22-ц/775/200/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Кашицька
Суддя-доповідач Кочегарова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Донецької
області в складі:

головуючого Ігнатоля
Т.Г.,

суддів Мальцевої
Є.Є., Кочегарової Л.М.,

при секретарі Брежнєві
Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
апеляційною скаргою прокурора міста
Маріуполя на заочне рішення
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 27
грудня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради
про визнання права власності на
самовільно зведені будівлі,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2012 року ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
Маріупольської міської ради про
визнання права власності на самочинно
зведені будівлі - магазин по АДРЕСА_1

Заочним рішенням
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя від 27 грудня 2012 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволені. Визнано за
ОСОБА_2 право власності на самочинно
зведене нежитлове приміщення - магазин
літ.А-1, загальною площею 8,2 кв.м.,
розташований по АДРЕСА_1

Не погодившись з рішенням
суду, прокурор міста Маріуполя
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та постановити нове, яким
відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову.
Посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

ОСОБА_2 був повідомлений про
час і місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суду не повідомив, заяви про
відкладення розгляду справи не подав,
тому, на підставі ст.ст.157, 305 ЦПК
України, колегія суддів розглянула
справу у відсутності позивача.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення прокурора Кліменкової А.В.,
яка підтримала апеляційну скаргу,
дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду скасуванню з відмовою ОСОБА_2 у
позові, з наступних підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважає
встановленими

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 у
2010 році за власні кошти був зведений
магазин по АДРЕСА_1 Відповідно до
довідки БТІ м. Маріуполя, за вказаною
адресою, без необхідного дозволу та
проекту, самочинно зведений магазин
літ.А-1, загальною площею 8,2 кв.м.
Позивачем отримано технічний паспорт
на вказану будівлю.

Ухвалюючи рішення про
задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд
першої інстанції виходив із того, що,
відповідно до договору № 422 від 18
грудня 2012 року, ТОВ
«Донбасспецмонтаж» здійснило
будівельно-технічне експертне
обстеження магазину, який розташований
за адресою: АДРЕСА_1 та дійшло висновку
про те, що зазначене нежитлове
приміщення забезпечує його безпечну та
надійну експлуатацію, а тому,
відповідно до вимог ст. 376 ЦК України,
за ОСОБА_2 повинно бути визнано право
власності на зазначене нерухоме майно.

Проте, з такими висновками
суду погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦК України
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Ухвалене по справі судове
рішення зазначеним вимогам закону не
відповідає.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя,
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України ( ст.4 ЦПК України).

Статтею 15 ЦПК України
передбачено право кожної особи на
захист свого права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання,
а також на захист свого інтересу, який
не суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 328
ЦК України право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.376
ЦК України житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотним порушенням
будівельних норм і правил. Особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.

Згідно ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати
документа, який засвідчує його право
власності.

Як вбачається зі справи, в
матеріалах відсутні висновки
відповідних державних органів: відділу
архітектури та будівництва, органів
пожежного та санітарного нагляду,
органів енергонагляду тощо з питань
відповідності самочинно будівництва
майна державним нормам та стандартам,
вимогам пожежної безпеки, санітарним
та іншим нормам. Наданий до справи
висновок ТОВ «Донбасспецмонтаж» від 18
грудня 2012 року, згідно якого нежитлове
приміщення - магазин літ.А-1, загальною
площею 8,2 кв.м., яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 знаходиться у
задовільному технічному стані, може
використовуватися у наступному та
забезпечує безпечну і надійну
експлуатацію приміщення, не є
допустимим доказом та не може свідчити
про те, що зведена будівля відповідає
будівельним нормам та правилам (а.с.15).

Крім того, судом не було
встановлено наявність суб'єктивного
права або інтересу, на захист якого
подано позов ОСОБА_2, а також не
з'ясована наявність чи відсутність
факту його порушення або оспорювання, а
також, яким чином Маріупольська міська
рада, до якої пред'явлений позов,
порушує права позивача.

В матеріалах справи відсутні
докази і того, що ОСОБА_2 збудував
приміщення на земельній ділянці, яка
була відведена для цієї мети, або що
земельна ділянка надана йому у
встановленому порядку під уже
збудоване нерухоме майно.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
прокурора міста Маріуполя підлягає
задоволенню, а рішення суду, як таке, що
ухвалене з порушенням норм
матеріального права - скасуванню, з
постановленням нового рішення про
відмову ОСОБА_2 у позові про визнання
права власності на самочинне
будівництво.

В порядку ст.ст.88,297 ЦПК
України, у зв'язку з ухваленням нового
рішення, з ОСОБА_2 підлягає стягненню
судовий збір в дохід держави в розмірі
121,80 грн. у зв'язку з розглядом справи в
апеляційному порядку.

Керуючись п.2.ч. 1 ст. ст. 307, ст. 309
ЦПК України, колегія суддів,

в и р
і ш и л а :

апеляційну скаргу прокурора
міста Маріуполя задовольнити.

Заочне рішення Іллічівського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 27 грудня 2012 року скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_2 до
Маріупольської міської ради про
визнання права власності на самочинно
зведені будівлі - нежитлове приміщення
магазину літ.А-1, загальною площею 8,2
кв.м., яке розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає АДРЕСА_2,паспорт
НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в
розмірі 121,80 грн.

Рішення набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Ігнатоля Т.Г.

судді
Мальцева Є.Є.

Кочегарова Л.М.