№ 4-с/269/11/2014
У Х В А Л А

10 квітня 2014 року Совєтський районний
суд м. Макіївки Донецької області у
складі:

головуючого судді
Мельника Ю.А.

при секретарі
Кондратьєвій І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Макіївка скаргу ОСОБА_1
на дії державного виконавця
Совєтського відділу ДВС Макіївського
МУЮ в Донецькій області, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся 02.04.2014 року до суду зі
скаргою на бездіяльність державного
виконавця Совєтського відділу ДВС
Макіївського МУЮ в Донецькій області.

Вимоги обґрунтовує тим, що 18 листопада
2008 року Совєтським районним судом м.
Макіївки Донецької області був виданий
судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
(правонаступником якого на даний час є
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК) заборгованості за
кредитним договором в сумі 2903.45 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 301.07 грн., а
всього 3204.52, а також судовий збір у сумі
25.50 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи - 15 грн. Постановою
державного виконавця Совєтського
відділу ДВС Макіївського МУЮ Донецької
області про арешт майна боржника та
оголошення на його відчуження від
02.04.2009 року накладений арешт на усе його
майно, про що він дізнався 28 березня 2014
року. Проте на даний час заборгованості
перед Банком він не має та у зв'язку з
цим був вимушений звернутися до суду з
даною скаргою.

В судовому засіданні скаржник
підтримав доводи наведені в скарзі.

Суд, вислухавши скаржника, дослідивши
письмові докази, вважає, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Діюче цивільно-процесуальне
законодавство України передбачає, що
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця
чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до ЦПК України, порушено
їх права чи свободи.

Стаття 384 ЦПК України передбачає, що
скаргу може бути подано до суду
безпосередньо або після оскарження
рішення, дії або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби до начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби.
Скарга подається до суду, який видав
виконавчий документ.

Відповідно до вимог ст.385 ЦПК України,
скаргу може бути подано до суду у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод.
Пропущений з поважних причин строк для
подання скарги може бути поновлено
судом.

Постанова про накладення арешту на
майно боржника була складена 02.04.2009
року, згідно п.3 зазначена постанова
повинна була направлена для виконання,
зокрема і сторонам виконавчого
провадження. Будь-яких доказів
отримання цієї постанови сторонами
виконавчого провадження судові не
надано. Як зазначено заявником в заяві
про існування постанови державного
виконавця про накладення арешту йому
стало відомо 28.03.2014 року.

Оскільки заявником ставиться питання
про визнання діяльності державного
виконавця щодо накладення арешту на
майно неправомірною, про існування
якого стало відомо лише 28.03.2014 року,
підтверджень про отримання раніше
зазначеної постанови про накладення
арешту виконавчою службою судові не
надано, тому суд визнає, що перебіг
строку на оскарження виникає саме з
28.03.2014 року, тобто строк для звернення
зі скаргою на дії державного виконавця,
передбачений ст.385 ЦПК України,
дотриманий.

Згідно ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження», арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
….зокрема винесення постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження.
Постановою може бути накладений арешт
у розмірі суми стягнення з урахуванням
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.
Копії постанови, якою накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Заявник довів той факт, що ним в повному
обсязі виконано рішення Совєтського
районного суду м. Макіївки, а саме
судовий наказ від 18.11.2008 року, згідно з
яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ЗАТ
КБ «ПРИВАТБАНК» (правонаступником
якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК)
заборгованість за кредитним договором
в сумі 2903.45 грн., заборгованість по
процентам за користування кредитом -
301.07 грн., а всього 3204.52, а також судовий
збір у сумі 25.50 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи - 15 грн.

Копіє квитанцій підтверджено, що
ОСОБА_1 сплачені грошові кошти на
користь та на рахунок ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК і згідно довідки ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» від 25.03.2014 року за
вихідним № 1348946 ОСОБА_1 не має
заборгованості перед Банком.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що будь-яких невиконаних
зобов'язань за спірним виконавчим
провадженням у боржника на час
розгляду справи немає, передбачати на
майбутнє виникнення будь-якої
заборгованості, що безумовно порушує
права стягувача, ані суд, ані
державний виконавець не в змозі, крім
того, діюче цивільне законодавство
дозволяє захищати лише порушене право.

Відповідно до ст.387 ЦПК України за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії
чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити
вимогу заявника та усунути порушення
або іншим шляхом поновлює його
порушені права чи свободи. Якщо
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачає, що виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, визначених у цьому
Законі, що спрямовані на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Крім того, відповідно до постанови
Пленуму Верховного Суду України від 26
грудня 2003 року N 14 «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження» суди повинні мати на
увазі, що при виконанні рішень про
стягнення грошових коштів державний
виконавець у першу чергу звертає
стягнення на кошти боржника в гривнях
та іноземній валюті, інші цінності, в
тому числі кошти на рахунках і вкладах
в установах банків та інших кредитних
організаціях, а також на рахунки в
цінних паперах у депозитаріях
останніх, і лише за відсутності у
боржника коштів і цінностей - на
належне йому інше майно, за винятком
того, на яке згідно із законом не може
бути звернено стягнення.

Таким чином, суд дійшов висновку про те,
що дії державного виконавця
Совєтського відділу ДВС Макіївського
МУЮ щодо накладення арешту на майно
боржника ОСОБА_1 за судовим наказом №
2-н-641/2008 від 18.11.2008 року про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
(правонаступником якого на є ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК) заборгованості за
кредитним договором в сумі 2903.45 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 301.07 грн., а
всього 3204.52, а також судовий збір у сумі
25.50 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи - 15 грн. - є
неправомірною, тому заявлена скарга
заявника на дії державного виконавця
підлягає задоволенню, зобов'язавши
державного виконавця Совєтського
відділу ДВС Макіївського МУЮ вжити
заходів щодо зняття арешту з майна
боржника.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України,
Законом України «Про виконавче
провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

Задовольнити скаргу ОСОБА_1 на дії
державного виконавця Совєтського
відділу ДВС Макіївського МУЮ в
Донецькій області.

Скасувати постанову державного
виконавця Совєтського відділу ДВС
Макіївського МУЮ Донецької області про
арешт майна боржника та оголошення на
його відчуження від 02.04.2009 року, якою
накладено арешт на усе майно, що
належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
паспортні дані: НОМЕР_1, виданий
Совєтським РО УМВД України в м.
Макіївці від 03 березня 2000 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом 5 днів з дня його
проголошення в Апеляційний суд
Донецької області, через даний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення ухвали суду, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 5
днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя
Ю. А. Мельник