Справа № 127/6495/14-ц
Провадження № 2/127/2969/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15.05.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого судді - Антонюка
В.В.,

при секретарі - Загурській Т.Ю.,

з участю: представників позивача -
Бублика В.М., Воронюка М.Ф.,
Скомаровської Н.Ф.,

відповідача - ОСОБА_4,

представників відповідачів - ОСОБА_5 та
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Вінницької автомобільної школи
Товариства сприяння обороні України до
ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про стягнення
матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в
якому просить стягнути солідарно з
ОСОБА_7 та ОСОБА_4 майнову шкоду в сумі 136
720,40 грн., свої вимоги мотивуючи тим, що
відповідно до наказу Голови Вінницької
обласної організації ТСОУ була
проведена ревізія
фінансово-господарської діяльності
Вінницької АШ ТСОУ за період з 17.02.2012
року по 26.07.2013 року, в ході якої
встановлено безпідставну виплату
грошових доплат працівникам на
загальну суму - 136 720, 40 грн. про що було
складено акт ревізії. Позивач
посилається на те, що у директора не
було правових підстав видавати накази
про встановлення доплат, а головному
бухгалтеру їх виконувати, оскільки при
виданні наказів про встановлення
доплат за розширення зони
обслуговування або збільшення обсягу
виконуваних робіт обов'язковими є
наявність клопотань про встановлення
доплати, проте у перевірених наказах
відсутні відомості про наявність таких
клопотань.

В ході судового розгляду представники
позивача Бублик В.М., Воронюк М.Ф., та
Скомаровська Н.Ф., підтримали заявлені
вимоги в повному обсязі за обставин,
викладених в позовній заяві та просили
їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_4, та представник
відповідачів ОСОБА_6, під час розгляду
справи заявлені позовні вимоги не
визнали та заперечили проти їх
задоволення.

Представник відповідачів ОСОБА_5 не
визнаючи вимоги позову, зазначила, що
Статутом організації надано право
керівнику видавати накази, якими
встановлювати премії, доплати і
надбавки, розміри надбавок встановлено
розділом IV Колективного договору,
додатком №5 до якого передбачена
можливість встановлювати надбавки за
розширення зони обслуговування або
збільшення обсягу виконуваних робіт
відповідно до клопотання Голови
профспілкового комітету. Доплати за
розширення зони обслуговування або
збільшення обсягу виконуваних робіт
здійснювались відповідно до клопотань
Голови профспілкового комітету.
Колективним договором, чи іншим
документом, не передбачено, що
відомості про клопотання, на підставі
яких встановлено доплати і надбавки
повинні міститись в наказах про їх
встановлення. Стверджувала, що ОСОБА_7
та ОСОБА_4, при встановленні і виплаті
вказаних надбавок діяли в межах
чинного законодавства, відповідно до
Статуту організації і умов
Колективного договору, та відповідно
не порушували своїх трудових
обов'язків.

Зауважила, що до матеріальної шкоди,
яку Позивач просить стягнути включено
суму виплат, які проведено ОСОБА_8
відповідно до наказу №64 від 11.03.2011 року
(на суму 12828,99 грн.) та ОСОБА_9 відповідно
до наказу № 10 від 14.01.2011 року (на суму
10703,06 грн.). При цьому, ОСОБА_7 приступив
до виконання обов'язків директора лише
17.02.2012 року. Таким, чином вказані накази
було видано до призначення ОСОБА_7
директором і відповідно відсутні
підстави для покладення
відповідальності за них на ОСОБА_10

Доплата ОСОБА_7 у розмірі 5455,18 грн.
здійснювалась відповідно до наказу від
04.05.2012 року за завідування навчальним
класом. Встановлення даної доплати у
відповідності до умов Колективного
договору не потребує наявності
клопотання, що підтверджує
безпідставність позовних вимог у
даному розмірі.

Пунктом 17.1 Колективного договору
передбачено встановлення доплати за
суміщення професій в розмірі до 95%
тарифної ставки (окладу) відсутнього
працівника. У відповідності до
вказаного пункту Колективного
договору було призначено доплату
ОСОБА_11 та ОСОБА_9

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка голова профкому ВАШ ТСОУ
ОСОБА_9, пояснив, що в автошколі
проводились засідання профкому на яких
неодноразово приймались рішення про
звернення до адміністрації автошколи
із клопотаннями про встановлення
надбавок та доплат працівникам
автошколи, після складались клопотання
та подавались до керівництва
автошколи, на підставі яких
проводились виплати надбавок та
доплат. В підтвердження своїх пояснень
надав до суду для огляду журнал
протоколів засідання Первинної
профспілкової організації Вінницької
автошколи ТСОУ та витяги із протоколів
засідань. Додатково пояснив, що де на
даний час знаходяться оригінали
клопотань, йому не відомо.

З»ясувавши позиції сторін та їх
представників, вислухавши пояснення
свідка, дослідивши матеріали справи та
докази надані сторонами в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Між сторонами виникли правовідносини,
що регулюється Кодексом законів про
працю України.

Виходячи з вимог ст. 15 ЦПК України, суд у
кожному випадку зобов'язаний вживати
передбачених законом заходів до
всебічного, повного й об'єктивного
з'ясування обставин, від яких згідно зі
статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України
залежить вирішення питання про
покладення матеріальної
відповідальності та про розмір шкоди,
що підлягає відшкодуванню.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 29 грудня 1992 року № 14
«Про судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками» передбачено, що під
час розгляду справи має бути з'ясовано:
наявність прямої дійсної шкоди та її
розмір; якими неправомірними діями її
заподіяно і чи входили до функцій
працівника обов'язки, неналежне
виконання яких призвело до шкоди; в
чому полягала його вина; в якій
конкретно обстановці заподіяно шкоду;
чи були створені умови, які
забезпечували б схоронність
матеріальних цінностей і нормальну
роботу з ними; який майновий стан
працівника. Якщо шкоду заподіяно
кількома працівниками, в рішенні суду
має бути зазначено, які конкретно
порушення трудових обов'язків допустив
кожен працівник, ступінь його вини та
пропорційна їй частка загальної шкоди,
за яку до нього може бути застосовано
відповідний вид і межі матеріальної
відповідальності.

Згідно з нормами частини 1 статті 130
КЗпП України працівники несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації внаслідок порушення
покладених на них трудових обов'язків.
Дана стаття характеризує юридичний
склад, тобто перелічує юридичні факти,
сукупність яких дає власникові право
притягти працівника до матеріальної
відповідальності. Таких юридичних
фактів чотири: порушення працівником
трудових обов'язків, наявність прямої
дійсної шкоди, причинний зв'язок між
порушенням і шкодою та вина працівника.
Відсутність хоча б одного з цих фактів
виключає можливість притягнення
працівника до матеріальної
відповідальності. Працівник не може
бути притягнений до матеріальної
відповідальності, якщо він не
порушував свої трудові обов'язки.
Трудові обов'язки працівника можуть
визначатися законодавством,
колективним, трудовим договором,
іншими локальними нормативними та
індивідуальними актами.

Судом встановлено, що трудові обов'язки
директора школи, ОСОБА_7, визначено
розділом 5 Статуту Вінницької АШ ТСОУ,
яким передбачено, що керівництво
діяльністю автомобільної школи
здійснює директор, який видає накази,
заохочує працівників, встановлює
премії, доплати і надбавки до посадових
окладів (а.с.104-119).

Розділом IV Колективного договору
передбачено встановлення доплат та
надбавок. Розміри доплат та порядок їх
встановлення передбачено додатком №5
до Колективного договору. Умовами
колективного договору передбачено, що
надбавки за розширення зони
обслуговування або збільшення обсягу
виконуваних робіт здійснюється
відповідно до клопотання (а.с.57-77).

Судом не приймаються до уваги копії
клопотань голови профспілкового
комітету щодо доплати за розширення
зони обслуговування або збільшення
обсягу виконуваних робіт
здійснювались відповідно до клопотань
( Клопотання від 25.06.12 року про
встановлення ОСОБА_12 надбавки в
розмірі 50% , від 02.07.12 року про
встановлення ОСОБА_12 надбавки в
розмірі 70% від 30.04.12 року про
встановлення надбавки: ОСОБА_11 в
розмірі 50%; ОСОБА_4 в розмірі 70%; ОСОБА_13
в розмірі 50%; ОСОБА_14 в розмірі 15%.),
оскільки долучені до матеріалів справи
копії не завірені належним чином та до
суду не надано їх оригіналів для
огляду.

Судом також не приймається до уваги
твердження представників позивача, що
підставою для визначення незаконності
призначення надбавок є відсутність
відомостей про клопотання, як підставу
для видання наказів про надбавки, у
самих наказах. Натомість наявними в
матеріалах справи витягами із
протоколів засідання Первинної
профспілкової організації Вінницької
автошколи ТСОУ підтверджується
розгляд питань та прийняття рішень про
звернення до адміністрації автошколи
із клопотаннями про виплату надбавок
та доплат працівникам автошколи, що
доводить відсутність в діях
відповідачів порушень трудових
обов'язків.

Нарахування та виплати надбавок за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників передбачена п.
17.1 Колективного договору. У
відповідності до вказаного пункту
Колективного договору було призначено
доплату ОСОБА_11 та ОСОБА_9

Доплата ОСОБА_7 відповідно до наказу
від 04.05.2012 року здійснювалась за
завідування навчальним класом, що
передбачено Додатком №5 до
Колективного договору і встановлення
даної доплати не потребує наявності
клопотання.

Пунктом 2 постанови Пленуму ВСУ від 29
грудня 1992 року № 14 «Про судову
практику в справах про відшкодування
шкоди, заподіяної підприємствам,
установам, організаціям їх
працівниками» передбачено, що можливо
враховувати тільки безпосередній
причинний зв'язок між порушенням
трудових обов'язків, якого припустився
працівник, і прямою дійсною шкодою, що
виникла на боці підприємства. Пряма
дійсна шкода - це основний елемент
юридичного складу, який породжує
обов'язок працівника відшкодувати
матеріальну шкоду і дає право
підприємству, установі, організації
(або власникові підприємства, установи,
організації або уповноваженому ним
органу) притягти працівника до
матеріальної відповідальності.

Стаття 137 КЗпП України передбачає, що
суд при визначенні розміру шкоди, що
підлягає покриттю, крім прямої дійсної
шкоди, враховує ступінь вини
працівника і ту конкретну обстановку,
за якої шкоду було заподіяно. Коли
шкода стала наслідком не лише винної
поведінки працівника, але й
відсутності умов, що забезпечують
збереження матеріальних цінностей,
розмір покриття повинен бути
відповідно зменшений.

Притягнення до матеріальної
відповідальності можливе тільки за
наявності вини працівника. Якщо
працівник усвідомлював, що в його діях
не виявляється належна турботливість
про схоронність майна власника, якщо
він передбачав можливість настання
прямої дійсної шкоди і він бажав її
настання або байдуже ставився до
можливості її настання, у діях
працівника є умисел (прямий або
непрямий).

Проте в даному випадку, умисел
відсутній, оскільки Відповідачі
виконували свої трудові обов'язки
належним чином, діяли згідно Статуту та
Колективного договору з додатками і
відповідно до Клопотань Профкому.

Пунктом 16 постанови Пленуму ВСУ
передбачено, що розмір шкоди,
заподіяної з вини кількох
працівників, визначається для кожного
з них з урахуванням ступеня вини, виду
і меж матеріальної відповідальності.
Солідарна матеріальна
відповідальність застосовується лише
за умови, якщо судом встановлено, що
шкода підприємству, установі,
організації заподіяна спільними
умисними діями кількох працівників
або працівника та інших осіб. У порядку
цивільного судочинства суд вправі
зобов'язати цих осіб відшкодувати
шкоду солідарно, якщо при
постановленні обвинувального вироку
цивільний позов був залишений без
розгляду або коли вирок в частині
цивільного позову скасовано і справа в
цій частині направлена на новий
розгляд в порядку цивільного
судочинства.

Ст. 138 КЗпП України передбачено, що для
покладення на працівника матеріальної
відповідальності за шкоду власник або
уповноважений ним орган повинен
довести наявність умов, передбачених
статтею 130 цього Кодексу, що
кореспондується з вимогами ст. 60 ЦПК
України, якою встановлено, що кожна
особа повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні беззаперечно
встановлено, що при проведенні ревізій:
акт перевірки колективного звернення
Вінницької автомобільної школи ТСОУ
від 29.07.2013 року та акт проведення
ревізії фінансово-господарської
діяльності від 01.08.2013 року (а.с.7-20),
питання наявності клопотань голови
профспілкового комітету автошколи до
адміністрації автошколи про
нарахування та виплату доплат та
надбавок працівникам автошколи, не
з»ясовувалось та не досліджувалось.

Крім того, Наказом Центрального
комітету ТСОУ по особовому складу №20
від 20.03.2012 року «Про оплату праці
працівників ТСОУ, долученому до
матеріалів справи, в п.3 надано право
головам обласних і їм рівних
організацій установлювати розміри
підвищення посадових окладів
керівникам навчальних закладів….;
установлювати розміри додаткової
оплати керівникам навчальних закладів
де створені вечірні групи - у розмірі 15%
посадового окладу. Крім того, вказаним
наказом надано право керівникам
організацій: установлювати розміри
підвищення посадових окладів;
установлювати розміри додаткової
оплати; установлювати надбавки та
доплати працівникам.

Штатним розкладом на 01.01.2012 року
по госпрозрахунковій діяльності
Вінницької АШ ТСОУ, погодженим головою
ОО ТСОУ 01.01.2012 року та штатним розкладом
на 01.10.2012 року по діяльності Вінницької
АШ ТСОУ, погодженим головою ОО ТСОУ
ОСОБА_15 01.10.2012 року підтверджується
погодження посадових окладів
працівників Вінницької АШ ТСОУ, та
розміри доплат.

Судові витрати підлягають
залишенню за позивачем, відповідно до
ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись
Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про
судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками», ст.ст. 130, 137,138 КЗпП
України, ст. ст.10, 11, 60, 88, 213 - 215, 218 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог
Вінницької автомобільної школи
Товариства сприяння обороні України до
ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про стягнення
матеріальної шкоди - відмовити у
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: