Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2014 року Октябрський
районний суд м.Полтави в складі:

головуючого
судді - Бугрія В.М.

при секретарі -
Ступці І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та
піклування виконкому Октябрської
районної ради у м. Полтаві про
стягнення аліментів та про позбавлення
батьківських прав,-

в с т а н о в и в :

7 листопада 2013 року до суду
звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2,
третя особа: орган опіки та піклування
виконкому Октябрської районної ради у
м.Полтаві про стягнення аліментів та
про позбавлення батьківських прав. У
своємі позові позивач прохала суд:

- позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
батьківських прав стосовно
малолітньої доньки, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2;

- стягувати з ОСОБА_2, щомісячно
аліменти на її користь на утримання
доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку до повноліття
дитини.

У своєму позові позивач
вказувала, що з 18.06.2010р. по 08.10.10р.
перебувала із відповідачем - ОСОБА_2, у
зареєстрованому шлюбі, який було
розірвано рішенням Октябрського
районного суду м.Полтави від 08.10.10р.

Від шлюбу має малолітню доньку -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка постійно
проживає з нею та зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1.

Фактично шлюбні стосунки було
припинено з липня 2010 року, з
відповідачем

проживає окремо, дитина проживає з нею.
Весь цей час відповідач
життям доньки не цікавився, не
телефонував, не виявляв бажання
спілкуватись з дитиною та приймати
участь у її вихованні.

Де він фактично мешкає, їй невідомо,
останнє відоме їй місце проживання
відповідача: АДРЕСА_2.

На сьогоднішній день дитині вже три з
половиною роки, вона не пам'ятає батька
та не має до нього ніяких почуттів,
оскільки за всі ці роки жодного разу
його не бачила. Також в спілкуванні з
нею про нього ніколи про нього не
питала та не цікавилась.

З самого народження доньки, позивач з
дитиною проживає разом з її матір'ю в
двокімнатній квартирі. Дитині
забезпечені гідні умови проживання та
гармонійна атмосфера оточення. Між
позивачем, дитиною і бабусею склалися
усталені доброзичливі стосунки, які
сприяють належному вихованню дитини,
її повноцінному світосприйманню життя
та оточуючих людей.

Дитина знаходиться на обліку в дитячій
поліклінічному відділенні № 2 дитячої
міській клінічної лікарні за адресою:
м. Полтава, пров.Рибальський 10а. Дитині
вчасно проведені профілактичні
щеплення, проводились регулярні
амбулаторні огляди, стан здоров'я
задовільний.

Нагляд за станом здоров'я дитини з
моменту її народження і по
сьогодняшній день здійснює сама
позивач.

Батько - ОСОБА_2 участі в цій сфері
життя дитини не приймав. Ці обставини
підтверджуються відповіддю головного
лікаря дитячої міської клінічної
лікарні №1927 від 22.10.2013 року.

ОСОБА_2 ніякої матеріальної допомоги на
утримання доньки не надавав і не надає
по цей час, не піклується про її
фізичний і духовний розвиток, не
спілкується з дитиною взагалі, тобто не
дбає про її нормальне
самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню
загальновизнаних норм моралі, не надає
доступу до культурних та інших
духовних цінностей, так як це
встановлено ч.1 ст. 12 Закону України
«Про охорону дитинства». Донька не
отримує від батька жодного дарунку на
день народження, жодної іграшки.

Відповідач про справі ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню дитини, не
цікавився життям, не відвідував і не
відвідує її вдома, в дитячому
дошкільному закладі.

У судове засідання учасники процесу не
з'явилися. Від позивача надійшла заява
про розгляд справи за її відсутності, в
якій вона прохала позов задовольнити в
повному обсязі. Від представника
позивача надійшла заява про розгляд
справи за її відсутності. Відповідач в
судове засідання не з»явився належним
чином повідомлений через друковані
засоби інформації, про причини неявки
суд не повідомив. Від представника
служби у справах дітей виконавчого
комітету Октябрської районної у м.
Полтаві ради надійшла заява про
розгляд справи за його відсутності, у
своїй заяві представник позов
підтримав, просив задовольнити, а також
прохав врахувати висновок органу опіки
і піклування про доцільність
позбавлення батьківських прав
громадянина ОСОБА_2 та прийняти
рішення, яке буде відповідати
інтересам дитини.

Згідно ст. 169 ЦПК України, суд ухвалив
розглядати справу по суті у
відсутність сторін на підставі наявних
по справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено
документально, що 18 червня 2010 року було
зареєстровано шлюб у Октябрському
відділі реєстрації актів цивільного
стану Полтавського міського
управління юстиції між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 про що було зроблено актовий
запис № 83.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 8 жовтня 2010 року, шлюб
зареєстрований 18 червня 2010 року,
актовий запис № 83 між ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9
народження -розірвано. Рішення суду
набрало законної сили 19.10.2010 року.

Відповідно до свідоцтва про
народження, Серії НОМЕР_1, виданого 12
квітня 2011 року Октябрським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Полтавського міського
управління юстиції Полтавської
області, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася
ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації
народжень зроблено відповідний
актовий запис № 361, батьками зазначені:
ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Відповідно до довідки № 1138, за підписом
начальника «КП ЖЕО № 2 Полтавської
міської ради», ОСОБА_1 проживає в
квартирі АДРЕСА_1, жилою площею 24,1кв.м.
На цій площі проживають 3 осіб:

- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 (дочка);

- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10 (мати);

- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9 (власник).

Відповідно до довідки Полтавської
міської клінічної лікарні м. Полтави,
за підписом Головного лікаря ДМКЛ Л.А.
Савченко, дитина ОСОБА_3 наглядається в
дитячому поліклінічному відділенні № 2
дитячої міської клінічної лікарні з
01.02.2013 року. Поліклініку дитина
відвідує за потребою в супроводі мами.
Останнє відвідування 26.04.2013 року з
метою проведення профілактичного
щеплення. Батько, ОСОБА_2 до дільничого
лікаря не звертався і здоров»ям
дівчинки не цікавився.

Відповідно до пояснень ОСОБА_6, паспорт
НОМЕР_2, виданий 11 жовтня 1999 року
Окбрським РВ ПМУ УМВС України в
Полтавській області, проживаючої за
адресою: АДРЕСА_4, в яких вона вказує, що
ОСОБА_2 жодного разу не зацікавився
життям ОСОБА_3, з дня народження доньки
він не з»являвся за її місцем
проживання, а також ніколи не допомагав
та не допомагає матеріально.

Відповідно до пояснень ОСОБА_7, паспорт
НОМЕР_3, виданий 17 лютого 2000 року
Октябрським РВ ПМУ УМВС України в
Полтавській області, проживаючої за
адресою: АДРЕСА_3, в яких вона вказує, що
жодного разу не бачила ОСОБА_2 в
квартирі її сусідів, а саме АДРЕСА_1
ОСОБА_1 З дня народження доньки ОСОБА_3
він не з»ялявся і не цікавився життям і
здоров»ям доньки, матеріально не
допомагає.

Обов'язки батьків щодо дитини
закріпленні в ст. ст. 150, 180 Сімейного
Кодексу України, зокрема:

- батьки зобов'язані виховувати
дитину в дусі поваги до прав та
свобод інших людей, любові до своєї
сім'ї та родини, свого народу, своєї
Батьківщини;

- батьки зобов'язані піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток;

- батьки зобов'язанні
забезпечити здобуття дитиною
повної загальної середньої освіти,
готувати її до самостійного життя;

- батьки зобов'язанні поважати
дитину;

- батьки зобов'язанні утримувати
дитину до досягнення нею
повноліття.

Виходячи з вищезазначеного, суд
приходить до висновку, що відповідач
свідомо, протягом тривалого часу не
виконує належним чином своїх
обов'язків по відношенню до своєї
дитини.

Виходячи з вищевикладеного, суд
встановив, що своїми діями
відповідач порушує принцип № 6
Декларації прав дитини,
проголошеної Генеральною Асамблеєю 20
листопада 1959 року, записано : "Дитина,
якщо це можливо, повинна зростати під
опікою і відповідальністю своїх
батьків, і звичайно, в атмосфері
любові та матеріального
забезпечення".

В ч.2 ст. 3 Конвенції про права
дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991
року вказано: "Держави-учасники
зобов'язуються забезпечити дитині
такий захист та опіку, які необхідні їй
для її злагоди, приймаючи до уваги
права та обов'язки її батьків, опікунів
та інших осіб, котрі відповідають за
неї по закону і з цією метою приймають
всі відповідні законодавчі та
адміністративні заходи".

Відповідно до ст.8 Закону України
"Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001
року №2402 зазначено, що "Кожна дитина
має право на рівень життя достатній для
її фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України".

Статтею 11 цього ж Закону вказано,
що "Сім'я є природним середовищем для
фізичного, духовного,
інтелектуального, культурного,
соціального розвитку дитини, її
матеріального забезпечення і несе
відповідальність за створення
належних умов для цього. Кожна дитина
має право на проживання в сім'ї разом з
батьками або в сім'ї одного з них та на
піклування батьків. Предметом основної
турботи та основним обов'язком батьків
є забезпечення інтересів своєї дитини."

Згідно статті 12 цього Закону
вказано, що "Виховання в сім'ї є
першоосновою розвитку дитини. На
кожного з батьків покладається
однакова відповідальність за
виховання, навчання і розвиток дитини.
Батьки або особи, які їх замінюють,
мають право і зобов'язані виховувати
дитину, піклуватися про її здоров"я,
фізичний, духовний і моральний
розвиток, навчання, створювати належні
умови для розвитку її природних
здібностей, поважати гідність дитини,
готувати її до самостійного життя та
праці".

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК
України мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вони ухиляються від виконання
своїх обов"язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.4.2 ст.166 СК України
передбачено, що особа, позбавлена
батьківських прав, не звільняється від
обов»язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст. 181 СК України, одним
із способів виконання батьками
обов'язку утримувати дитину є
стягнення коштів за рішенням суду.

Відповідно до ст. 182 СК України
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Виходячи з вищевказаного, діючи в
інтересах дитини, суд вважає можливим
задовольнити позов.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 10, 60, 208, 209, 215, 218, 224-226
ЦПК України, ст.. 150,155, 164, 180 СК України,
ст.ст. 8, 11, 12 ЗУ "Про охорону дитинства",
суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: орган опіки та піклування
виконкому Октябрської районної ради у
м.Полтаві про стягнення аліментів та
про позбавлення батьківських прав -
задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
батьківських прав стосовно
малолітньої доньки, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2;

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі
1/4 частини всіх видів заробітку
/доходу/ щомісячно, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 7
листопада 2013 року до досягнення
дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 458
грн. 80 коп. судового збору.

Рішення підлягає негайному виконанню в
частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом шляхом подання заяви
відповідачем в термін 10 днів з дня
отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Полтавської області через
Октябрський районний суд м.Полтави
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення апеляційної скарги.

СуддяВ. М. Бугрій