Справа № 380/414/14-ц Головуючий у І
інстанції Архангельский
А.М.Провадження № 22-ц/780/3473/14
Доповідач у 2 інстанції Журба
УХВАЛА

Іменем України

02 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби
О.П., Сержанюка А.С.,

при секретарі Лопатюк
В. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 на рішення
Тетіївського районного суду Київської
області від 08 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 до Науково-виробничої
корпорації "Агро-Центр", треті особи на
стороні відповідача Реєстраційна
служба Тетіївського районного
управління юстиції Київської області,
відділу Держземагенства у
Тетіївському районі Київської області
про визнання недійсними договорів
оренди землі,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 року позивачі звернулися
до суду із вказаним позовом, який
мотивували тим, що 01 січня 2012 року кожен
з них уклав з відповідачем договір
оренди належних їм земельних ділянок,
що розташовані на території
Бурківецької сільської ради
Тетіївського району Київської області.
Договори оренди не містять такої
істотної умови договору як умова
передачі в заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки. У зв'язку з цим
просили суд визнати недійсними
договори оренди землі та зобов'язати
реєстраційну службу скасувати запис а
Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію цих
договорів.

Рішенням Тетіївського районного суду
Київської області від 08 квітня 2014 року
у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішення
суду, представник позивачів подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
неповноту та неправильність
встановлення обставин, які мають
значення для справи. Обґрунтував її
тим, що така істотна умова договору як
умова передачі

в заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки
була відсутня в момент підписання
договорів, а лише згодом була дописана
рукописним текстом у примірники
договорів оренди земельних ділянок
відповідача без відома та узгодження
позивачів.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши матеріали справи колегія
суддів прийшла до висновку, що рішення
суду в повній мірі відповідає
наведеним вимогам, підстави для його
скасування чи зміни відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, 1
січня 2012 року позивачі уклали з
відповідачем договори оренди належних
їм земельних ділянок, що розташовані на
території Бурківецької сільської ради
Тетіївського району Київської області.
Вказані договори оренди зареєстровані
в управлінні Держкомзему у
Тетіївському районі Київської області.
Згідно актів прийому-передачі від
01.01.2012 року позивачі передали вказані
земельні ділянки відповідачу в оренду.

З аналізу матеріалів справи
вбачається, що в примірниках позивачів
в тексті договорів умови передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки
відсутні. У примірниках, що містяться у
відповідача та Управлінні
Держземагенства у Тетіївському районі
Київської області, є рукописний запис
наступного змісту: «без передачі в
заставу та до статутного фонду».
Примітки щодо чинності вказаних
виправлень та підписи сторін на них
відсутні.

Зважаючи на наведене суд прийшов до
висновку, що в порушення вимог ст. 15
Закону України «Про оренду землі»
спірні договори зазначеної істотної
умови не містять, що може бути
формальною підставою для визнання
договору недійсним. В той же час, як
було встановлено судом першої
інстанції, після укладення договорів
оренди відповідачем його умови не
порушувалися, орендна плата
виплачувалася своєчасно відповідно до
умов договору. Як в суді першої
інстанції, так і під час апеляційного
розгляду позивачі не змогли належним
чином обґрунтувати, яким чином на їх
взаємовідносини з відповідачем
вплинула відсутність в договорах
зазначеної умови та в чому були
порушені їх права. Починаючи з 01.01.2012
року сторони добросовісно виконували
умови договорів оренди, зауважень та
претензій до відповідача з приводу
відсутності в договорах однієї з
істотних умов позивачі не заявляли,
жодних змін у правовідносинах сторін з
часу укладення договорів до подачі
позову до суду не відбулося. Фактично ж,
як було встановлено судом першої
інстанції, підставою для пред'явлення
позову стало бажання більшості
позивачів передати землю в оренду
іншому орендарю, що не пов'язано з
відсутністю в договорах оренди усіх
передбачених законом умов. Таким чином
суд першої інстанції прийшов до
висновку, що позивачами не було
доведено наявності порушення їх прав,
відтак підстави для їх захисту в
судовому порядку відсутні. З даною
позицією суду першої інстанції колегія
суддів погоджується в повній мірі,
вважаючи її виваженою та
обґрунтованою.

З урахуванням викладеного колегія
суддів приходить до висновку про те, що
суд першої інстанції, розглядаючи спір,
повно та всебічно дослідив і оцінив
обставини справи, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює, а тому визнає дане
рішення законним та обґрунтованим.
Таким чином рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
відтак передбачених законом підстав
для його скасування при апеляційному
розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 відхилити, а
рішення Тетіївського районного суду
Київської області від 08 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий :

Судді :