№ 201/7065/14-ц
провадження 2-о/201/126/2014
УХВАЛА

3 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська Антонюк О.А.,
ознайомившись з матеріалами заяви
ОСОБА_1, заінтересована особа: Перша
Дніпропетровська держана нотаріальна
контора, про встановлення факту, що має
юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 2 червня 2014 року звернувся
до суду з заявою заінтересована особа:
Перша Дніпропетровська держана
нотаріальна контора, про встановлення
факту, що має юридичне значення.

Зі змісту заяви та доданих до неї
матеріалів витікає, що заявник
звернувся до суду з заявою в порядку
окремого провадження згідно норм ЦПК
України, в якій просить суд встановити
факт, що має юридичне значення, а саме:
факт родинних відносин між фізичними
особами, оскільки відкрилась спадщина
на частину квартири і для отримання
свідоцтва про право на вказану
спадщину необхідно встановити
вказаний факт, а також у зв'язку з тим,
що зазначений факт необхідний йому для
звернення до суду про визнання
фізичної особи недієздатною, а його її
опікуном, тобто з зазначеного та з
доданих до заяви документів
вбачається, що заявник звертався до
відповідної нотаріальної контори про
прийняття спадщини та про видачу
свідоцтва про право на спадщину але
йому було відмовлено у оформлені права
на спадщину, однак у абз. 3 п. 23 постанови
№ 7 від 30 травня 2008 року Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику у справах про спадкування» у
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження, а тому в даному
випадку вбачається спір про право, що
свою чергу виключає розгляд вказаної
заяви в порядку окремого провадження.

Також слід зазначити, що заявник
неодноразово вже звертався до суду з
різними заявами (про визнання фізичною
особою недієздатною; визнання
опікуном; встановлення факту родинних
відносин) за якими заявнику було
відмовлено у відкритті провадження у
справах, оскільки з заяв вбачається
спір про право та роз'яснено його право
на звернення з позовом в порядку
цивільного судочинства, також ОСОБА_1
звертався до суду з позовною заявою до
відповідача ОСОБА_2, третя особа ПНДМНО
ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним
та рішенням суду від 18 грудня 2012 року
позивачу у задоволенні позовних вимог -
відмовлено, тобто з урахуванням
зазначеного та вище викладено
вбачається, що між сторонами дійсно
виник спір про право, що
підтверджується вище викладеним.

Згідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме
провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України
розгляд в окремому провадженні питань,
пов'язаних з спором про право, не
допускається. В порядку ст. 256 ЦПК
України судами розглядаються справи за
заявами про встановлення фактів, від
яких залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначений інший порядок їх
встановлення.

На підставі ч. 4 ст. 256 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо з заяви про
встановлення факту, що має юридичне
значення, вбачається спір про право, а
якщо спір про право буде виявлений
під час розгляду справи, - залишає
заяву без розгляду.

Також слід зазначити, що пунктом 1
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 5 «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення», визначено, що суд розглядає
в порядку окремого провадження справи
про встановлення фактів, якщо: згідно з
законом такі факти породжують юридичні
наслідки, тобто від них залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян;
чинним законодавством не передбачено
іншого порядку їх встановлення;
заявник не має іншої можливості
одержати або відновити загублений чи
знищений документ, який посвідчує факт,
що має юридичне значення; встановлення
факту не пов'язується з наступним
вирішенням спору про право. Таким
чином, процесуальний закон передбачає
умови, за яких у окремому провадженні
можуть бути встановлені факти, що мають
юридичне значення, зокрема: факти, що
підлягають встановленню, повинні мати
юридичне значення, тобто від них
повинні безпосередньо залежати
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичної
особи без повторного звернення до суду
на підставі цього рішення;
встановлення факту не пов'язано із
вирішенням спору про право.

Виходячи з наведеного прихожу до
висновку, що заявнику, слід відмовити у
відкритті провадження у справі,
оскільки вбачається спір про право,
тому в даному випадку заява не підлягає
розгляду в окремому провадженні, а
заявнику слід звернутися до належного
суду в порядку позовного провадження
згідно норм ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 4
ст. 256 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті
провадження в справі за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа: Перша
Дніпропетровська держана нотаріальна
контора, про встановлення факту, що має
юридичне значення.

Ухвалу може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 5 днів з
дня проголошення ухвали, а у разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя