Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/2346/14Головуючий у 1-й
інстанції Кравченко Л.Ю.
Суддя-доповідач Гончар М.С.УХВАЛА
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Стрелець
при секретарі Мосіній
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до
Запорізького міського територіального
центру обслуговування (надання
соціальних послуг) Запорізької міської
ради про захист прав, що виникають з
трудових відносин

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до суду із
вищезазначеним позовом, в якому
просила визнати дії відповідача щодо
визначення травня 2009 року в якості
базового місяця з метою індексації
заробітної плати її - ОСОБА_2
неправомірними; зобов'язати
відповідача провести індексацію
заробітної плати з травня 2009 року по
теперішній час з використанням
базового місяця з метою індексації
заробітної плати - жовтень 2008 року,
тобто без використання в якості
базового місяця з метою індексації
заробітної плати - травня 2009 року;
зобов'язати відповідача сплатити їй -
ОСОБА_2 суму недоплаченої заробітної
плати за період з травня 2009 року по дату
перерахунку; зобов'язати відповідача
нарахувати та сплатити їй - ОСОБА_2
невиплачену матеріальну допомогу на
оздоровлення у сумі не більше ніж один
посадовий оклад за кожен рік з 2006 по 2014
роки; стягнути з відповідача судовий
збір та витрати на правову допомогу.

В обґрунтування свого позову позивач
ОСОБА_2 зазначала, що з 04.04.2006 року вона
працює соціальним робітником у
Запорізькому міському територіальному
центрі обслуговування (надання
соціальних послуг) Запорізької міської
ради. З жовтня 2008 року, коли відбулося
чергове підвищення посадових окладів,
її заробітна плата складалась з
посадового окладу та підвищення
посадового окладу за шкідливі і важкі
умови праці у розмірі 15%. Це підвищення
потягло за собою підвищення її доходу,
яке перевищило суму індексації, і тому
жовтень 2008 року став базовим з метою
індексації заробітної плати у
відповідності до Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення». В травні 2009 року вона на
прохання керівництва протягом місяця
виконувала обов'язки тимчасово
відсутнього соціального робітника
ОСОБА_4, яка обслуговувала ліжко хворих
громадян та перебувала у черговій
відпустці. Як з'ясувалося пізніше,
керівництво установи не оформило
належним чином додатково виконувану
роботу у зв'язку із заміною працівника.
Таку заміну було оформлено у
відповідності до п.2.4.5 Умов оплати
праці працівників закладів охорони
здоров'я, а саме: частково тільки у
травні та червні 2009 року було підвищено
посадовий оклад на 20% за обслуговування
осіб із значно зниженою рухомою
активністю та ліжкових хворих. Таке
разове підвищення посадового окладу
установою було розцінено як збільшення
заробітної плати, тому змінено базовий
місяць для розрахунку індексації
заробітної плати. З травня 2009 року її
особовий загальний індекс, який
використовувався для розрахунку
індексації заробітної плати,
обнулився, тому чергові підвищення
заробітної плати були більшими у
порівнянні з сумами індексації, у
зв'язку з чим з того часу індексація до
її заробітної плати не застосовується.
Також за весь час роботи вона жодного
разу не отримувала матеріальну
допомогу на оздоровлення, передбачену
колективним договором.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 04
квітня 2014 року позов ОСОБА_2 до
Запорізького міського територіального
центру обслуговування (надання
соціальних послуг) Запорізької міської
ради про захист прав, що виникають з
трудових відносин, залишено без
задоволення.

Посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
і порушення норм процесуального права
судом першої інстанції, позивач ОСОБА_2
у своїй апеляційній скарзі просила
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким її
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши доводи апеляційної
скарги та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів апеляційного суду
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд має право її
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Встановлено, що, залишаючи без
задоволення позов ОСОБА_2 у цій справі у
повному обсязі, суд першої інстанції
виходив із недоведеності позовних
вимог останньої.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними, оскільки основані на
доказах, поданих сторонами, до
встановлених правовідносин вірно
застосовані норми матеріального права,
відсутні порушення норм
процесуального права.

Так, судом першої інстанції було
правильно встановлено, що згідно із
трудовою книжкою ОСОБА_2 з 04.04.2006 року
прийнята на посаду соціального
працівника до Запорізького міського
територіального центру обслуговування
(надання соціальних послуг)
Запорізької міської ради (а.с.6-7).

Відповідно до наказу № 41 від 21.05.2009 року
(а.с.38) та № 49 від 17.06.2009 року (а.с.39)
ОСОБА_2 у травні та червні 2009 року було
встановлено підвищення посадового
окладу на 20% обслуговування осіб зі
значно зниженою рухомою активністю за
ліжко хворих.

Згідно із п. 2.4.5 п.8 наказу Мінпраці та
МОЗ №308/519 від 05.10.2006 року «Про
впорядкування умов оплати праці
працівників охорони здоров'я та
установ соціального захисту
населення» посадові оклади (тарифні
ставки) працівників установ
соціального захисту населення, які
безпосередньо обслуговують осіб із
значно зниженою рухомою активністю та
ліжкових хворих, підвищуються на 20
відсотків.

Пунктом 2.6 цього Наказу передбачено
підвищення посадових окладів у зв'язку
шкідливими і важкими умовами праці
соціальним працівникам та
соціальним робітникам територіальних
центрів на 15 відсотків.

З наданої виписки із книги обліку
наказів про відпустки Запорізького
міського територіального центру
обслуговування (надання соціальних
послуг) Запорізької міської раї
вбачається, що в травні 2009 року у
відпустці перебувало п'ять соціальних
працівників (а.с.74).

Згідно із листом Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Запорізької області від та 06.09.2013 року
№ 06-Ко-0687-1 встановлена відсутність
порушень вимог законодавства про працю
з боку Запорізького міського
територіального центру обслуговування
(надання соціальних послуг)
Запорізької міської ради при
індексації зарплати ОСОБА_2 (а.с.14-15).

Пунктом 3.33 колективного договору,
укладеного між керівництвом
Запорізького міського територіального
центру соціального обслуговування
(надання соціальних послуг) та
профспілковим комітетом Запорізького
міського територіального центру
соціального обслуговування (надання
соціальних послуг) визначений порядок
надання працівникам установи
матеріальної допомоги на оздоровлення,
згідно якого такі виплати проводяться
при наявності асигнувань, передбачених
у кошторисі доходів і видатків на ці
цілі, або економії фонду заробітної
плати (а.с.21-29).

Згідно з листом від 01.06.2013 № К-1209
Управління соціального захисту
населення Запорізької міської ради з
2006 по 2013 роки кошти на виплату
матеріальної допомоги на оздоровлення,
в тому числі соціальним робітникам, не
виділялись і відповідні асигнування не
були затверджені кошторисом.

Статтею 2 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» передбачено, що індексації
підлягають грошові доходи громадян,
одержані ними в гривнях на території
України і які не мають разового
характеру: ... оплата праці (грошове
забезпечення);

Відповідно до ст. 10,11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підстав своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Суд першої інстанції розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі щодо яких у сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, виникає
спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивачем ОСОБА_2 не доведено, що у
травні 2009 року вона виконувала
додаткові обов'язки з тимчасово
відсутнього працівника - ОСОБА_4

Оцінивши докази в їхній сукупності, суд
першої інстанції правильно вважав, що
позивачем вимоги позову не доведені
тому у його задоволенні слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги позивача
ОСОБА_2 є такими, що не спростовують
висновків суду першої інстанції, а лише
відображають позицію позивача,
висловлену нею у позові та яку вона
вважає такою, що є єдино вірною та єдино
можливою.

Зазначені доводи спростовуються також
актом перевірки № 08-02-0007/1409 відповідача
- Запорізького міського
територіального центру обслуговування
(надання соціальних послуг)
Запорізької міської ради
Територіальною державною інспекцією з
питань праці у Запорізькій області
(а.с.65-73), згідно із яким порушення вимог
законодавства (трудового), виявлені під
час перевірки, відсутні.

У даній справі обставини, які свідчать
про наявність підстав звільнення
ОСОБА_2 від доказування, також відсутні.

Однак, ОСОБА_2 не надала суду жодних
належних, допустимих, переконливих
доказів в обґрунтування своїх позовних
вимог у цій справі.

Так, стосовно виплати індексації
базовий місяць для нарахування
індексації ОСОБА_2 став квітень 2006 року,
починаючи у подальшому індексація
заробітної плати нараховувалась на
загальних підставах згідно чинного
законодавства. У жовтні 2008 року
відбулось підвищення посадових
окладів, відповідно й відбулось
підвищення загального доходу, яке
перевищило суму нарахованої
індексації за жовтень 2008 року, що
призвело до припинення нарахування
індексації. У подальшому право на
нарахування індексації у позивача
виникло у січні 2009 року, індексація
нараховувалась у повному обсязі згідно
чинного законодавства.

У травні 2009 року відбулось збільшення
заробітної плати позивача за рахунок
підвищення посадового окладу у зв'язку
зі шкідливими та важкими умовами праці
на 20 % за обслуговування ліжкових
хворих, яке перевищило суму
нарахованої індексації, що означає
зміну базового місяця та припинення
нарахування індексації заробітної
плати.

Протягом 2010 -2012 років були неодноразові
підвищення посадового окладу, що
призводило до зміни базового місяця та
відсутності права на нарахування та
виплату індексації.

Лист Територіальної державної
інспекції з питань праці у Запорізькій
області від 06.09.2013 року № 06-Ко-0687-1 щодо
результатів перевірки відповідності
нарахування індексації ОСОБА_2 міг бути
прийнятий судом першої інстанції в
якості доказу у цій справі, що не
суперечить вимогам ст. ст. 57-59 ЦПК
України.

Матеріальна допомога на оздоровлення
згідно із вищезазначеним колективним
договором могла надававатись ОСОБА_2
відповідачем Запорізьким міським
територіальним центром обслуговування
(надання соціальних послуг)
Запорізької міської ради лише, якщо б
були наявні відповідні бюджетні
асигнування або наявна економія фонду
заробітної плати у період з 2006 року по
2013 рік, крім того, остаточний
розрахунок за 2014 рік ще не настав,
оскільки 2014 рік ще не закінчився.

Посилання апелянта на практику
Європейського суду з прав людини, а
саме на рішення у справі «Шмалько проти
України» у цій справі є безпідставним.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК
України).

Таким чином, рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням вимог
ст.ст. 213-214 ЦПК України, є законним та
обгрнутованим.

Суд першої інстанції правильно
встановив правовідносини, які склалися
між сторонами по справі, дав їм належну
правову оцінку, а також дослідив надані
сторонами докази і відповідно їх
оцінив. Суд першої інстанції вірно
застосував норми матеріального та
процесуального права та прийняв
рішення, яким спір знайшов своє належне
вирішення.

За таких обставин, судова колегія не
вбачає передбачених законом підстав
для скасування рішення суду першої
інстанції або ж його зміни.

Крім того, позивач ОСОБА_2, у разі
відхилення її апеляційної скарги у цій
справі, не має права на компенсацію за
рахунок відповідача - Запорізького
міського територіального центру
обслуговування (надання соціальних
послуг) Запорізької міської ради
документально підтверджених судових
витрат у вигляді судового збору (а.с.79),
понесених нею при подачі до
апеляційного суду зазначеної
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 307-308, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2014 року у
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Стрелець Л.Г.Гончар М.С.