печерський районний суд міста києва
Справа № 757/737/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Козлова Р.Ю.,

при секретарі - Скирді В. Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом Європоліс
СіІ Омікрон Холдінг ГмбХ до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, третя особа - Реєстраційна
служба Головного управління юстиції у
м. Києві, про визнання недійсним
договору дарування частини квартири та
скасування державної реєстрації права
власності,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2014 року представник Компанії
Європоліс СіІ Омікрон Холдінг ГмбХ
звернулася до суду з позовом про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу частини квартири
АДРЕСА_1, укладеного 03 листопада 2012 року
між відповідачами. Згідно з умовами
даного договору ОСОБА_1 подарував
своєму синові відповідачеві по справі
ОСОБА_2 1/3 частину спірної квартири, а
останній у свою чергу прийняв її в дар.
Посилаючись на те, що договір дарування
частини квартири був укладений без
наміру створення правових наслідків, а
лише з метою протиправного уникнення
цивільно-правової відповідальності
щодо стягнення за рахунок відчуженої
квартири суми коштів на користь
Європоліс СіІ Омікрон Холдінг ГмбХ
відповідно до рішення Арбітражного
суду, за яким боржником є відповідач
ОСОБА_1, представник позивача просила
суд визнати даний правочин недійсним з
огляду на його фіктивність.

В ході розгляду справи, представник
позивача збільшила розмір позовних
вимог, просила суд скасувати державну
реєстрацію права власності на 1/3
частину спірної квартири, яка належить
на праві власності ОСОБА_2 згідно
договору дарування частини квартири
від 03 листопада 2012 року.

Крім того до участі у справі залучено
Реєстраційну службу Головного
управління юстиції у м. Києві як третю
особу, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору.

У судовому засіданні представник
позивача підтримала пред'явлені
вимоги.

Відповідачі та їх представник проти
задоволення позову заперечували.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, про час та місце
проведення судового засідання
повідомлений належним чином, направив
письмові пояснення щодо позову та
заяву про розгляд справи за його
відсутності.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою
Печерського районного суду м. Києва від
04 грудня 2012 року накладено арешт на
спірну квартиру з метою забезпечення
виконання рішення Арбітражного суду,
яка належала відповідачу ОСОБА_1

05 грудня 2012 року Печерським районним
судом м. Києва постановлено ухвалу про
визнання та надання дозволу на
примусове виконання рішенням
Арбітражного суду про стягнення суми
заборгованості, в тому числі з ОСОБА_1,
як солідарного боржника за вказаним
рішенням.

Між тим, 03 листопада 2012 року
відповідачі уклали договір купівлі
продажу частини квартири АДРЕСА_1.
Згідно з умовами договору, ОСОБА_1
подарував ОСОБА_2, який є його сином, 1/3
частину спірної квартири, а останній у
свою чергу прийняв її в дар.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України, за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдарованому)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги
представник позивача посилається на
те, що договір дарування частини
квартири був укладений без наміру
створення правових наслідків, а лише з
метою протиправного уникнення
цивільно-правової відповідальності у
вигляді стягнення за рахунок
відчуженої квартири суми коштів на
користь Європоліс СіІ Омікрон Холдінг
ГмбХ на виконання рішення
Арбітражного суду, а відтак даний
правочин направлений на порушення прав
позивача.

Згідно ст. 234 ЦК України фіктивним є
правочин, який вчинено без наміру
створення правових наслідків, які
обумовлювалися цим правочином.
Фіктивний правочин визнається судом
недійсним.

При цьому для визнання правочину
фіктивним необхідною умовою є
наявність відповідного умислу усіх
сторін такого правочину на момент його
вчинення.

Закон не встановлює обмежень для
звернення до суду з позовом про
визнання правочину фіктивним для інших
заінтересованих осіб, які не є його
сторонами. Між тим, сторона, яка вимагає
визнання правочину недійсним, повинна
довести, що учасники правочину не мали
наміру створити правові наслідки на
момент вчинення такого правочину. В
даному випадку тягар доказування
фіктивності правочину покладається на
позивача, який не є стороною
оспорюваного правочину.

Відповідно до роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06
листопада 2009 року у разу, якщо на
виконання правочину було передано
майно, такий правочин не може бути
кваліфіковано як фіктивний.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
стверджував, що з моменту вчинення
оспорюваного правочину він постійно
проживає у спірній квартирі. З
матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 зареєстрував своє право
власності на подаровану частину
квартири, а також у встановленому
законом порядку зареєстрував місце
свого проживання у вказаному житловому
приміщенні. Остання обставина
оцінюється судом як непрямий доказ
того, що після вчинення договору
дарування предмет даного правочину
перейшов у фактичне користування та
володіння ОСОБА_2 Будь-яких даних, які б
спростовували факт традиції спірного
майна від дарувальника до
обдарованого, в ході розгляду справи
суду не надано.

Таким чином, у судовому засіданні не
встановлено обставин, які б свідчили
про наявність підстав для кваліфікації
оспорюваного правочину як фіктивного.

Оскільки вимога про скасування
державної реєстрації права власності
на частину спірної квартири є похідною
від вимоги про визнання договору
дарування недійсним, позов в цій
частині також задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
16, 203, 215, 234, 717 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11,
15, 57, 58, 60, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Європоліс СіІ Омікрон Холдінг
ГмбХ до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа -
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві, про
визнання недійсним договору дарування
частини квартири та скасування
державної реєстрації права власності -
залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду м.
Києва через Печерський районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ