АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1053/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 41, 42 Міщенко К.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
Охріменко Н. І. УХВАЛА
14 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоОхріменко Н. І.
суддівЗахарова А. Ф. , Скіць М. І. при
секретаріПосипайко А.І. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення
Тальнівського районного суду
Черкаської області від 13 травня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, треті особи:
Тальнівський РС УДМС України в
Черкаській області, орган опіки та
піклування Тальнівської міської ради
Черкаської області, про виселення
тимчасових мешканців із жилого будинку
без надання іншого жилого приміщення, -
в с т а н о в и л а :
13 листопада 2012 року ОСОБА_9 звернулася
до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_10, треті особи:
Тальнівський РС УДМС України в
Черкаській області, орган опіки та
піклування Тальнівської міської ради
Черкаської області про виселення
тимчасових мешканців із жилого будинку
без надання іншого жилого приміщення.
Свої позовні вимоги позивачка
мотивувала тим, що вона є власником
будинку по АДРЕСА_1 в м. Тальне,
Черкаської області, вона проживала
разом з родиною в Донецькій області. З
1990 року позивачка тимчасово дозволила
проживати у будинку ОСОБА_6, з яким у
будинку почали проживати члени його
сім'ї - дружина, донька та син.
Оскільки дані особи стали проживати в
будинку позивачки без її згоди та
зареєстрували місце свого проживання у
даному будинку також без її згоди, і
добровільно виселятись не бажають,
вона змушена була звернутись до суду із
Позивачка, з урахуванням уточнених
позовних вимог, просила суд виселити
відповідачів із спірного житлового
будинку та стягнути з відповідачів на
її користь витрати на правову допомогу
в розмірі 2500 грн., судовий збір в сумі
107,30 грн. та витрати на ксерокопіювання
документів в сумі 97,20 грн.
Рішенням Тальнівського районного суду
Черкаської області від 13 травня 2013 року
позов задоволено частково.

Виселено ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10
із житлового будинку, що розташований
по АДРЕСА_1 в м. Тальне Черкаської
області, який належить на праві
приватної власності ОСОБА_9.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на
користь ОСОБА_9 витрати на правову
допомогу в сумі 25 грн., витрати по
оплаті судового збору в сумі 107,30 грн.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 05 серпня 2013 року рішення
Тальнівського районного суду
Черкаської області від 13 травня 2013 року
скасовано.

В задоволенні позову ОСОБА_9 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, треті особи:
Тальнівський РС УДМС України в
Черкаській області, орган опіки та
піклування Тальнівської міської ради
Черкаської області про виселення
тимчасових мешканців із жилого будинку
без надання іншого жилого приміщення -
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 лютого 2014 року
рішення апеляційного суду Черкаської
області від 05 серпня 2013 року скасовано,
а справу направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 просять скасувати рішення
Тальнівського районного суду
Черкаської області від 13 травня 2013 року
як незаконне, винесене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони,
що з'явились, в судове засіання,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, судова колегія
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачі, як тимчасові мешканці,
тривалий час користуються будинком
позивачки, проживають та зареєстровані
в ньому без її згоди, чим позбавляють її
права розпоряджатись своїм майном на
власний розсуд, що є підставою для їх
виселення.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішень
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, ч.1 ст. 312 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України визначено,
що власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб і не має
права використовувати його для
промислового виробництва.

Керуючись ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які
мають у приватній власності будинок,
користуються ним для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

Стаття 155 ЖК України передбачає, що жилі
будинки, що є в приватній власності
громадян, не може бути в них вилучено,
власника не може бути позбавлено права
користування жилим будинком квартирою,
крім випадків, установлених
законодавством Союзу РСР і Української
РСР.

Судами встановлено і підтверджено
матеріалами справи, що позивачці
ОСОБА_9 на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого 19.04.1975
року державним нотаріусом
Тальнівської державної нотаріальної
контори Негрецькою О.М., належить
житловий будинок по АДРЕСА_1 в м. Тальне,
Черкаської області (а.с. 11).

У 1981 році позивачка переїхала на
проживання в Донецьку область та з 1990
року надала дозвіл тимчасово проживати
у будинку своєму брату - відповідачу по
справі ОСОБА_6, який самостійно вселив у
будинок ОСОБА_7, з якою він перебував у
шлюбних стосунках.

Під час їхнього проживання у спірному
будинку у них народились діти: ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2,
які також проживають у спірному
будинку.

Місце проживання відповідача ОСОБА_6
зареєстроване у спірному будинку
11.05.1990 року, а відповідачів ОСОБА_7,
ОСОБА_6,ОСОБА_8 - 13.07.2003 року (а.с.113-117).

Згідно витягу з Державного реєстру
прав від 11.06.2012 року власником
нерухомого майна - будинку по АДРЕСА_1 в
м. Тальному Черкаської області є
ОСОБА_9.

На даний час позивачка має намір
проживати у належному їй будинку, однак
відповідачі перешкоджають їй у цьому
чим порушують її права на користування
та розпорядження будинком. Добровільно
звільнити будинковолодіння
відповідачі на прохання позивача
відмовились.

В матеріалах справи відсутні докази, що
вказували б на набуття відповідачами
спірного будинку у власність.

Інформація про підстави для проведення
реєстрації відповідачів за 1990-2003 р.р.
відсутня, що підтверджується
повідомленням Тальнівського районного
сектору УДМС (а.с. 225).

Надані відповідачами докази про
оформлення в нотаріальній конторі
22.02.1993 року відповідної довіреності на
продаж будинку, свідчить про те, що дана
довіреність була надана позивачем
терміном на 3 роки і відповідачем не
реалізована. Ці обставини підтвердив і
допитаний в судовому засіданні в
якості свідка нотаріус ОСОБА_13

Відповідно до статей 98, 99 ЖК України
особи, які вселилися в жиле приміщення
на правах тимчасового мешканця,
самостійного права на займане жиле
приміщення не набувають, незалежно від
часу їх проживання і підлягають
виселенню без надання іншого жилого
приміщення.

Відповідно до вимог ч.ч. 2,3 ст. 818 ЦК
України, тимчасові мешканці не мають
самостійного права користування
житлом. Тимчасові мешканці не мають
самостійного права користування
житлом. Тимчасові мешканці повинні
звільнити житло після спливу
погодженого з ними строку проживання
або не пізніше семи днів від дня
пред'явлення до них наймачем або
наймодавцем вимоги про звільнення
помешкання.

З аналізу вказаних норм та матеріалів
справи вбачається, що Житловим
кодексом визначений правовий статус
тимчасових жителів в державному та
комунальному секторі житлових
правовідносин, а правовою нормою
Цивільного кодексу передбачена
можливість надання лише наймачем права
використання житла третім особам
(тимчасовим мешканцям).

На думку колегії суддів, оскільки,
відповідачі з власником постійно не
проживали і не вели з ним спільне
господарство та відповідно до вимог
ст.ст. 64, 156 ЖК України самостійного
права на займане желе приміщення не
набули, також вони не є співвласниками
будинку, не є членами сім'ї власника
будинку, та між сторонами не укладалися
договори найму чи оренди будинку, суд
першої інстанції правомірно
застосував до даних правовідносин
ст.ст. 98, 99 ЖК України та задовольнив
позовну вимогу про виселення
відповідачів із житлового будинку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
ретельно перевірені судом апеляційної
інстанції є безпідставними та не
спростовують висновків суду першої
інстанції і не містять підстав для
скасування чи зміни правильного
рішення.

Враховуючи те, що посилання апелянтів в
апеляційній скарзі на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права не знайшли свого
підтвердження при розгляді даної
заяви, а судом повно та всебічно
перевірені надані сторонами докази,
дана їм належна оцінка у рішенні,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а судове
рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.218, 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення Тальнівського районного суду
Черкаської області від 13 травня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, треті особи:
Тальнівський РС УДМС України в
Черкаській області, орган опіки та
піклування Тальнівської міської ради
Черкаської області, про виселення
тимчасових мешканців із жилого будинку
без надання іншого жилого приміщення -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий :

Судді :