Справа №482/149/14-ц 24.04.2014 24.04.2014 29.04.2014
Провадження №22-ц/784/1437/14
Головуючий у 1 інстанції Гажа О.П.
Доповідач апеляційного суду Козаченко
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого
Козаченка В.І.,

суддів:
Мурлигіної О.Я., Царюк Л.М.

при секретарі судового засідання
Бакута Т.В.,

за участю представника відповідачки
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк ,,ПриватБанк" (далі - ПриватБанк) на
рішення Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 17 березня 2014
року за позовом ПриватБанку до ОСОБА_3
про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

23 січня 2014 року ПриватБанк звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
2075 грн. 15 коп., як безпідставно
отриманих.

Позивач вказував, що відповідачка
працювала начальником відділення
ПриватБанку в м. Нова Одеса і 1 жовтня
2010 року була звільнена з посади на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Проте за її позовом рішенням
апеляційного суду Миколаївської
області від 26 квітня 2011 відповідачка
поновлена на роботі, а з ПриватБанку
стягнуто на її користь 19743 грн. 20 коп.
втраченого заробітку за час вимушеного
прогулу.

Однак, з березня по липень 2011 року
ОСОБА_3 мала статус безробітної і за цей
період отримала від Новоодеського
районного центру занятості 2075 грн. 15
коп. допомоги по безробіттю.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
28 лютого 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10 жовтня 2013 року, з ПриватБанку
стягнуто на користь Новоодеського РЦЗ
2075 грн. 15 коп. допомоги, виплаченої
ОСОБА_3 по безробіттю.

Посилаючись на ст. 1212 ЦК України та
вважаючи, що ОСОБА_3 набула 2075 грн. 15 коп.
без достатньої правової підстави,
ПриватБанк просив суд стягнути їх з
відповідачки на свою користь.

Рішення Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 17
березня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача, посилаючись на неправильне
застосування місцевим судом норм
матеріального права та порушення вимог
процесуального права, просив рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 26 квітня 2011
року ОСОБА_3 була поновлена на роботі в
ПриватБанку і з останнього стягнуто на
її користь 19743 грн. 20 коп. втраченого
заробітку за час вимушеного прогулу.

Однак, незважаючи на те, що рішення
апеляційного суду набуло законної сили
з дня проголошення, ОСОБА_3 була
поновлена на роботі лише наказом
ПриватБанку від 17 липня 2011 року.

Оскільки з березня по липень 2011 року
ОСОБА_3 мала статус безробітної, то за
цей період Новоодеський РЦЗ виплатив
їй 2075 грн. 15 коп. допомоги по
безробіттю.

Відповідно до статей 35, 36 Закону
України ,,Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття", із роботодавця
утримуються суми виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг безробітному у разі
поновлення його на роботі за рішенням
суду, якщо така особа своєчасно
повідомить про обстави, що впливають на
умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг.

ОСОБА_3 своєчасно повідомила
Новоодеський РЦЗ про поновлення на
роботі, а тому допомогу по безробіттю
їй не виплачується з 17 липня 2011 року.

Затим, постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
28 лютого 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10 жовтня 2013 року, на підставі
указаних вище норм права, з ПриватБанку
стягнуто на користь Новоодеського РЦЗ
2075 грн. 15 коп. допомоги, виплаченої
ОСОБА_3 по безробіттю.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких
беруть участь ті самі особи або особа,
щодо якої встановлено ці обставини.

Правильно встановивши указані
обставини справи та безпідставність
позовних вимог ПриватБанку, суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
позові.

Доводи апеляційної скарги, які
зводяться до переоцінки доказів та
іншого розуміння положень ст. 1212 ЦК
України, указані висновки місцевого
суду не спростовують, а тому не можуть
бути підставою для скасування
судового рішення, ухваленого з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк ,,ПриватБанк" відхилити, а рішення
Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 17 березня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: