У х в а л а

іменем україни

28 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна
В.М.,

Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання договору дарування
недійсним, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 31 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Хмельницької
області від 05 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання
договору дарування недійсним.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 31 жовтня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Хмельницької
області від 05 лютого 2014 року, позов
ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним договір дарування,
що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 11
червня 2012 року, що посвідчений
приватним нотаріусом Хмельницького
міського нотаріального кругу ОСОБА_4,
зареєстровано в реєстрі за № 1182.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права й неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що збіг тяжких обставин спонукали
позивача укласти договір дарування
квартири на вкрай невигідних умовах -
безоплатно позбавивши себе цим
наявного житла.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 31 жовтня 2013
року та ухвала апеляційного суду
Хмельницької області від 05 лютого 2014
року ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
19 березня 2014 року (справа № 6-2цс14).

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права при їх
постановленні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити,
рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 31 жовтня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 05 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
М.В.
Дем'яносов

Судді:
В.М.
Коротун

С.П. Штелик