСОБА_2 та ОСОБА_1. З цієї
підстави, посилаючись на набуття
кредитних коштів у спільну сумісну
власність подружжя, позивач просить
стягнути з ОСОБА_1 заборгованість
ОСОБА_2 за кредитним договором як із
солідарного боржника.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Згідно із ст. 629 ЦК
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами. У відповідності
до ст. 525 ЦК України, одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Однак, посилання позивача на обов'язок
саме відповідача нести зобов'язання за
кредитним договором, укладеним з іншим
суб'єктом, не доведене суду у
встановленому порядку належними
доказами.

Згідно із п. 25 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», положення
статті 65 СК України щодо порядку
розпорядження майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, регулюють відносини, які
стосуються розпорядження майном, що є у
спільній сумісній власності подружжя,
і не стосуються права одного із
подружжя на отримання кредиту,
оскільки кредитний договір є
правочином щодо отримання у власність
грошових коштів.

Згідно із ч. 4 ст. 65 СК України, договір,
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 73
СК України, за зобов'язаннями одного з
подружжя стягнення може бути накладено
лише на його особисте майно і на частку
у праві спільної сумісної власності
подружжя, яка виділена йому в натурі.
Стягнення може бути накладено на майно,
яке є спільною сумісною власністю
подружжя, якщо судом встановлено, що
договір був укладений одним із
подружжя в інтересах сім'ї і те, що було
одержане за договором, використано на
її потреби. Однак, жодних доказів того,
в яких інтересах було укладено договір
і на які потреби ОСОБА_2 було
використане все одержане за договором,
суду не надано.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 541 ЦК
України, солідарний обов'язок або
солідарна вимога виникають лише у
випадках, встановлених договором або
законом, зокрема у разі неподільності
предмета зобов'язання. Однак, підстав
для настання солідарної
відповідальності відповідача за
зобов'язаннями ОСОБА_2 з договору та
закону не вбачається, оскільки навіть
при перебуванні майна у спільній
сумісній власності, ч. 1 ст. 371 ЦК України
передбачає необхідність виділу
відповідної частки майна боржника в
натурі для звернення стягнення на неї.
Однак, позивачем заявлено вимогу до
відповідача на повну суму
заборгованості ОСОБА_2.

Згідно із ст. 1282 ЦК України, п. 32
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», з
урахуванням положення статті 1282 ЦК
спадкоємці боржника лише за умови
прийняття спадщини є боржниками перед
кредитором у межах вартості майна,
одержаного у спадщину. При цьому
спадкоємці несуть зобов'язання
погасити нараховані відсотки і
неустойку тільки в тому випадку, якщо
вони вчинені позичальникові за життя.
Інші нараховані зобов'язання фактично
не пов'язані з особою позичальника і не
можуть присуджуватися до сплати
спадкоємцями.

Однак, позивачем не було надано суду
жодних доказів прийняття відповідачем
спадщини після смерті ОСОБА_2 чи
принаймні подання заяви про прийняття
спадщини у відведений для цього
законом строк. З пояснень представника
позивача вбачається, що ОСОБА_1 не
набула статусу спадкоємця після смерті
ОСОБА_2.

Ст. 527 ЦК України встановлює засаду
виконання зобов'язання належними
сторонами. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК
України, цивільні обов'язки
виконуються у межах, встановлених
договором або актом цивільного
законодавства. Особа не може бути
примушена до дій, вчинення яких не є
обов'язковим для неї.

Однак, підстави для покладення на
відповідача обов'язку виконати
зобов'язання за боржника у даному
випадку позивачем не доведені.

Враховуючи наведене, керуючись
ст. 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

У позові відмовити повністю.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу в апеляційний суд
Хмельницької області через
Ярмолинецький районний суд
Хмельницької області протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя Ярмолинецького

райсуду
А. В. Соловйов