Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/2482/14
Головуючий у 1 інстанції Дмитрюк О.В.
Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
треті особи Міське комунальне
підприємство «Основаніє», ОСОБА_4 про
визнання такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
третя особа Міське комунальне
підприємство «Основаніє» про усунення
перешкод в користуванні квартирою,
вселення,

за позовом третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги на предмет спору -
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Міське
комунальне підприємство «Основаніє»
про усунення перешкод в користуванні
квартирою, вселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_5 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи
МКП «Основаніє», ОСОБА_4 про визнання
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням.

В позовній заяві ОСОБА_5 зазначала, що
квартира АДРЕСА_1 належить державному
житловому фонду і знаходиться на
балансі МКП «Основаніє». Квартира
трикімнатна, не приватизована.
Наймачем квартири є позивачка у справі,
яка зареєстрована та постійно в ній
проживає.

У спірній квартирі також
зареєстрований її брат - ОСОБА_4 та його
донька -ОСОБА_3, яка народилась та
постійно мешкала і мешкає зараз з
батьками за адресою: АДРЕСА_2

15 березня 2013 року ОСОБА_4, без її відома
та згоди, зареєстрував у вказаній
квартирі на той час неповнолітню
доньку ОСОБА_3, яка в квартирі ніколи не
мешкала та не мешкає, до квартири не
заселялась, речі та майно не завозила.

ОСОБА_4 також в квартирі не мешкає,
однак сплачує платежі за квартиру з
березня 2013 року тільки за себе. ОСОБА_3 в
квартирі не проживає без поважних
причин, не сплачує платежі житловому
органу на утримання житлового будинку
та прибудинкової території, не
користується квартирою для проживання,
її речей в квартирі немає.

На підставі викладеного, посилаючись
на ст.ст. 71, 72 ЖК України, позивачка
просила суд визнати ОСОБА_3 такою, що
втратила право користування квартирою
АДРЕСА_1, та стягнути судові витрати.

В листопаді 2013 року ОСОБА_3, та в лютому
2014 року ОСОБА_4 звернулись до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_5, третя
особа МКП «Основаніє» про усунення
перешкод в користуванні квартирою,
вселення.

В обґрунтування позову позивачі
зазначали, що за згодою ОСОБА_4, договір
найму на спірну квартиру було укладено
між ОСОБА_5 та МКП «Основаніє», на
балансі якого знаходиться будинок
АДРЕСА_1 , вони сплачують комунальні
послуги та квартирну плату, виконують
передбачені житловим кодексом та
договором найму обов'язки.

У березні 2013 року, ОСОБА_4 зареєстрував
та вселив у якості члена своєї сім'ї
неповнолітню дочку ОСОБА_3 Вони зайняли
дві кімнати у квартирі. З першого ж дня
проживання племінниці у спірній
квартирі ОСОБА_5 оскаржувала
реєстрацію ОСОБА_3,перешкоджала їй та
ОСОБА_4 користуватись квартирою. ОСОБА_3
навчається у середньому спеціальному
навчальному закладі у м. Запоріжжі,
проживала у спірній квартирі до травня
2013 pоку, тобто, до закінчення навчання
на четвертому курсі, а влітку у зв'язку
з канікулами перебувала на відпочинку,
потім відпочивала та проживала у своєї
мами у с. Петромихайлівка.

В цей час відносини між ними та ОСОБА_5
суттєво погіршилися через судові спори
та невизнання позивачем за первісним
позовом їх прав на проживання у спірній
квартирі. ОСОБА_5, робила неможливим
проживання у спірній квартирі, вчиняла
сварки, перекладала їх особисті речі,
викидала з холодильника продукти. У
зв'язку з неможливими умовами
користування квартирою у вересні 2013
pоку, ОСОБА_3 вимушена була винайняти
житло за оплату, оскільки вона
перебуває на стаціонарному навчанні у
м. Запоріжжя.

13 листопада 2013 року ОСОБА_4 не зміг
потрапити до спірної квартири,
оскільки ОСОБА_5 змінила замок на
вхідних дверях, у зв'язку з чим він був
вимушений звертатись до
Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в
Запорізькій області.

На підставі викладеного, посилаючись
на вимоги ст.ст. 47, 63-65 ЖК України,
позивачі за зустрічними позовами
просили суд зобов'язати ОСОБА_6 не
перешкоджати їм користуватись
квартирою та надати їм один комплект
ключів від вхідних дверей квартири за
адресою: АДРЕСА_1, вселити їх до
зазначеної квартири.

Рішенням Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 16
квітня 2014 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано ОСОБА_3 такою, що втратила право
користування квартирою АДРЕСА_1.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, третя особа МКП «Основаніє» про
усунення перешкод в користуванні
квартирою, вселення відмовлено.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа МКП
«Основаніє» про усунення перешкод в
користуванні квартирою, вселення
задоволено.

Зобов'язати ОСОБА_5 не перешкоджати
ОСОБА_4 користуватись квартирою
АДРЕСА_1 та надати ОСОБА_4 один комплект
ключів від вхідних дверей квартири за
вказаною адресою.

Вселено ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 користь ОСОБА_5
судовий збір в сумі 114 грн. 70 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Частково не погоджуючись з рішенням
суду, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просять скасувати рішення суду в
частині задоволення первісного позову
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання такою,що
втратила право користування житловим
приміщенням, та в частині відмови у
задоволенні зустрічних позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ухвалити в цій
частині нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_5 залишити без
задоволення., позов ОСОБА_3
задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню за таких
підстав.

Згідно до вимог ст.. 213 ЦПК України
Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення,яким суд,виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення,ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин ,на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і
заперечень,підтверджених тими
доказами,які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно до вимог ст.. 214ч.1 ЦПК під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Оскаржуване рішення не відповідає
зазначеним вимогам закону.

Згідно до вимог ч.1,ч.2 ст. 71 ЖК
України при тимчасовій відсутності
наймача або членів його сім»ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім»ї
відсутні з поважних причин понад шість
місяців,цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору- судом.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини,на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків,встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

З матеріалів справи вбачається,що
спірна квартира АДРЕСА_1 знаходиться на
балансі МКП «Основаніє». Квартира
трикімнатна, не приватизована.
Наймачем квартири є позивачка у справі.

Згідно довідки МКП «Основаніє» від
09.04.2013 р. (а.с.6) в квартирі зареєстрована
позивачка ОСОБА_5,яка має склад сім»ї:
ОСОБА_3,ОСОБА_4

Із повідомлення Шевченківського
районного відділу управління
державної міграційної служби України у
м. Запоріжжі №2316/13 від 17.04. 2013р.
вбачається,що відповідачка ОСОБА_3
зареєстрована у спірній квартирі з
15.03.2013року.

З позовом до ОСОБА_3 про визнання
такою,що втратила право користування
жилим приміщенням ОСОБА_5 звернулась
до суду 04 жовтня 2013року, тобто
протягом семи місяців після
реєстрації відповідачки у спірному
житловому приміщенні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 і
визнаючи ОСОБА_3 такою,що втратила
право користування спірною квартирою,
суд першої інстанції виходив із того,що
ОСОБА_3 до зазначеної квартири не
вселялась, в ній з моменту реєстрації
-15.03.2013 р. не мешкала та не мешкає,що
підтвердили свідки - сусіди ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, а також невістка ОСОБА_5 -
ОСОБА_9,а твердження ОСОБА_3 про те, що
вона вселялась до квартири, а також в
частині створення їй ОСОБА_5 перешкод у
користуванні житловим приміщенням не
доведені належними та допустимим
доказами .

Такі висновки суду не відповідають
здобутим у справі доказам і вимогам
закону.

Здійснюючи висновки про те,що
відповідачка ОСОБА_3 не вселялась і не
проживає у спірній квартирі понад
шість місяців, суд першої інстанції не
з»ясував і не здійснив висновків про
те, чи викликана відсутність
відповідачки ОСОБА_3 у спірній квартирі
поважними причинами , не надав
належної оцінки доказам у справі
,зокрема показанням свідків ОСОБА_7. та
ОСОБА_8,які не повідомили суд про
причини непроживання відповідачки у
цій квартирі, письмовим доказам.

Із матеріалів справи видно,що
ОСОБА_3 навчається в Запорізькому
електротехнічному коледжі на
четвертому курсі денного відділення і
періодично у час канікул,вихідних днів
проживає без реєстрації на території
сільської ради за адресою:АДРЕСА_2,що
підтверджується довідками
Запорізького електротехнічного
коледжу №236/13 від 08.07.2013р.(а.с.27) ,
виконавчого комітету
Петро-Михайлівської сільської ради
Вільнянського району Запорізької
області №491 від 25.07.2013року(а.с.28).

Судова колегія вважає,що суд
безпідставно не взяв до уваги
зазначені докази і те,що час
відсутності відповідачки у жилому
приміщенні протягом літніх канікул не
може вважатись відсутністю без
поважних причин ,оскільки така
відсутність пов»язана з необхідістю
літнього відпочинку та оздоровлення.

Крім того, позивачка ОСОБА_5 у
судовому засіданні судової колегії
зазначала,що між нею та відповідачами
склались неприязнені стосунки і
конфлікти на підставі спору щодо
користування квартирою, починаючи з
2010року. Позивачка ОСОБА_5. не згодна
була на проживання і реєстрацію у
березні 2013року у спірній квартирі
відповідачки ОСОБА_3 і оспорювала
реєстрацію у адміністративному суді,що
не спростовує ОСОБА_5

Іншими матеріалами справи також
підтверджується наявність спору між
сторонами щодо користування квартирою-
копією рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 25
вересня 2013року у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_4,3-я особа ОСОБА_3 про
визнання таким,що втратив право
користування жилим
приміщенням(а.с.51),яка звернулась із
позовом до суду в травні 2013року,
ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 27.11.2013р.(а.с.59),висновком
старшого дільничого Шевченківського
РВ ЗМУ від 06.11.2013р.(а.с.93) на звернення
ОСОБА_5. про неправомірні дії
ОСОБА_4,висновком старшого дільничого
інспектора міліції Шевченківського РВ
ЗМУ ГУМВС України у Запорізькій
області від 18.11.2013р.(а.с.58) на звернення
ОСОБА_4 про протиправні дії ОСОБА_5-
заміну замків на вхідних дверях у
квартиру АДРЕСА_1. та іншими доказами.

Таким чином із матеріалів справи
вбачається,що між сторонами у даній
справі склались неприязнені стосунки
і тривалий час є спір про право
користування зазначеною
квартирою,позивачка ОСОБА_5
заперечувала і оспорювала в суді
право відповідачки ОСОБА_3 у її
реєстрації і користуванні квартирою,
змінювала замки на вхідних дверях,чим
перешкоджала ОСОБА_3 у користуванні
жилим приміщенням, а також набутими
доказами спростовується відсутність
відповідачки ОСОБА_3 у спірній квартирі
понад шість місяців без поважних
причин, підстави вважати доведеними
позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3про
визнання такою,що втратила право
користування житловим приміщенням
відсутні, проте суд першої інстанції у
порушення вимог ст.212,214 ЦПК України не
взяв до уваги всі обставини ,що мають
значення для справи,дійшов помилкових
висновків про те,що позовні вимоги
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 є доведеними, а
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
квартирою і вселення є
недоведеними,неправильно вирішив
спір,постановив незаконне і
необгрунтоване рішення.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

З огляду на зазначене, судова
колегія приходить до висновку про те,що
рішення суду в оскаржуваній частині
підлягає скасуванню з постановленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про визнання такою,що втратила право
користування житловим приміщенням і
про задоволення зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод
у користуванні жилим приміщенням,
вселення.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2014 року у
цій справі в частині позовних вимог
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання такою,що
втратила право користування житловим
приміщенням, та в частині відмови у
задоволенні зустрічних позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_5про усунення перешкод
у користуванні житловим
приміщенням,вселення скасувати.

Постановити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5
до ОСОБА_3, треті особи Міське
комунальне підприємство «Основаніє»,
ОСОБА_4 про визнання такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням, відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, третя особа Міське комунальне
підприємство «Основаніє» про усунення
перешкод в користуванні квартирою,
вселення задовольнити.

Зобов»язати ОСОБА_5 не перешкоджати
ОСОБА_3 у користуванні квартирою
АДРЕСА_1,надати ОСОБА_3 один комплект
ключем від вхідних дверей у квартиру.

Вселити ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3
судовий збір в сумі 122гр.00коп.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: