АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/4686/12 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Зосименко С.Г. Доповідач -
Петешенкова М.Ю. Категорія 33
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

26 травня 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Петешенкової М.Ю.

суддів - Дерев'янка
О.Г., Черненкової Л.А.,

при секретарі - Кириченко
М.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу представника
позивачів ОСОБА_2 на ухвалу
Криничанського районного суду
Дніпропетровської області від 02 квітня
2014 року про закриття провадження по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Криничанської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області, треті особи
реєстраційна служба Криничанського
районного управління юстиції, Жовтнева
сільська рада Криничанського району,
відділ Держземагенства у
Криничанському районі про визнання
розпорядження недійсним, -

В С
Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Криничанського районного суду
Дніпропетровської області від 02 квітня
2014 року провадження у справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Криничанської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області про
визнання розпорядження недійсним -
закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України (а.с.103).

В апеляційній скарзі представник
позивачів ОСОБА_2 посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права, просить ухвалу суду скасувати, а
справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Вивчивши матеріали справи, законність
та обґрунтованість оскаржуваної
ухвали та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а ухвалу суду
залишити без змін з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд
першої інстанції виходив з того, що
вказана позовна вимога не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства, оскільки оскаржується
незаконність дій посадової особи
органу державної влади, а тому на них
поширюється юрисдикція
адміністративних судів.

З такими висновками колегія судів
погоджується з наступних підстав.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що у
порядку цивільного судочинства
розглядаються справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст. ст. 2, 17 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства;
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із субєктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено,
що справа адміністративної юрисдикції
це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Суб єкт владних повноважень це орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший субєкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних
судів належать публічно-правові спори
фізичних чи юридичних осіб з органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка законності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
відповідно до прийнятих або вчинених
ними при здійсненні владних
управлінський функцій.

При цьому, невід ємним критерієм
розмежування справи, що розглядається
за правилами цивільного судочинства,
від справи, що розглядається за
правилами адміністративного
судочинства, є характер спірних
правовідносин.

Рішенням Конституційного Суду України
від 1 квітня 2010 року №10-рп/2010 у справі за
конституційним поданням Вищого
адміністративного суду України щодо
офіційного тлумачення положень ч. 1 ст.
143 Конституції України, пп. «а», «б», «в»,
«г» ст. 12 ЗК України, п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС
України вирішено: положення пп «а», «б»,
«в», «г» ст. 12 ЗК України в частині
повноважень сільських, селищних,
міських рад відповідно до цього
Кодексу вирішувати питання
розпорядження землями територіальних
громад, передачі земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності,
вилучення земельних ділянок із земель
комунальної власності треба розуміти
так, що при вирішенні таких питань ці
ради діють як субєкти владних
повноважень; положення п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС
України стосовно поширення
компетенції адміністративних судів на
«спори фізичних чи юридичних осіб із
субєктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності» слід розуміти так, що до
публічно-правових спорів, на які
поширюється юрисдикція
адміністративних судів, належать і
земельні спори фізичних чи юридичних
осіб з органом місцевого
самоврядування. як субєктом владних
повноважень, повязані з оскарженням
його рішень, дій чи бездіяльності.

Така ж правова позиція висловлена в п. 2
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 19 березня 2010 року № 2 «Про
внесення змін та доповнень до
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», яким внесено зміни до
п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ».

Підставою для звернення позивачів з
позовом до суду є оскарження
розпорядження голови Криничанської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області від 08 грудня
2010 року №1003-р-10 «Про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду ОСОБА_6
Позивачі вказують на те, що
оскаржуваним розпорядженням
порушується їх право на передані їм
земельні ділянки.

Спір у справі, що розглядається, є
публічно-правовим, стосується захисту
прав, свобод і інтересів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органу місцевого
самоврядування, оскільки цей орган,
приймаючи оскаржуване рішення,
здійснював відносно позивачів владних
управлінських функцій на основі
законодавства в розумінні цих функцій,
що містяться в КАС України.

Кожна особа має право на захист свого
цивільного права в разі його порушення,
невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК
України). Способами захисту цивільних
прав та інтересів, зокрема, можуть бути
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб (ч. 2 ст. 16 ЦК
України).

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що у
порядку цивільного судочинства
розглядаються справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Оскільки між сторонами спір виник не з
приводу порушення прав позивачів на
земельні ділянки, а з приводу
оскарження незаконності дій суб єктів
владних повноважень і з приводу
здійснення владних управлінських
функцій, що за своєю природою спірні
правовідносини є адміністративними, то
вирішення такого спору відноситься до
компетенції адміністративних судів.

Таким чином, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
а ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивачів ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Криничанського районного суду
Дніпропетровської області від 02 квітня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: