Справа 206/1418/14-ц
Провадження 2/206/528/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2014 р. Самарський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Кушнірчука Р.О.,

при секретарі Ковтун
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті
Дніпропетровськ цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи -
Восьма Дніпропетровська державна
нотаріальна контора, Дніпропетровська
міська рада про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини,

встановив:

7 березня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини. Свої позовні
вимоги позивач обґрунтував тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся (мати
відповідача) ОСОБА_3, яка 8 серпня 1994
року залишила заповіт, яким заповіла
йому квартиру АДРЕСА_1. На момент смерті
ОСОБА_3, він перебував в місцях
позбавлення волі і був звільнений
ІНФОРМАЦІЯ_3. Оскільки його мати ОСОБА_4
проживала одна в с.м.т Перещепине
Новомосковського району, тяжко
хворіла, потребувала стороннього
догляду, він після звільнення поїхав до
неї доглядати, а в травні 2013 року
перевіз її в м. Дніпродзержинськ за
своєю адресою. ІНФОРМАЦІЯ_2 його мати
померла. Звернувшись в нотаріальну
контору для отримання свідоцтва про
право на спадщину за заповітом після
смерті ОСОБА_3, йому постановою від 16
січня 2014 року було відмовлено у видачі
свідоцтва у зв'язку з не вчиненням дій,
що свідчить про прийняття спадщини, а
саме : постійно не проживав зі
спадкоємцем на час відкриття спадщини
та не подав заяву про прийняття
спадщини. Вважаючи поважною причину
пропуску строку для подачі заяви на
прийняття спадщини, позивач просить
суд ухвалити рішення, яким надати йому
додатковий строк - три місяці з моменту
набрання рішенням законної сили для
подачі заяви для прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.2-3).

1 квітня 2014 року, за згодою позивача, у
якості третьої особи було залучено
Дніпропетровську міську раду.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позов підтримали у повному
обсязі та просили його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надіслав на адресу суду заяву
про визнання позовних вимог у повному
обсязі (а.с.45).

Представник третьої особи -
Дніпропетровської міської ради в
судове засідання не з'явився,
надіславши заяву про розгляд справи
без їх участі (а.с.44).

Від Восьмої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори
надійшла заява про розгляд справи без
їх участі, а також копія спадкової
справи, заведеної після смерті ОСОБА_3
(а.с.20-40).

Суд, вислухавши пояснення позивача,
його представника, свідків та
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
бабуся позивача (мати відповідача)
ОСОБА_3, про що свідчить копія свідоцтва
про смерть (а.с.4).

За час свого життя ОСОБА_3 залишила
заповіт, який 08 серпня 1994 року був
посвідчений державним нотаріусом
Восьмої дніпропетровської державної
нотаріальної контори (а.с.8).

Цим заповітом ОСОБА_3 заповіла квартиру
АДРЕСА_1 позивачу, на той час ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про зміну прізвища, 16
червня 1999 року позивач змінив прізвище
з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (а.с.14).

На момент смерті ОСОБА_3 позивач
перебував в місцях позбавлення волі і
був звільнений через 13 днів після
смерті бабусі, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується копією виписки з
вироку Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська від 30 січня 2013року
(а.с.6).

Позивач зазначає, що на момент його
звільнення з місць позбавлення волі
його мати ОСОБА_4 проживала в с.м.т.
Перещепине Новомосковського району,
була інвалідом 1 групи, тяжко хворіла та
потребувала стороннього догляду, який
їй надавали під час його відсутності
сусіди та знайомі, що також підтвердили
в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та
ОСОБА_7

Оскільки він, після свого звільнення з
місць позбавлення волі здійснював
догляд за своєю матір'ю до її смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2, то в нотаріальну контору з
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину за заповітом він звернувся
з пропуском шестимісячного строку, а
саме 16 січня 2014 року, що узгоджується з
матеріалами спадкової справи (а.с.24).

Вказані обставини він вважає
суттєвими, а пропуск строку для подачі
заяви про видачу свідоцтва про право на
спадщину за заповітом відбувся з
поважних причин.

16 січня 2014 року Восьма
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора відмовила позивачу у видачі
свідоцтва у зв'язку з не вчиненням дій,
що свідчить про прийняття спадщини, а
саме : постійно не проживав зі
спадкоємцем на час відкриття спадщини
та не подав заяву про прийняття
спадщини (а.с. 37).

Досліджуючи питання щодо поважності
причин пропуску шестимісячного строку
на звернення до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини за
заповітом, суд виходив з того, що ці
правовідносини регулюються Цивільним
кодексом України та Наказом Мінюсту
від 22.02.2012 року, № 296/5 "Про затвердження
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України".

В силу ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на момент відкриття
спадщини не проживав постійно з
спадкодавцем, повинен надати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України
передбачено, що для прийняття спадщини
встановлюється термін в шість місяців,
який починається з моменту відкриття
спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. Аналогічні положення
містяться і в 3.15 Наказу Мінюсту від
22.02.2012, № 296/5 "Про затвердження Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України".

За письмовою згодою спадкоємців, які
прийняли спадщину, спадкоємець, який
пропустив строк для прийняття
спадщини, може подати заяву про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

У пункті 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
за № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування», акцентується увага
на те, що вирішуючи питання про
визначення особі додаткового строку,
суд досліджує поважність причини
пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Позивач пов'язує поважність причини
пропуску шестимісячного строку для
подання заяви в нотаріальну контори
відсутністю його у місті
Дніпропетровську та хворобою його
матері, однак суд не може погодитися з
тим, що ці причини були об'єктивними,
непереборними та істотними труднощами
для позивача (як спадкоємця) для того,
щоб подати таку заяву.

Наказом Мінюсту від 22.02.2012, № 296/5 "Про
затвердження Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України",
передбачено альтернативну можливість
спадкоємцю звернутися з заявою про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори як безпосередньо так і поштою
в разі знаходження спадкоємця в іншому
населеному пункті, як про це зазначав
позивач.

Безспірних доказів поважності причин
пропуску строку для звернення із
заявою про прийняття спадщини позивач
суду не надав.

При цьому, останньому в цьому нічого не
заважало, так як свідки ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, допитані в судовому засіданні,
спростували доводи позивача про
неможливість останнього відлучитися
від своєї матері, оскільки з їх слів та
слів самого позивача, догляд за нею
здійснювали на протязі тривалого часу
і стороні люди та сусіди, в той час коли
він був відсутній.

Судом було встановлено, що позивач
такою можливістю не скористався і
звернувся до нотаріальної контори лише
16 січня 2014 року, тобто через один рік
після смерті своєї бабусі та через 3
(три) місяці після спливу тих обставин,
які йому нібито заважали звернутися в
нотаріальну контору (а саме догляду
своєї матері, яка померла ще
ІНФОРМАЦІЯ_2).

Ураховуючи викладене вище, суд вважає,
що ознак поважності у порушенні
позивачем передбаченого законом
шестимісячного строку немає.

Аналогічної правової позиції при таких
обставинах дійшов Верховний суд
України у своїй ухвалі судової палати у
цивільних справах Верховного Суду від
05.03.2008 року при розгляді справи "Про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини".

Крім того, у пункті 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
за № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування», акцентується увага
на те, що особа, яка не прийняла
спадщину в установлений законом строк,
може звернутися до суду з позовною
заявою про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини
відповідно до частини третьої статті
1272 ЦК. Зазначене положення
застосовується до спадкоємців, в яких
право на спадкування виникло з
набранням чинності зазначеним
Кодексом.

Разом з тим, відповідачами у такій
справі є спадкоємці, які прийняли
спадщину. При відсутності інших
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття відповідачами
є територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що
інших спадкоємців, окрім позивача, які
б виявили бажання прийняти спадщину
після смерті ОСОБА_3 - не існує, в
матеріалах спадкової справи заяв від
інших спадкоємців не має, а від
відповідача ОСОБА_2, який є сином
померлої ОСОБА_3, надійшла на адресу
суду заява про визнання позовних вимог
з проханням надати позивачу додатковий
строк на прийняття спадщини (а.с.45).

Таким чином, при відсутності інших
спадкоємців за заповітом і за законом,
а також відмови від її прийняття -
відповідачем по даній справі повинна
бути територіальна громада в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини, про що вказано у абз. 2 п. 24
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 року за № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування».

У пункті 12 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.2009 року
№ 5 "Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства, що
регулюють провадження у справі до
судового розгляду", звертається увага
на те, що при пред'явленні позову до
частини відповідачів суд не вправі зі
своєї ініціативи і без згоди позивача
залучати інших відповідачів до участі
у справі як співвідповідачів. Суд
зобов'язаний вирішити справу за тим
позовом, що пред'явлений, і відносно тих
відповідачів, які зазначені в ньому.

В судовому засіданні 1 квітня 2014 року,
за згодою позивача, який наполягав на
задоволенні своїх позовних вимог саме
до ОСОБА_2 не бажаючи ставити вимоги до
відповідного органу місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини, Дніпропетровську міську раду
було залучено до участі у справі в
якості третьої особи.

За змістом ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Пред'являючи позов до ОСОБА_2, який не
заперечував проти позовних вимог та не
оспорює прав позивача на визначення
йому додаткового строку, останній не
довів наявності спору між ним та
відповідачем ОСОБА_2, який прав та
інтересів позивача жодним чином не
порушував.

Аналізуючи зміст вказаних вище норм
права та розглядаючи позов в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів, у відповідності до
вимог ст. 11 ЦПК України, оцінюючи їх в
сукупності, суд приходить до висновку
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 169, 208, 209,
212 - 215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення
через Самарський районний суд м.
Дніпропетровська. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий суддя:
Кушнірчук Р.О.