У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючої - Кожух
О.А..

суддів - Чужі
Ю.Г., Кондора Р.Ю.

при секретарі -
Савариній Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 01 квітня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів,-

в с т а н о в и л а :

Позивачка 27 лютого 2014 року звернулась
до суду із позовом, в якому просила
стягнути з відповідача аліменти на
утримання неповнолітньої доньки у
розмірі 1200 грн. Позовні вимоги
мотивувала тим, що з відповідачем по
справі вона проживала у шлюбі, який
було розірвано 22 серпня 2006 року. За час
спільного проживання в них народилася
донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стверджує,
що відповідач коштів на утримання
дитини не надає, участі у вихованні не
приймає.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 01 квітня 2014 року позов
задоволено частково. Постановлено
стягнути з відповідача на користь
позивачки аліменти на утримання дочки
ОСОБА_3 в розмірі 800 грн. щомісяця,
починаючи з 27 лютого 2014 року до
досягнення дитиною повноліття.
Допущено негайне виконання рішення
суду в частині стягнення аліментів за
один місяць. Стягнуто з відповідача на
користь держави 243,60 грн. судового
збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
неправильне застосування судом норм
матеріального права, просить рішення
суду скасувати й ухвалити нове рішення,
яким встановити розмір аліментів на
утримання доньки в сумі 400 грн.
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття.

В запереченнях на апеляційну
скаргу позивачка просить рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта, перевіривши матеріали справи
і обговоривши підстави апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст. 180-182, 184
Сімейного кодексу України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття; за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються в частці від
доходу платника аліментів або, за
заявою платника або одержувача
аліментів, у твердій грошовій сумі,
якщо платник має нерегулярний,
мінливий дохід. При визначенні розміру
аліментів суд враховує стан здоров'я та
матеріальне становище дитини, стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів, наявність в
останнього інших утриманців, інші
обставини які мають значення для
справи.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст. 184 СК України
(ч. 2 ст. 182 СК України), тобто при
визначенні розміру аліментів у твердій
грошовій сумі.

За змістом ст. 184 СК України та з
урахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК
України, суд визначає аліменти у
твердій грошовій сумі в чітко
визначеному розмірі, який не залежить
від розміру прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку чи відсотків
від нього, тим більше такий розмір
аліментів не може варіюватись залежно
від зміни розміру прожиткового
мінімуму кожного року, оскільки це
суперечить самому змісту ст. 184 СК
України та принципам такого способу
визначення розміру аліментів.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
сторони перебували у шлюбі, розірвання
якого зареєстровано 22 серпня 2006 року
(а.с.3), і від шлюбу мають неповнолітню
доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4).
Донька проживає з позивачкою та
перебуває на її утриманні.

Також встановлено, що ОСОБА_1
проживає окремо від дитини, коштів на
її утримання не надає, постійної роботи
не має, регулярний дохід не отримує, а
тому визначення розміру аліментів у
твердій грошовій сумі відповідає
обставинам справи та нормам
матеріального права. Посилання
апелянта на неможливість працювати зі
значним фізичним навантаженням у
зв'язку із станом здоров'я судова
колегія до уваги не бере, оскільки на
стаціонарному лікування у
травматологічному відділенні він
перебував з 14 до 18 травня 2012 року (два
роки назад) і йому було рекомендовано
ліжковий режим на протязі шести тижнів.
Даних щодо обмеження можливості
працювати в даний час апелянтом не
надано.

Тому колегія суддів вважає, що
висновок суду першої інстанції про
стягнення з ОСОБА_1 аліментів на
утримання дитини у твердій грошовій
сумі в розмірі 800 грн. щомісяця є
правильним.

При цьому колегія зазначає, що сторони
не позбавлені права в подальшому,
відповідно до положень ст. 192 СК
України, ставити питання про зміну
розміру аліментів.

На думку колегії суддів, місцевий
суд вірно встановив фактичні обставини
справи, правильно застосував
матеріальний закон, дотримався
процедури розгляду справи та вирішив
спір у відповідності з чинним
законодавством.

Апелянт у справі є відповідачем, а
тому судова колегія не бере до уваги
його посилання на положення Закону
України «Про судовий збір» щодо
безпідставності стягнення з нього
судом 243,60 грн. судового збору на
користь держави.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим і підстав для його зміни
чи скасування немає. Доводи апеляції
висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 209, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1
ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК Укра їни, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 01 квітня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак протягом
двадцяти днів може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:

Судді: