Справа №587/2511/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Моісеєнко О. М.Номер
провадження 22-ц/788/884/14 Суддя-доповідач -
Хвостик С. Г. Категорія - 46
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Собини О. І., Таран С. А.,

з участю секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області апеляційну
скаргу ОСОБА_3

на рішення Сумського районного суду
Сумської області від 03 квітня 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, треті особи: Сумська філія ПАТ
КБ «ПриватБанк», Сумське відділення АТ
«ОТП Банк», Сумська філія АТ
«Укрексімбанк», Сумська філія ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний банк»,
відділення ПАТ «Всеукраїнський банк
розвитку», Сумська обласна дирекція АТ
«Райффайзен Банк Аваль», відділення АТ
«УкрСиббанк», про поділ спільно
нажитого майна подружжя, -

в с т
а н о в и л а:

Рішенням Сумського районного суду
Сумської області від 03 квітня 2014 року
частково задоволено позовні вимоги
ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1/2
частину спільно нажитих грошових
коштів подружжя в сумі 3024 грн. 83 коп.

Відмовлено у задоволенні іншої частини
позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судовий збір в сумі 32,79 грн.

Вказане рішення суду позивач оскаржила
в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на недоведеність обставин,
що мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду змінити,
задовольнивши її вимоги у повному
обсязі, тобто стягнути з відповідача на
її користь в якості 1/2 частини спільно
нажитих грошових коштів 70500 грн.

В доводах апеляційної скарги
зазначається, що вона, як дружина
відповідача, не надавала йому згоди
розпоряджатися на власний розсуд
спільно нажитими грошовими коштами,
які знаходились на банківських
рахунках, відкритих на його ім'я, за час
їхнього шлюбу, чого не було з'ясовано
судом першої інстанції. Крім того, суд
не встановив наявність на банківських
рахунках у ОСОБА_4 грошових коштів у
розмірі не менше 141000 грн., які були
набуті разом з позивачкою за час
спільного шлюбу за період з 31 грудня 1998
року по 05 грудня 2013 року. Також, на думку
позивачки, є недоведеними обставини
щодо добровільного вирішення між
сторонами питання про розподіл спільно
нажитих коштів, оформлених у вигляді
боргових зобов'язань. Позивач також
посилається на те, що суд неправильно
застосував до встановлених у справі
правовідносин ряд норм матеріального
права, а деякі норми матеріального
права суд безпідставно не застосував.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача ОСОБА_3 про задоволення
апеляційної скарги та пояснення
відповідача ОСОБА_4 про залишення
рішення суду без змін, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони з 31 грудня 1998 року по 14 лютого
2001 року проживали однією сім'єю без
реєстрації шлюбу. 14 лютого 2001 року вони
зареєстрували шлюб, який було
розірвано рішенням Сумського
районного суду Сумської області від 25
листопада 2013 року, що набрало законної
сили з 05 грудня 2013 року (т.1, а.с.6, 7-8, 63).

За час шлюбу сторони набули майно у
вигляді грошових коштів шляхом їх
внесення на особистий рахунок
відповідача у банківських установах за
рахунок своїх доходів як подружжя.

Частково задовольняючи позовні вимоги
щодо стягнення з відповідача на
користь позивачки 1/2 частини грошових
коштів, як спільного майна подружжя,
які знаходились на його рахунках в
установі АТ «Укрексімбанк» на час
перебування сторін у шлюбі в сумах 49,66
грн. та 6000 грн., суд першої інстанції
дійшов висновку про те, що спірні
грошові кошти є спільною сумісною
власністю сторін, тому поділив їх між
сторонами з урахуванням рівності
часток у праві спільної сумісної
власності подружжя, стягнувши, таким
чином, з відповідача на користь
позивача 3024 грн. 83 коп.

Щодо поділу інших грошових коштів, які
перебували на рахунках відповідача в
інших банках, і стягнення їх на користь
позивачки всього на загальну суму 70500
грн., про що ОСОБА_3 просила в позові, то
суд в цій частині відмовив у
задоволенні її вимог, пославшись на їх
недоведеність.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

За змістом ст. 60 Сімейного кодексу
України (далі - СК) України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

Стаття 69 СК України передбачає, що
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 61 СК України
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Об'єктом права спільної сумісної
власності є заробітна плата, пенсія,
стипендія, інші доходи, одержані одним
із подружжя.

Як зазначено в п.30 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, у
випадку, коли при розгляді вимоги про
поділ спільного сумісного майна
подружжя буде встановлено, що один із
них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

Виходячи з матеріалів справи та на
підставі норм матеріального права,
висновок місцевого суду про те, що
грошові кошти, які станом на 16 серпня 2013
року знаходились на рахунках № НОМЕР_1
на суму 49,66 грн. та № НОМЕР_2 на суму 6000
грн. в АТ «Укрексімбанк», відкритих на
ім'я ОСОБА_4 (т.1, а.с.59), є спільною
сумісною власністю подружжя, тому
підлягають поділу у рівних частках із
стягненням з відповідача на користь
позивача половини цих сум є правильним,
так як вказане майно було нажито
сторонами за час їх шлюбу, ці грошові
кошти знаходились на рахунку
відповідача в банку на час вирішення
справи і рішення суду в цій частині
сторонами не оскаржується.

Колегія суддів також погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
відсутності підстав для задоволення
позовних вимог про стягнення на
користь позивачки 1/2 частини спільно
нажитих грошових коштів подружжя за
грошовими заощадженнями, відкритими на
ім'я відповідача ОСОБА_4 у ПАТ «ВіЕйБі
Банк» на загальну суму 59512,76 грн. (т.1,
а.с.11-12), а також у ПАТ «ОТП Банк» на суму
58000 грн. та на суму 56000 грн. (т.1, а.с.13, 14),
так як судом встановлено, що вказані
грошові кошти були зняті з рахунків
відповідачем за час їх спільного з
позивачкою подружнього життя, а
останньою не доведено, що вказані кошти
були використані відповідачем не в
інтересах сім'ї чи не на її потреби або
на розсуд відповідача проти її волі, у
зв'язку з чим ті гроші можна було б
врахувати при їх поділі.

Однак, вирішуючи питання про поділ
майна подружжя, нажитого за час їх
сімейного життя станом на 05 грудня 2013
року, суд першої інстанції залишив поза
увагою ті грошові кошти, які
знаходились на відкритих на ім'я
відповідача ОСОБА_4 рахунках у ПАТ КБ
«ПриватБанк» і станом на 11 липня 2013
року залишок цих коштів складав 14,55
грн., станом на 16 серпня 2013 року - 0,24 грн.
(т.1, а.с.80); у ПАТ «ОТП Банк», де станом на
11 липня 2013 року та на 16 серпня 2013 року
залишок коштів на рахунках відповідача
становив 2,86 грн. та 0,95 грн. (т.1, а.с.82).

У зв'язку із зазначеним, вказані кошти
мають бути враховані при поділі майна
подружжя з урахуванням рівності їх
часток, тому рішення суду необхідно
змінити, частково задовольнивши
апеляційну скаргу.

Крім того, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог в частині стягнення з
відповідача на користь позивачки
половини суми грошових коштів, які
знаходились на картковому рахунку
«соціальний» № НОМЕР_3, відкритому на
ім'я ОСОБА_4 у відділенні ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний банк»,
враховуючи, що станом на 11 липня 2013 року
залишок цих коштів складав 2638,86 грн., а
станом на 16 серпня 2013 року - 2828,59 грн. (т.1,
а.с.67, 68), які були його пенсією, суд
першої інстанції дійшов невірного
висновку про те, що вказані кошти є
особистою власністю відповідача, так
як виходячи з вимог ч.2 ст.61 СК України,
як об'єкт права спільної сумісної
власності подружжя пенсія відповідача
також підлягає поділу на умовах
рівності часток між сторонами, у
зв'язку з чим апеляційна скарга також
підлягає частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд з незрозумілих причин не встановив
наявність на інших банківських
рахунках відповідача інші кошти, а
всього на суму 141000 грн., які були зняті
відповідачем проти її волі і
використані не в інтересах сім'ї, і які
повинні бути враховані при поділі
майна подружжя, не заслуговують на
увагу колегії суддів як такі, що не
ґрунтуються на доказах і є лише
припущенням позивача.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на
те, що судом залишились не вирішеними
питання, які оформлені борговими
розписками (т.1, а.с.42, 43), то колегія
суддів відноситься до них критично, так
як предметом позову є поділ майна
подружжя, а не виконання боргових
зобов'язань, в тому числі і стосовно
дочки позивачки.

За таких обставин, коли суд першої
інстанції вирішив питання щодо поділу
спільного майна подружжя з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, так як залишив поза увагою і
не врахував при поділі майна подружжя
частину спільних грошових коштів, які
знаходились в установах банків: ПАТ КБ
«ПриватБанк», ПАТ «ОТП Банк» та ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний банк» на
загальну суму 2847 грн. 19 коп. (14,55 грн. + 0,24
грн. + 2,86 грн. + 0,95 грн. + 2828,59 грн.), та з
неправильним застосуванням норм
матеріального права, тому рішення суду
необхідно змінити, визнавши за
позивачкою право власності на 1/2
частину тих вкладів у банківських
установах, за які йшла вище мова,
стягнувши з відповідача на користь
позивачки 1/2 частину вказаного майна в
сумі 4449,43 грн. (1/2 * (14,55 грн. + 0,24 грн. + 2,86
грн. + 0,95 грн. + 2828,59 грн. + 49,66 грн. + 6000
грн.)).

Отже, апеляційну скаргу необхідно
частково задовольнити.

Судові витрати підлягають розподілу в
порядку, встановленому ст.88 ЦПК
України.

Оскільки позовні вимоги, а також вимоги
апеляційної скарги задоволені на 6,31%
(4448,43 грн. * 100% /70500 грн.), тому позивачу
підлягають поверненню сплачені нею та
документально підтверджені витрати зі
сплати судового збору за розгляд
справи в суді першої інстанції в сумі
44,49 грн. (705 грн. * 6,31% / 100%), а також судовий
збір за апеляційний перегляд рішення
суду першої інстанції в сумі 22,24 грн.
(352,50 грн. * 6,31% / 100%), які необхідно
стягнути з відповідача на її користь.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.1,3,4, 314
ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Сумського районного суду
Сумської області від 03 квітня 2014 року в
даній справі щодо поділу спільно
нажитого майна подружжя змінити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину всіх грошових коштів, внесених
на особистий рахунок ОСОБА_4 у
банківських установах, як набутих
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за час перебування у
шлюбі, стягнувши з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 1/2 частину вказаного майна в
сумі 4449,43 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судовий збір за розгляд справи в суді
першої інстанції в сумі 44,49 грн., а також
судовий збір за апеляційний перегляд
рішення суду першої інстанції в сумі
22,24 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, і з цього
часу може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -