АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 599/2151/13-ц Головуючий у 1-й
інстанції Кучер І.Б. Провадження №
22-ц/789/253/14 Доповідач - Кузьма
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 р. Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Жолудько Л. Д., Костіва О. З.,

при секретарі - Ханенко Т.І.

з участю представників ОСОБА_1 та
Головного управління Держземагенства
у Тернопільській області

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Головного управління Держземагенства
у Тернопільській області на рішення
Зборівського районного суду від 26
грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до Гукалівської сільської ради,
Головного управління Держземагенства
у Тернопільській області, відділу
Держземагенства у Зборівському районі
про визнання права власності на
земельну частку (пай),-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся в
суд з позовом до Гукалівської
сільської ради, Головного управління
Держземагенства у Тернопільській
області, відділу Держземагенства у
Зборівському районі про визнання права
власності на земельну частку (пай) в
селянській спілці " Нове життя",
посилаючись на те, що на день
розпаювання земель він був членом
вказаного сільськогосподарського
підприємства з нього не виключався і в
зв'язку з цим має право на земельну
частку (пай), проте помилково не був
включений в списки членів селянської
спілки "Нове життя", що перешкоджає йому
отримати сертифікат на належну йому
земельну частку (пай). А тому просить
визнати за ним право на земельну частку
(пай) колгоспу "Нове життя",
Гукалівської сільської ради
Зборівського району Тернопільської
області.

Рішенням Зборівського районного суду
від 26 грудня 2013 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право на земельну
частку (пай) у селянській спілці "Нове
життя", Гукалівської сільської ради
Зборівського району Тернопільської
області.

Зобов'язано Гукалівську сільську раду
та Головне управління Держземагенства
у Тернопільській області виділити
ОСОБА_1земельну частку (пай) розміром
2,67га із земель запасу Гукалівської
сільської Ради.

В апеляційній скарзі Головне
управління Держземагенства у
Тернопільській області просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи; на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд
безпідставно не прийняв до уваги те, що
державний акт на право колективної
власності на землю селянській спілці
"Нове життя" було видано 11.01.1997 року. Як
вбачається із списку громадян - членів
колективного сільськогосподарського
підприємства, додаток до вказаного
державного акта, ОСОБА_1 не був
включений до останнього. Також при
ухваленні рішення судом першої
інстанції не було розмежовано поняття
трудової участі позивача у діяльності
колгоспу, а потім КСП і членства в цих
колективах та не застосовано норми
щодо позовної давності.

У судовому засіданні представник
апелянта підтримав апеляційну скаргу,
зіславшись на доводи, викладені в ній,
просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 відносно
апеляційної скарги заперечив та
пояснив, що рішення суду є законним та
обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення учасників
процесу, ознайомившись з матеріалами
справи, доводами апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення,
виходячи з наступних мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що що
позивач має права на земельну частку
(пай) в СС "Нове життя", оскільки на день
розпаювання земель колгоспу 07.06.1995 року
він був членом вказаного
сільськогосподарського підприємства,
з нього не виключався і в зв'язку з цим,
має право на земельну частку (пай), не
дивлячись на те, що він пропустив строк
позовної давності.

Однак, з таким висновком суду першої
інстанції не може погодитись колегія
суддів, оскільки судом неповно
з'ясовано обставини, які мають значення
для справи.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до п. 17 розділу Х "Перехідних
положень" ЗК України, в редакції 2001
року, сертифікати на земельну частку
(пай), отримані громадянами, вважаються
правовстановлюючими документами при
реалізації ними права вимоги на
відведення земельної частки (паю) в
натурі (на місцевості) відповідно до
законодавства. Сертифікати на право на
земельну частку (пай) є дійсними до
виділення власникам земельних часток
(паїв) у натурі (на місцевості)
земельних ділянок та видачі їм
державних актів на право власності на
землю.

Право власності на земельну часту (пай)
виникає не з часу внесення членів КСП
до списків, доданих до державного акта
на право колективної власності на
землю, перевірки, уточнення і
затвердження цих списків, а з моменту
передачі державного акта про право
колективної власності на землю
конкретному КСП.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1986 року
по 18 березня 2000 року працював в
селянській спілці "Нове життя", що
підтверджується записами в трудовій
книжці та довідкою Гукалівської
сільської ради Зборівського району,
проте помилково не був включений в
списки членів селянської спілки "Нове
життя", Зборівського району
Тернопільської області, які долучені
до Державного акта на право
колективної власності на землю ТР № 19,
виданого 11.01.1997 року СС " Нове життя".

Державний акт на право колективної
власності на землю селянській спілці
"Нове життя" було видано 11.01.1997 року і
ОСОБА_1 не був включений до списку
громадян - членів колективного
сільськогосподарського підприємства (
а.с.16-26 ).

Згідно ст. ст. 256, 257 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

В суді першої інстанції не було здобуто
жодного доказу, який би підтверджував
факт, що строк позовної давності
позивачем пропущено з поважних причин.

У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з вищенаведеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції зроблено невірні висновки за
обставинами справи, неправильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення та
ухвалення нового, яким слід відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні пред'явленого
позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Головного
управління Держземагенства у
Тернопільській області - задовольнити.

Рішення Зборівського районного суду
від 26 грудня 2013 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
Богдановичадо Гукалівськоїсільської
ради, Головного управління
Держземагенства у Тернопільській
області, відділу Держземагенства у
Зборівському районі про визнання права
власності на земельну частку (пай).

Рішення вступає в законну силу з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Р.М. Кузьма