Справа № 247/2455/14-ц
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

02 червня 2014 року суддя Торезького
міського суду Донецької області
Арапіна Н.Є., розглянувши позовну заяву
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
правочину недійсним, -

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даною
позовною заявою до ОСОБА_2, в якій
просить визнати правочини від 17 лютого
2012 року та 03 березня 2012 року недійсними
та повернути сторони у попереднє
становище, яке існувало до укладення
правочинів шляхом стягнення з ОСОБА_2
на її користь сум у розмірі 2078 грн. та 1695
грн. Свої вимоги мотивувала тим, що
знаходилася з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 1990
року по 15 листопада 2005 року. 17 квітня 2007
року рішенням Торезького міського суду
Донецької області з відповідача на
користь позивача стягнуто аліменти у
розмірі 1/12 частини його заробітку. У
січні 2011 року позивач отримала
аліменти у розмірі 2087 грн. 20 коп., у
лютому - 2087 грн. 20 коп. 17 лютого 2012 року
позивач повернула відповідачу
аліменти у сумі 2078 грн., 03 березня 2012
року - 1695 грн., всього 3773 грн., що
підтверджується розписками, оскільки
відповідач своїми погрозами, що
працівники державної виконавчої
служби будуть нести відповідальність
за надмірно стягнуті з нього аліменти.
Пізніше нею було з'ясовано, що сума, яку
вона повернула ОСОБА_2, не є надмірно
сплаченими аліментами, вона отримала
її на законних підставах. Зазначає, що
гроші ОСОБА_2 віддала під психологічним
тиском та в момент вчинення правочинів
не усвідомлювала значення своїх дій та
не могла керувати ними у зв'язку з
психічною хворобою.

Вивчивши позовну заяву, вважаю, що вона
не може бути прийнята судом та підлягає
залишенню без руху, оскільки не в
повному обсязі відповідає вимогам
процесуального закону, виходячи з
наступного.

Згідно п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна
заява повинна містити зміст позовних
вимог; зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування, частиною 4 цієї ж статті
визначено, що позовна заява повинна
відповідати іншим вимогам,
встановленим законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України,
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків є договори та інші
правочини.

Нормативне визначення правочину
наведене у ч. 1 ст. 202 ЦК України:
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що
вона посилається на опосередковану
домовленість між нею та ОСОБА_2, яка
спрямована на набуття та зміну
цивільних прав та обов'язків, тобто
угоду, однак у позовних вимогах
зазначає тільки про визнання
правочинів недійсними, при цьому не
вказуючи конкретний вид правочинів
(угоди) на підставі яких у сторін
виникли цивільні права та обов'язки.

Наведене потребує уточнень та
конкретних зазначень.

Разом з тим, приписами ч. 215 ЦК України
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

У зв'язку з наведеним, необхідно чітко
зазначити, з яких саме підстав
правочини підлягають визнанню
недійсними, оскільки норми наведеної
статті носять імперативний характер їх
застосування.

У відповідності зі ст. 121 ЦПК України
суддя, установивши, що заява подана без
дотримання вимог ст.119 ЦПК України,
заяву залишає без руху, надавши термін
для усунення недоліків.

На підставі наведеного та керуючись
ст.121 ЦПК України, суддя, -

У х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання правочину недійсним -
залишити без руху, надавши строк для
усунення зазначених недоліків, який не
може перевищувати п'яти днів з дня
отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в
зазначений строк заяву вважати
неподаною та повернути заявникові зі
всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Н. Є. Арапіна