Справа № 1716/5516/2012
Номер провадження 2/570/45/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2014 року Рівненський
районний суд Рівненської області

в особі судді
Остапчук Л.В.

при секретарі
Захарук Г.Л.

за участю: представника
позивача Ігнацевича
І.І.

відповідача
ОСОБА_2

представника
відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Рівному

цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Імексбанк" до
ОСОБА_2 про стягнення кредитної
заборгованості ,

в с т а н о в и в :

У зв'язку з тим, що між Акціонерним
комерційним банком "ІМЕКСБАНК",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "ІМЕКСБАНК", та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№ 068/08 від 26 березня 2008 року, згідно
якого Банк надав відповідачу кредит в
сумі 1 250 000 гривень, зі сплатою 16% річних
за користування кредитом з кінцевим
терміном повернення 25 березня 2009 року,
в цей день було укладено Додаткову
угоду № 1 до вказаного Договору кредиту
і термін повернення кредиту було
продовжено до 24 березня 2010 року,
реальна відсоткова ставка за
користування кредитом встановлена в
розмірі 17,23% річних, 24 березня 2010 року
укладено Додаткову угоду № 2 до
вказаного Договору кредиту і термін
повернення кредиту було продовжено до
25 жовтня 2010 року, реальна відсоткова
ставка за користування кредитом
встановлена в розмірі 17,24% річних, у
відповідності до договору, відповідач
був зобов'язаний погасити суму кредиту
і відсотки за ним по закінченню строку
дії кредитної угоди, банк виконав свої
зобов'язання, однак відповідач не
виконав взяті на себе обов'язки і 25
жовтня 2010 року не погасив основну суму
кредиту і нараховані відсотки, на
вимогу банку кредит не погашає, позивач
звернувся з даним позовом до суду та
просить стягнути з відповідача
заборгованість по кредитному договору
в сумі 2 190 987 гривень 28 копійок та судові
витрати по справі в сумі 3 219 гривень 00
копійок.

Представник позивача, ПАТ
"ІМЕКСБАНК", Ігнацевич І.І. в судовому
засіданні позов підтримав, пославшись
на обставини, викладені в позовній
заяві. Пояснив суду, що між банком і
відповідачем було укладено
вищевказаний Договір кредиту, строк
дії якого продовжувався двічі,
відповідно до Додаткових угод № 1 і № 2.
В останній день дії Договору кредиту, а
саме: 25 жовтня 2010 року ОСОБА_2 мав
погасити суму кредиту 1 250 000 гривень і
нараховані відсотки, але він цього не
зробив. На вимогу банку, відповідач не
зреагував і жодного разу не сплатив
коштів по Договору кредиту, тому
позивач звернувся з даним позовом до
суду і він, як представник банку,
просить позов задоволити, так як вони
не пропустили строк позовної давності,
оскільки строк звернення до суду у них
настав 25 жовтня 2010 року, після
закінчення строку дії Договору
кредиту, так як сума кредиту і відсотки
мали бути погашені відповідачем саме
цієї дати. Відповідач
ОСОБА_2 позов не визнав і суду пояснив,
що дійсно 26 березня 2008 року між ним і
позивачем було укладено вищевказаний
Договір кредиту і йому було надано
кредит в сумі 1 250 000 гривень. Цю суму він
використав на будівництво офісного
центру по вулиці Гетьмана Мазепи в
м.Рівне, де на даний час в частині
приміщення розміщене ПАТ "ІМЕКСБАНК". У
нього з керівництвом банку в м.Одеса
була домовленість, що після здачі
будинку в експлуатацію, з нього спишуть
цей кредит, оскільки фактично це було
фінансування банком будівництва офісу.
Але напряму фінансувати будівництво
позивач не міг, тому й було все
оформлено через Договір кредиту.
Пояснив також, що ніяких платежів по
кредиту не сплачував, так само як і не
сплачував відсотків. Вважає позов не
справедливим, тому просить в його
задоволенні відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов
не визнав, вважає, що він не підлягає до
задоволення, оскільки позивач
пропустив строк позовної давності, так
як ще в квітні 2009 року банку стало
відомо, що згідно Додатку № 1 до
Кредитного договору, відповідач не
сплачує ні суми кредиту, ні відсотків.
Банк же звернувся до суду з позовом
лише в грудні 2012 року, тобто після
сплину трьохрічного терміну. Подав
заяву про застосування строку позовної
давності і в задоволенні позову
просить відмовити.

Судом встановлено, що 26 березня 2008
року АКБ "ІМЕКСБАНК", правонаступником
якого є ПАТ "ІМЕКСБАНК", та ОСОБА_2
уклали Договір кредиту № 068/08, згідно
якого Банк надав відповідачу кредит в
сумі 1 250 000 гривень, зі сплатою 16% річних
за користування кредитом з кінцевим
терміном повернення 25 березня 2009 року.
Згідно Додаткової угоди № 1 до
вказаного Договору кредиту, термін
повернення кредиту було продовжено до
24 березня 2010 року, реальна відсоткова
ставка за користування кредитом
встановлена в розмірі 17,23% річних. 24
березня 2010 року було укладено
Додаткову угоду № 2 до вказаного
Договору кредиту і термін повернення
кредиту знову було продовжено до 25
жовтня 2010 року, реальна відсоткова
ставка за користування кредитом
встановлена в розмірі 17,24% річних.

У відповідності до Договору кредиту
(п.1.1.1), відповідач був зобов'язаний
основну суму заборгованості погасити в
кінці строку дії угоди, тобто 25 березня
2009 року, а враховуючи Додаткові угоди
до Договору кредиту № 1 і № 2 ця сума
мала бути погашена 25 жовтня 2010 року. Що
стосується сплати відсотків, то
відповідно до п.2.4.1 Договору кредиту
сплата відсотків здійснюється по
закінченню терміну дії кредитної
угоди, або в день дострокового
повернення заборгованості за кредитом
в повній сумі.

Як встановлено судом, банк виконав свої
зобов'язання, однак відповідач не
виконує взяті на себе обов'язки. Станом
на 18 грудня 2012 року за ОСОБА_2 рахується
заборгованість на загальну суму 2 190 987
гривень 28 копійок, яка складається з
тіла кредиту в сумі 1 250 000 гривень і
несплачених відсотків за період з
04.04.2008 року по 17.12.2012 року в сумі 940 987
гривень 28 копійок і сума
заборгованості підтверджується
відповідним розрахунком, долученим до
справи.

Відповідач в суді ствердив, що суму
кредиту він отримав, але нічого за
вказаним Кредитним договором не
сплачував і як він вважає не повинен
був сплачувати, враховуючи його
домовленості з керівництвом банку. До
зміни керівництва в банку, до нього
ніхто ніяких претензій не мав. Лише
коли змінилося керівництво банку, то
появився даний позов.

Статтею 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
зобов'язується надати грошові кошти
позичальникові, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Статті 1049 і 1048 ЦК України встановлюють,
що позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику, а позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики.

Згідно ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Стаття 526 Цивільного кодексу
України передбачає, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Виходячи з вищенаведеного, суд
вважає, що відповідач ОСОБА_2 не
належним чином виконував свої
зобов'язання за кредитним договором,
виникла заборгованість, тобто в
наявності є порушення права позивача,
за захистом якого спрямоване його
звернення до суду, позов є доведеним і
обгрунтованим, а отже підлягає до
задоволення і сума заборгованості
підлягає стягненню.

Суд не може прийняти до уваги доводів
відповідача про те, що він не повинен
був погашати кредит, сума кредиту
банком повинна була бути списана,
оскільки кошти за вказаним Договором
кредиту пішли на будівництво офісного
приміщення для банку, про що з ним була
відповідна домовленість з
керівництвом банку, з наступних причин.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На підтвердження своїх доводів,
відповідач не надав суду жодного
документу, який би свідчив про
домовленості відповідача з банком. Так
само не надано суду документів того, що
одеська фірма "Мєчта", якій відповідач
продав офісне приміщення, якимось
чином була причетна до ПАТ "ІМЕКСБАНК",
про що стверджував в суді ОСОБА_2
Представник позивача Ігнацевич І.І. в
суді пояснив, і цього не заперечили
відповідач і його представник, що банк
купив офісне приміщення в ТзОВ
"Техно-Комплекс-Люкс" і про будь-які
домовленості ОСОБА_2 з банком стосовно
списання суми кредиту, позивачу не
відомо і відповідних документів у
банку з цього приводу немає.

Тепер стосовно строку позовної
давності, на що посилається
представник відповідача ОСОБА_3,
просячи відмовити в задоволенні позову
з цих причин.

Згідно ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Стаття 257 цього ж Кодексу
встановлю трьохрічну загальну позовну
давність. А згідно ч.4 ст.267 ЦК України
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
справі, є підставою для відмови у
позові.

Суд вважає, що позивач не пропусти
строк позовної давності з наступних
причин. Як зазначено вище, основна сума
заборгованості і відсотки за кредитом
мали бути сплачені відповідачем в
кінці строку дії угоди, а з врахуванням
Додаткових угод це 25 жовтня 2010 року.
Позов було подано 26 грудня 2012 року,
тобто до сплину трьохрічного строку.

Не може суд взяти до уваги посилання
представника відповідача на те, що
відповідно до п.7.1 Договору кредиту і
Додатків № 1 до цього договору від
25.03.2009 року і 24.03.2010 року, які є
невід'ємною частиною Договору, на суму
кредиту нараховувалися відсотки, які
відповідач не сплачував, а тому вже в
квітні 2009 року позивачу було відомо про
невиконання відповідачем своїх
зобов'язань, отже позивач пропустив
строк позовної давності. Як було
встановлено Договором кредиту, сума
заборгованості і відсотки за кредитом
мали бути сплачені відповідачем в
кінці строку дії угоди. Про це також
зазначено і в Додатку № 1 до Договору
кредиту, на які посилається
представник відповідача. Представник
позивача суду пояснив, що відсотки за
даним Договором нараховувалися з
першого місяця надання кредиту, але
вони до сплати не підлягали, так як
Договором кредиту було передбачено їх
сплату в кінці строку дії угоди.
Оскільки термін дії Договору кредиту
продовжувався, то лише в жовтні 2010 року
банк довідався про порушення свого
права і в межах трьохрічного терміну
звернувся до суду з позовом. Ці доводи
представника позивача не спростовані в
судовому засіданні, а сам відповідач
ствердив, що він не сплачував відсотків
і не повинен був їх сплачувати.

В зв'язку з задоволенням позову,
відповідно до ст.88 ЦПК України, з
відповідача належить стягнути судові
витрати, а саме судовий збір, який був
сплачений позивачем при подачі позову
до суду.

Керуючись ст.ст.57, 59, 60, 88, 213-215, 223,
294, 295 ЦПК України, ст.ст.509, 526, 1048, 1049, 1054,
256, 257, 267 Цивільного кодексу України,
суд, -

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного
товариства "Імексбанк" до ОСОБА_2 про
стягнення кредитної заборгованості -
задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жителя АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2,
виданий 05.06.1998 року Баштанським РВ УМВС
України в Миколаївській області, ІПН:
НОМЕР_1, на користь Публічного
акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК",
65039, м.Одеса, пр.Гагаріна, № 12-а,
(відділення № 333 АТ "ІМЕКСБАНК", м.Рівне,
вул.Гетьмана Мазепи, № 4а/6а), , рахунок № 9021, МФО 328384:

- заборгованість по кредитному
договору № 068/08 від 26 березня 2008 року
станом на 18.12.2012 року в сумі 2 190 987 (два
мільйони сто дев'яносто тисяч дев'ятсот
вісімдесят сім) гривень 28 копійок;

- судові витрати (сплачений
позивачем судовий збір) в сумі 3 219 (три
тисячі двісті дев'ятнадцять) гривень 00
копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський
районний суд протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Остапчук Л.В.