Справа №
Провадження № 2/538/187/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 червня 2014 року суддя Лохвицького
районного суду Полтавської області
Сегет Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Лохвиці цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційного банку «
ПРАВЕКС-БАНК » до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В
С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ « ПРАВЕКС-БАНК »
звернулося до Лохвицького районного
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 6856,57 доларів США та судового
збору в сумі 647 грн.

Представник позивача в
судове засідання не з'явився,
надіславши до суду заяву про слуха-ння
справи без представника позивача
вимоги позову підтримав в повному
об'ємі. Відповідач ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явився, звернувшись до
суду із письмовою завою про розгляд
справи без його участі. Вимоги позовної
заяви він не визнав та просив суд
відмовити в задоволен-ні позову по
причині спливу позовної давності.

Розгляд справи здійснено в
порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Ознайомившись із матеріалами
цивільної справи, дослідивши та давши
оцінку доказам по справі суд прийшов до
наступного.

10.05.2006р. між АКБ « ПРАВЕКС-БАНК »,
правонаступником якого є ПАТ КБ «
ПРА-ВЕКС-БАНК » та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 1928-009/06Р ( а. с. 6-10 ).

Згідно п. 1.1. кредитного договору
позивач надав відповідачу кредит в
іноземній валюті на загальну суму 7514
доларів США, терміном з 10.05.2006р. до
10.05.2011р. зі сплатою 12% річних.

Відповідно до п. 1.3. кредитного
договору, при кожному випадку
невиконання ( неналеж-ного виконання )
відповідачем своїх зобов'язань по
кредитному договору ( щодо строків
сплати процентів або повернення
кредиту або сплати процентів, або
повернення кредиту не в повному обсязі,
або погашення чергової частини
кредиту, відповідно до графіку
зменшення ліміту креди-тування ) розмір
процентної ставки збільшується на 3%
річних, починаючи з розміру,
встановле-ному в п. 1.2. цього договору. У
разі наступного невиконання
відповідачем своїх зобов'язань по
кредитному договору розмір процентної
ставки збільшується з урахуванням
збільшення процент-ної ставки,
вчинених раніше, згідно з умовами цього
пункту договору.

У відповідності до п. 6.1.1. кредитного
договору, відповідач зобов'язаний
забезпечити сво-єчасне повернення
коштів і сплату нарахованих відсотків.

Пунктом п. 3.3. кредитного договору
визначено, що при непогашенні
заборгованості відпо-відача в повному
обсязі, Банк звертає стягнення на майно
відповідача.

Відповідно до п. 10.1 кредитного
договору, за порушення термінів
погашення заборгова-ності за кредитом
або внесення відсотків за користування
коштами відповідач сплачує пеню за
кожен день прострочення в розмірі
подвійної процентної ставки,
зазначеної в п. 1.2 даного дого-вору, що
діяла в період прострочення, від суми
заборгованості за весь період
прострочення.

Суд фіксує, що Банком повністю
виконані взяті на себе за кредитним
договором зобов'яза-ння.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав і основних свобод людини,
ратифікова-ною Верховною радою України
17.07.1997р., кожен при вирішенні питань
щодо його цивільних прав і обов'язків
або встановленні обґрунтованості будь
якого кримінального обвинувачення,
ви-сунутого проти нього, має право на
справедливий і відкритий розгляд
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом.

Конвенція про захист прав і основних
свобод людини є складовою частиною
загальнонаціо-нального законодавства
України.

Статтею 55 Конституції України
визначено, що права і свободи людини і
громадянина за-хищаються судом.

Згідно ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа ( кредитодавець
) зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити про-центи ( частина 1
ст. 1048 ЦК України ).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами ( стаття 629 ЦК України ).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків ( частина
перша статті 626 ЦК України ).

Визначення поняття зобов'язання
міститься у частині першій статті 509 ЦК
України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання -
це правовідношення, в якому одна
сторона ( бор-жник ) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони ( кредитора )
певну дію ( передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо ) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відпо-відно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

В разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або зако-ном, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди ( стаття 611 ЦК України ).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначе-них змістом зобов'язання (
неналежне виконання ) (стаття 610 ЦК
України ).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обу-мовлений сторонами
строк.

При цьому в законодавстві визначається
різні поняття як « строк дії договору »
так і « строк ( термін ) виконання
зобов'язання » ( статті 530, 631 ЦК України
).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк
( термін ) його виконання, то воно
відлягає вико-нанню в цей строк ( термін
).

Як вбачається із матеріалів цивільної
справи, сторони встановили як строк дії
договору - до повного погашення ОСОБА_1
заборгованості за кредитами та
процентами за користуван-ня ними (
пункт 11.5 кредитного договору ),
кінцевий строк повернення кредиту до
10.05.2011р. ( пункт 1.2 ), так і строки
виконання зобов'язань зі щомісячним
погашенням платежів - щомісяця до 10
числа включно кожного календарного
місяця для основної заборгованості в
сумі 126 доларів США ( пункт 4.4 кредитного
договору ) і для процентів за
користування кредитом ( пункт 4.5
кре-дитного договору ). Суд приходить до
висновку, що умовами договору
погашення кредитної забо-ргованості та
строки сплати чергових платежів
визначено місяцями.

Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (
штрафом, пенею ) є грошова сума або інше
май-но, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штра-фом є неустойка, яка
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежного
виконано-го зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконано-го
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

В частині 1 статті 624 ЦК України
зазначено, що, якщо за порушення
зобов'язання встанов-лено неустойку, то
вона підлягає стягненню у повному
розмірі, незалежно від відшкодування
зби-тків.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику ( грошові кошти у
такій саме сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій саме
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем ) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

В статті 1050 ЦК України встановлені
наслідки порушення договору
позичальником, а са-ме, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову су-му відповідно до статті 625 ЦК
України. Якщо позичальник своєчасно не
повернув речі, визначені родовими
ознаками, він зобов'язаний сплатити
неустойку відповідно до статей 549 - 552 ЦК
Украї-ни, яка нараховується від дня,
коли речі мали бути повернуті, до дня їх
фактичного повернення по-зикодавцеві,
незалежно від сплати процентів,
належних йому відповідно до статті 1048
ЦК Украї-ни.

У відповідності до вимог ст. 625
Цивільного кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

За ст. 612 Цивільного кодексу України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Встановлені в ході судового засідання
в порядку цивільного судочинства
фактичні обста-вини та системний
аналіз вищезазначених норм діючого
законодавства дає підстави вважати
суду, що відповідач, в порушення умов
кредитного договору не виконав свої
зобов'язання щодо своєча-сного
погашення заборгованості за кредитним
договором, що в свою чергу призвело до
порушен-ня ним прав та інтересів Банку.

Суд відмічає, що загальний розмір боргу
ОСОБА_1 за кредитним договором станом
на 24.01.2014р. становить 6856,57 доларів США (
а. с. 11 ), який складається з:

- кредиту, в тому числі прострочений -
3166 доларів США;

- нарахованої пені за прострочення
плати по кредиту - 2897 доларів США;

- прострочені проценти за користування
кредитом - 407,57 доларів США;

- пеня за несвоєчасне погашення
процентів - 386 доларів США.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник який прострочив виконання
грошового зо-бов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу.

У статті 629 ЦК України зазначено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідач ОСОБА_1 в письмовому
заперечені проти позову звернув увагу
суду на сплив позовної давності, що є,
на його погляд, підставою для відмови у
позові.

Згідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може зве-рнутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові
( частина 4 статті 267 ЦК України ).

Суд відмічає, що цивільне
законодавство передбачає два види
позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України ). Для окремих
видів вимог законом встановлена
спеціальна позовна давність. Зокрема,
частина 2 статті 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки ( штрафу, пені ).

Суд вважає, що за загальним
правилом перебіг загальної і
спеціальної позовної давності
по-чинається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила ( ч. 1 ст. 261 ЦК України
). Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом
строком виконання ( ч. 5 ст. 261 ЦК України
). Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у
статтях 252-255 ЦК України.

Суд відмічає, що останній платіж по
погашенню кредитної заборгованості
ОСОБА_1 здійснив 15.04.2011р. ( а. с. 75 ).

Суд приходить до висновку про те, що
оскільки строк закінчення кредитного
договору виз-начено 11.05.2011р., а банк
звернувся до суду з позовом 18.03.2014р., то
відсутні підстави для зас-тосування
позовної давності до вимог банку про
стягнення простроченого кредиту в сумі
3166 до-ларів США. В той же час, суд визнає
за доцільне застосувати спеціальну
позовну давність в один рік стосовно
позовних вимог щодо стягнення
неустойки ( штрафу, пені ) на загальну
суму 3690,57 доларів США.

При таких обставинах суд вважає за
розумне задовольнити позовну заяву
частково.

В якості аргументації своєї позиції
суд посилається на постанову колегії
суддів Судових па-лат у цивільних та
господарських справах Верховного Суду
України № 6-20цс14 від 19.03.2014р., винесеної
за результатами розгляду цивільну
справу за позовом ПАТ « Родовід » до
особи № 17 про стягнення заборгованості
за кредитним договором ( газета « Закон
і Бізнес » № 17 за 26 квітня - 6 травня 2014
року ).

Згідно ст. 88 ч. 1 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Суд відмічає, що позивачем
понесені судові витрати при зверненні
з позовом, які пов'язані із сплатою
судового збору в розмірі 647,87 грн. ( а. с. 1
).

Частково задовольняючи позовну вимогу
ПАТ КБ « ПРАВЕКС-БАНК », суд враховує, що
це складає 46,17% від зазначеної ціни
позову і пропорційно до вказаного
відсотку належить стяг-нути з ОСОБА_1 на
користь позивача 299,12 грн. судових
витрат.

Суд фіксує, що 03.06.2014р. відповідач
ОСОБА_1 звернувся із письмовим
клопотання про витребування судом
доказів. Суд зазначає, що вказане
клопотання подано із порушенням ви-мог
ст. 137 ЦПК України щодо ненадання
доказів про неможливість отримання
таких доказів осо-бисто ОСОБА_1 та з
пропущенням стадії судового процесу,
коли належало звернутися до су-ду із
таким клопотанням. Вищевказане дає
суду підстави відмовити в задоволенні
даного клопота-ння.

Керуючись вимогами ст. 6 Конвенції
про захист прав і основних свобод
людини, ст. 55 Конституції України, ст.
ст. 252-257, 261, 267, 509, 526, 530, 549-552, 610-612, 624-626, 629,
1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 61, 79-89,
123,130, 197, 209, 212-216, 218, 294 ЦПК Украї-ни, суд, -

Р І Ш И В :

Позовну заяву публічного
акціонерного товариства комерційного
банку ПАТ КБ « ПРА-ВЕКС-БАНК » до ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканця АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 на користь ПАТ КБ «
ПРАВЕКС-БАНК » ( р/р 11, МФО 321983, ) заборго-ваність за
кредитним договором № 1928-009/06Р від
10.05.2006р. в сумі 3166 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ
КБ « ПРАВЕКС-БАНК » судовий збір в сумі
299,12 грн.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
письмового клопотання від 03.06.2014р. про
витре-бування судом доказів.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошен-ня. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголоше-ння судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання ко-пії
цього рішення.

СУДДЯ
Я.С.СЕГЕТ

« З оригіналом Згідно » Голова суду

Г.Б.Савинський

Ст. секретар
Л.Г. Несмирна