Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №285/809/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
Романюк Юлія Геннадіївна
Доповідач Кочетов Л. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Кочетова Л.Г.,

суддів Снітка
С.О., Худякова А.М.,

за участю секретаря
Ходаківської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом Об"єднання співвласників
багатоквартирних будинків „Світанок"
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
по експлуатаційним витратам на
утримання будинку та прибудинкової
території за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 02 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом та в
обгрунтування вимог зазначив, що
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.
01.08.2008 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій. В
період з липня 2011 року по вересень 2013
року відповідач не виконує
зобов"язання по сплаті послуг,
внаслідок чого, станом на 01.10.2013 року,
утворилася заборгованість в сумі 377,54
грн. Оскільки відповідач в
добровільному порядку не бажає
погасити борг, просив стягнути
заборгованість в сумі 377,54 грн., 16,51 грн.
- індексу інфляції, 3 % річних за
прострочення зобов»язання у сумі 13,99
грн. та витрати на правову допомогу в
розмірі 200.00 грн.

Рішенням Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 02 квітня 2014 року позов
задоволено частково: стягнуто вказані
кошти за винятком витрат на надання
правової допомоги.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення суду скасувати,
постановивши нове - про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.
Вважає, що позивачем безпідставно
нарахована плата за надані послуги,
оскільки між сторонами відповідний
договір не укладався, ціна договору
(послуг) не була узгоджена сторонами.
Крім того, зазначені послуги позивач
майже не надає. У договорі, укладеному
від його імені стоїть не його підпис.
Крім того, суд безпідставно стягнув
індекс інфляції та 3% річних.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є
власником квартири АДРЕСА_2 (а.с. 10).

Позивачем надаються послуги по
утриманню будинку та прибудинкової
території за місцем проживання ОСОБА_1
Проте будь-яку оплату цих послуг
відповідач з серня 2011 року не здіснює,
що вбачається з розрахунку
заборгованості (а.с. 9).

Як вбачається із матеріалів справи та
тексту самої апеляційної скарги,
відповідач не заперечує, сам факт
надання послуг позивачем, проте
оспорює якість цих послуг та їх
кількість.

Оскільки суду не надано будь-яких
доказів того, що певні послуги не
надавалися або надавалися неякісно,
колегія суддів вважає, що висновок суду
першої інстанції про те, що позивачем
зобов»язання виконувалися у повному
обсязі, є правильним.

У відповідності до вимог ст. 360 ЦК
України, співвласник відповідно до
своєї частки у праві спільної
часткової власності зобов'язаний
брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а
також нести відповідальність перед
третіми особами за зобов'язаннями,
пов'язаними із спільним майном.

Згідно з вимогами ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
споживач, зокрема, зобов'язаний укласти
договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору; оплачувати
житлово-комунальні послуги у
строки, встановлені договором або
законом.

Аналіз вказаних норм закону дає
можливість зробити висновок, що
обов»язок укладення договору про
надання послуг, покладається саме на
споживача, невиконання цього обов»язку
не є підставою для звільнення
споживача від обов»язків по оплаті
житлово-комунальних послуг.

За таких обставин, посилання
відповідача, що ним не укладався
зазначений договір, не може бути взято
до уваги.

Крім того, договір про надання послуг
між сторонами від 01.08.2008 року міститься
у матеріалах справи (а.с. 25).

Будь-які докази, що вказаний договір
підписаний не позивачем, а іншою
особою, суду не надано.

У відповідності до положень ст. 31
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги», порядок формування тарифів
на кожний вид житлово-комунальних
послуг визначає Кабінет Міністрів
України. Виконавці/виробники
здійснюють розрахунки економічно
обґрунтованих витрат на виробництво
(надання) житлово-комунальних послуг і
подають їх органам, уповноваженим
здійснювати встановлення тарифів.
Органи місцевого самоврядування
встановлюють тарифи на
житлово-комунальні послуги в розмірі
не нижче економічно обґрунтованих
витрат на їх виробництво.

Таким чином, посилання апелянта, що з
ним не узгоджувався вказаний тариф не
грунтується на законі.

Нарахування внесків за надані послуги
здійснювалося за тарифами,
встановленими рішенням
Новоград-Волинського міськвиконкому №
189 від 12.05.2011 року (а.с. 14-15).

Вказані тарифи позивачем не
оспорюються.

За таких обставин, суд першої інстанції
обгрунтовано задовольнив позов в
частині стягнення зазначеної
заборгованості.

Разом з тим, суд першої інстанції
безпідставно стягнув з відповідача на
користь позивача 16,51 грн. індексу
інфляції та 13,99 грн. відсотків річних.

Правовідносини між сторонами щодо
надання комунальних послуг
регулюються нормами житлового
законодавства, а також Законом України
«Про житлово-комунальні послуги».
Пунктом 10 частини 3 статті 20 цього
закону передбачено, що у разі
несвоєчасного здійснення платежів за
житлово - комунальні послуги, споживач
зобовязаний сплачувати пеню у
встановленому законом чи договором
розмірі. Застосування інших фінансових
санкцій цим законом не передбачено.

Оскільки у цій частині рішення
винесено з порушенням норм
матеріального права, воно підлягає
скасуванню з постановленням нового -
про відмову в позові у цій частині..

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 313-314,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити
частково.

Рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 02 квітня 2014 року в частині
стягнення індексу інфляції та 3% річних
за прострочення зобов»язання
скасувати, постановивши нове - про
відмову у задоволенні позову в цій
частині.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього ж часу
може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді