САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.
Справа № 206/1072/14-ц
Провадження № 2/206/431/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2014 р.

Самарський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Мірошниченко Н.В.

при секретарі - Ременяк М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про розірвання шлюбу,-

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3
(далі-відповідач) про розірвання шлюбу.
У своїй позовній заяві та в судовому
засіданні позивач посилається на те, що
шлюб з відповідачем було зареєстровано
07.10.2006 року Кіровським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Кіровоградського міського управління
юстиції, актовий запис № 945. Від шлюбу
мають спільну малолітню доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач посилається на те,
що подальше спільне життя з
відповідачем і збереження родини стали
неможливими, подружні відносини
припинені. Таким чином, позивач вважає,
що родина розпалася остаточно і не може
бути відновлена, просила шлюб
розірвати (а.с.2).

В судових засіданнях позивач
наполягала на розірванні шлюбу,
оскільки вважає збереження сім'ї
неможливим та таким, що суперечить її
інтересам.

Ухвалою суду від 27.02.2014 року було надано
термін - три місяці для примирення.
Станом на 02.06.2014 року примирення між
сторонами не досягнуто.

Відповідач в судовому засіданні 02.06.2014
позовні вимоги визнав, просив шлюб
розірвати (а.с.21).

Вислухавши пояснення позивача,
відповідача, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони
знаходяться у шлюбі з 07.10.2006 року, який
було зареєстровано Кіровським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Кіровоградського міського
управління юстиції, актовий запис № 945
(а.с. 3) Від шлюбу мають малолітню дитину
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4) яка проживає
з позивачем про, що сторони дійшли
згоди. Сторони тривалий час не ведуть
сумісне господарство, не підтримують
шлюбні відносини. Їх сім'я розпалася з
причини несумісності характерів,
постійних сварок та конфліктів, які
виникали між подружжям, що в результаті
послужило підставою до того, що між
сторонами були втрачені почуття любові
та поваги та призвело у підсумку до
остаточного розпаду сім'ї. Спір про
розподіл майна між сторонами
відсутній.

Вказані обставини підтверджуються
поясненнями сторін у судовому
засіданні та у позовній заяві.

Статтями 21, 24 Сімейного кодексу України
встановлено, що шлюбом є сімейний союз
жінки та чоловіка, зареєстрований у
органі державної реєстрації актів
цивільного стану. Шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушувати жінку та чоловіка до шлюбу
не допускається.

Відповідно ст. 110 Сімейного Кодексу
України позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним з
подружжя.

Дотримуючись ст. 112 Сімейного Кодексу
України, при розгляді справи про
розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, бере до
уваги наявність малолітньої дитини й
інших обставин життя чоловіка і жінки.

Суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам
дітей, що мають істотне значення.

При постановлені рішення, суд враховує
те, що між сторонами втрачене
взаєморозуміння та почуття любові,
примирення та збереження
шлюбно-сімейних стосунків між
сторонами не можливе і суперечить
інтересам подружжя, враховуючи, що
позивач по справі наполягала на
розірванні шлюбу, суд дійшов висновку
про те, що сім'я сторін розпалася
остаточно, примирення бути не може і
шлюб підлягає розірванню.

Норма ст.113 СК України передбачає, що
особа, яка змінила своє прізвище у
зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право
після розірвання шлюбу надалі
іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно із положеннями ст.235 ч.8 ЦПК
України, які на підставі ст.8 ч.8 ЦПК
України застосовуються і до позовного
цивільного судочинства, у рішенні суду
про розірвання шлюбу зазначається про
вибір прізвища тим з подружжя, який
змінив прізвище під час державної
реєстрації шлюбу, що розривається.

З огляду на викладене та враховуючи, що
позивачем не заявлено суду про намір
зміни свого прізвище на попереднє, яке
вона змінила під час укладення та
реєстрації шлюбу з відповідачем, суд
приходить до висновку про необхідність
залишення прізвища позивача без змін -
«ОСОБА_2».

Керуючись ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного
кодексу України, ст.ст. 8,10, 11, 31, 57, 60, 88,
212-215 Цивільного процесуального кодексу
України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 07 жовтня 2006 року
Кіровським відділом реєстрації актів
цивільного стану Кіровоградського
міського управління юстиції, актовий
запис № 945, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, від
шлюбу є малолітня дитина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище
ОСОБА_2, яке було обрано нею у зв'язку із
реєстрацією шлюбу з ОСОБА_3, залишити
без змін - «ОСОБА_2».

Рішення суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст.223 ЦПК
України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10 -
денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги.

Суддя:
Н.В.Мірошниченко