Кодимський районний суду Одеської
________________________________________________________________________
Справа № 503/715/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2014 року
м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської
області в складі:

головуючого - судді
Сопільняка О.М.

при секретарі
Вдовиченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Кодимі,
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Шершенецької
сільської ради Кодимського району
Одеської області, за участі третьої
особи, яка не заявляє самостійних
вимог, - відділу Держземагенства в
Кодимському районі Одеської області,
про визнання права власності на
спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 09 квітня 2014 року
звернулась до Кодимського районного
суду з позовом до Шершенецької
сільської ради Кодимського району
Одеської області про визнання в
порядку спадкування за заповітом права
приватної власності на спадкове майно,
яке залишилось після смерті ОСОБА_2.

В своєму позові позивач вказала, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, після
смерті якої залишилось спадкове майно
у вигляді земельної ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 2.56 га., яка розташована на
території Шершенецької сільської ради
Кодимського району, та частка в
пайовому фонді СТОВ «Маяк» відповідно
до майнового сертифікату ОД-ХІІ-ХІХ
№000733 у розмірі 3990 грн. Своїм заповітом
ОСОБА_2 все належне їй майно заповіла
позивачці. У встановлений законом
шестимісячний строк позивач
звернулась до нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини померлої, однак
нотаріус відмовила у видачі свідоцтва
про право на спадщину через
відсутність витягу з технічної
документації про нормативно грошову
оцінку землі та оригіналу державного
акту на землю, з цих підстав просила
позов задовольнити, розглянувши справу
без неї (заява позивача від 08 квітня 2014
року).

Представник відповідача - Шершенецької
сільської ради Кодимського району
Одеської області в судове засідання не
з'явився, попередньо надавши до суду
письмове клопотання за №108 від 23 квітня
2014 року про розгляд справи без нього.

Дослідивши позовну заяву позивача та
надані сторонами письмові докази, суд
вважає необхідним відмовити у його
задоволенні з таких підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України
права і свободи людини і громадянина
захищаються судом.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК
України судовому захисту підлягають
лише порушені, невизнані або
оспорювані права, свободи чи інтереси
осіб, які виникають із цивільних,
житлових, земельних, сімейних, трудових
відносин.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_2, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1, виданим ІНФОРМАЦІЯ_1 відділом
ДРАЦС Кодимського району Одеської
області, актовий запис про смерть №311.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Часом відкриття спадщини є день смерті
спадкодавця,а місцем її відкриття -
останнє місце проживання спадкодавця
(ч.2 ст.1220, ч.1 ст.1221 ЦК України).

До складу спадкового майна померлої
ОСОБА_2 ввійшла земельна ділянка для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 2.56 га., яка розташована на
території Шершенецької сільської ради
Кодимського району і належала їй на
підставі державного акту на землю
серії ІІІ-ОД №001593, виданого 22 березня
2004 року Кодимською районною державною
адміністрацією, та частка в пайовому
фонді КСП-СТОВ «Маяк» (майновий пай) у
розмірі 0.001% пайового фонду
підприємства, вартістю 3990 грн., яка
належала їй відповідно до свідоцтва
про право власності на майновий пай
члена колективного
сільськогосподарського підприємства
серії ОД-ХІІ-ХІХ №000733, виданого 20 січня
2003 року Шершенецькою сільською радою
Кодимського району.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Судом встановлено, що 13 листопада 2012
року ОСОБА_2 склала заповіт, яким все
належне їй майно, а також все те, що буде
їй належати на день смерті, заповіла
позивачці ОСОБА_1

У зв'язку з цим на момент відкриття
спадщини ОСОБА_2 відповідно до ст.1223 ЦК
України спадкоємцем її спадкового
майна за заповітом стала позивач
ОСОБА_1

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом має право
прийняти спадщину.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст.1270 ЦК, він не заявив
про відмову від неї. Спадкоємець, який
бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно разом із спадкодавцем, має
подати до нотаріальної контори заяву
про прийняття спадщини. Така заява має
бути подана протягом шестимісячного
строку, встановленого ст.1270 ЦК України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
цих вимог не виконала, зокрема, на
момент смерті ОСОБА_2 вона разом з нею в
одному помешканні не проживала, що
підтверджується довідками
Шершенецької с/ради №374 та 375 від 26
березня 2014 року, при цьому, доказів
звернення до нотаріуса після відкриття
спадщини впродовж встановленого
законом шестимісячного строку з заявою
про прийняття спадщини померлої не
надала, тому відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК
України вважається такою, що спадщини
померлої ОСОБА_2 не прийняла.

Пленум Верховного Суду України в абз.3
п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування» зазначив, що особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження у разі відмови
нотаріуса в оформленні права на
спадщину. При цьому, захист порушеного
права спадкоємця на спадщину в
судовому порядку можливий лише за
умови відсутності такої можливості в
позасудовому порядку.

В той же час, будь-яких доказів
звернення позивача до нотаріуса з
заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2
та видачу їй свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, до суду не
надано.

Таким чином, спадкоємець, який не
прийняв спадщину, не може претендувати
на визнання за ним права власності на
цю спадщину.

Окрім цього, позивачем не доведено
неможливості захисту свого порушеного
права у позасудовому порядку, зокрема
шляхом отримання дубліката втраченого
державного акту на землю.

Не може бути підставою для задоволення
позову і відсутність витягу з
технічної документації про нормативно
грошову оцінку землі, позаяк
відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13
Розділу І та п/п.4.20 п.4 Глави 10 Розділу ІІ
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
наказом Міністерства юстиції №296/5 від
22 лютого 2012 року, ненадання спадкоємцем
нотаріусу витягу з технічної
документації про нормативно-грошову
оцінки землі та повного витягу з
Державного земельного кадастру є
підставою для відмови у вчиненні
нотаріальної дії, про що нотаріусом
виноситься відповідна постанова.

Окрім цього, позивачем взагалі не
наведено обставин, які позбавляють її
можливості в позасудовому порядку
оформити своє право на спадщину ОСОБА_2
у вигляді майнової частки (паю).

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п.3.5 Узагальненні про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування (№24-753/0/4-13 від 16 травня 2013
року) вказав, що у справах про
спадкування права власності на
нерухоме майно суди не повинні
задовольняти позовні вимоги про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом чи за заповітом
за відсутності спору між спадкоємцями
стосовно спадщини, оскільки реалізація
прав позивачів має інші механізми,
зокрема звернення до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини.

Таким чином, позивач не довела факту
неможливості захисту свого права на
спадкування спадщини померлої ОСОБА_2 у
позасудовому порядку, зокрема, шляхом
отримання у нотаріуса свідоцтва про
право на спадщину за заповітом.

До того ж, як вбачається з матеріалів
справи, право позивача на вказане
спадкове майно ніким не оспорюється.

Пленум Верховного Суду України в абз.2
п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування», вказав, що за наявності
умов для одержання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину вимоги про визнання права на
спадщину судовому розглядові не
підлягають.

Відтак, не підтверджена належними
доказами відсутність умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину, є
підставою для відмови у задоволенні
позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.213-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Шершенецької сільської ради
Кодимського району Одеської області
про визнання права власності на
спадкове майно ОСОБА_2, -відмовити в
повному обсязі.

Повний текст рішення суду виготовлено
16 травня 2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
Сопільняк О.М.