Справа № 363/214/14-ц Головуючий у І
інстанції Рудюк О.Д.Провадження №
22-ц/780/3503/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

29 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Микитенко Д.А.,

розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» на рішення Вишгородського
районного суду Київської обаласті від
25 березня 2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс» до
ОСОБА_1 про звернення стягнення на
предмет застави шляхом його продажу
від імені боржника,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року позивач звернувся із
вказаним позов та просив в рахунок
погашення заборгованості за договором
про надання споживчого кредиту та
застави транспортного засобу звернути
стягнення на предмет застави
автомобіль - марки: Great; модель: Wall Hover;
д.н.з.; НОМЕР_1, який належить на праві
власності ОСОБА_1, шляхом продажу
автомобіля та укладення позивачем від
імені власника договору
купівлі-продажу та надати позивачу
право його підписувати; витребувати з
відповідача цей автомобіль, комплект
ключів, свідоцтво про реєстрацію ТЗ,
номерні знаки та передати у володіння
позивачу; надати позивачу право
вчиняти від імені відповідача усі дії,
необхідні для зняття вказаного
автомобіля з обліку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
12.06.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та
ОСОБА_1 укладено Договір про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу, відповідно до
умов якого відповідачу був наданий
кредит у розмірі 22 286 дол. США для
придбання автомобіля, з строком
повернення до 12.06.2015 року зі сплатою 13,50%
річних. Відповідно до п 2.1 вказаного
договору в забезпечення виконання
грошових зобов'язань відповідач
передав у заставу автомобіль, марка:
Great; модель: Wall Hover; рік випуску - 2008;
д.н.з.: НОМЕР_1, який належить йому на
праві власності, заставна вартість
якого становила 122 705,00 грн. 20.04.2012 року
між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс
Фінанс» укладено договір факторингу,
відповідно до умов якого ПАТ
«Укрсиббанк» відступив на користь ТОВ
«Кредекс Фінанс» своє право вимоги
заборгованості за вищевказаним
договором, який в свою чергу право
вимоги відступив на користь ТОВ
«Вердикт Фінанс». Оскільки відповідач
належним чином не виконував умови
кредитного договору, то станом на 20.11.2013
року у нього виникла заборгованість у
розмірі 332 855,00 гривні. Позивач вважає,
що у відповідності до чинного
законодавства має право на звернення
стягнення на предмет застави шляхом
продажу вказаного автомобіля від імені
відповідача.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 25 березня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
представник ТОВ «Вердикт Фінанс»
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
рішення місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, вважає за
необхідне її задовольнити з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Згідно з ст. 214 ЦПК під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка
правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
зміна кредитора на позивача відбулася
з порушенням умов договору кредиту та
застави транспортного засобу, оскільки
відповідач не давав письмової згоди
щодо розголошення умов цього договору
третім особам.

Колегія суддів не може погодитися з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 12.06.2008 року між АКІБ
"УкрСиббанк" та ОСОБА_1 було укладено
договір про надання споживчого кредиту
та застави транспортного засобу,
відповідно до умов якого відповідачу
був наданий кредит у розмірі 22 286 дол.
США з метою придбання автомобіля,
строком повернення до 12.06.2015 року, зі
сплатою 13,50% річних.

Відповідно до п 2.1 вказаного договору, у
забезпечення виконання усіх грошових
зобов'язань в повному обсязі
позичальник передав в заставу, а банк
прийняв транспортний засіб: тип Т3:
позашляховик, тип кузова: універсал 5
др.; марка: Great; модель: Wall Hover; рік
випуску: 2008; номер кузова: НОМЕР_2;
державний реєстраційний номер: НОМЕР_1,
який належить йому на праві власності
на підставі договору купівлі-продажу
автомобіля № 6/6/2008 від 06 червня 2008 року
між ТОВ «Паритет-Моторс» та ОСОБА_1
Згідно договору застави, вартість
заставленого автомобіля за
домовленістю сторін склала 122 705,00 грн.

При цьому судом встановлено, що
рішенням загальних зборів акціонерів
від 27.10.2009 року АКІБ «Укрсиббанк» у
зв'язку з приведенням своєї діяльності
у відповідність до норм ЗУ "Про
акціонерні товариства" змінив своє
найменування на ПАТ «Укрсиббанк».

20.04.2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ
«Кредекс Фінанс» укладено договір
факторингу, відповідно до якого ПАТ
«Укрсиббанк» відступив на користь ТОВ
«Кредекс Фінанс» своє право вимоги
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту та застави
транспортного засобу № 0 від
12.06.2007 року.

20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та
ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір
факторингу № 0512-КВ, відповідно до якого
ТОВ «Кредекс Фінанс» відступило на
користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє
право вимоги заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу.

Відповідно до п. 7.3 договору про надання
споживчого кредиту та застави
транспортного засобу сторони
домовились, що текст договору, будь-які
матеріали, інформація, що стосуються
даного Договору, є конфіденційними і не
можуть передаватись третім особам без
попередньої письмової згоди іншої
Сторони Договору, крім випадків,
передбачених чинним законодавством
України.

При цьому у ч.1 ст. 516 ЦК України
зазначено, що заміна кредитора у
зобов'язання здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Тобто, чинним законодавством України
передбачено заміну кредитора без згоди
боржника.

Крім того, п. 9.5 договору про надання
споживчого кредиту та застави
транспортного засобу зазначено, що
позичальник, уклавши цей договір, надає
банку право збирати, зберігати,
використовувати, надавати та
отримувати інформацію щодо особи
позичальника, яка необхідна при
укладанні договорів відступлення
права вимоги за договором до
відповідних фізичних або юридичних
осіб.

Тобто, підписавши договір про надання
споживчого кредиту та застави
транспортного засобу, позичальник
надав згоду щодо передання тексту
договору та інших матеріалів у випадку
відступлення права вимоги відповідним
фізичним або юридичним особам.

Таким чином, суд першої інстанції
помилково прийшов до висновку про
відмову у позові з підстав не надання
письмової згоди боржника щодо зміни
кредитора, оскільки чинним
законодавством така згода не є
обов'язковою.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

У зв'язку із порушенням відповідачем
зобов'язань за кредитно-заставним
договором станом на 20.11.2013 року
утворилась заборгованість у розмірі 332
855,00 грн., з яких: заборгованість за
кредитом - 168 388,29 грн.; заборгованість за
нарахованими відсотками на дату
відступлення права вимоги - 83 603,13 грн.;
нараховані відсотки на дату подачі
позову - 35 056,17 грн.;пеня за несвоєчасно
виконанні зобов'язання - 39 755,81 грн.; три
проценти річних від простроченої суми -
5 051,60 грн. При цьому належних та
допустимих доказів щодо відсутності
боргу або обґрунтовану зміну його
розміру відповідачем не надано.

Згідно ст. 19 Закону України «Про
заставу» за рахунок заставленого майна
заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначається на момент
фактичного задоволення.
Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави в разі, якщо в момент настання
терміну виконання зобов'язань,
забезпеченого заставою, воно не буде
виконано.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», обтяжувач, який
ініціює звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
зобов'язаний до початку процедури
звернення стягнення зареєструвати в
Державному реєстрі відомості про
звернення стягнення на предмет
обтяження.

Позивачем вищезазначена вимога Закону
була виконана, що підтверджується
Витягом про реєстрацію в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна № 42437491
від 06.11.2013 року (а.с. 35-36).

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 28 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»,
якщо протягом 30 днів з моменту
реєстрації в Державному реєстрі
відомостей про звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження
зобов'язання боржника, виконання якого
забезпечене обтяженням, залишається
невиконаним і в разі, якщо предмет
забезпечувального обтяження
знаходиться у володінні боржника,
останній зобов'язаний на вимогу
обтяжувача негайно передати предмет
обтяження у володіння обтяжувача. Якщо
боржник, у володінні якого знаходиться
предмет забезпечувального обтяження,
не виконує обов'язок щодо передачі
предмета забезпечувального обтяження
у володіння обтяжувача, звернення
стягнення здійснюється на підставі
рішення суду.

Крім того, позивачем 04.05.2013 року було
направлено відповідачу повідомлення
про порушення зобов'язання від 30.04.2013
року, в якому було зазначено про зміну
кредитора на нового - ТОВ «Вердикт
Фінанс» та про необхідність погасити
борг або передати у володіння позивача
заставлений автомобіль для його
реалізації разом з довіреністю на
право підпису та зняття автомобіля з
обліку та усіма приналежностями до
нього: комплектом ключів, свідоцтвом
про реєстрацію транспортного засобу та
номерними знаками (а.с.54-56). Але
відповідачем заборгованість не була
погашена, обов'язок щодо передачі
предмета забезпечувального обтяження
у володіння обтяжувача не виконана.

Відповідно до ст. 590 ЦК України,
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет застави у рішенні
суду зазначається спосіб реалізації
предмета застави із застосуванням
однієї із процедур, передбачених ст. 26
цього Закону, яка передбачає і продаж
предмета застави шляхом укладення
договору купівлі-продажу з іншою
особою-покупцем.

Згідно із кредитно-заставним
договором, звернення стягнення та
реалізація предмету застави
здійснюється відповідно до чинного
законодавства та цього договору, у тому
числі шляхом безпосереднього продажу
покупцю з правом укладання
заставодержателем договору
купівлі-продажу предмета застави від
імені заставодавця.

Таким чином вимоги позивача щодо
звернення стягнення на предмет застави
шляхом його продажу від імені боржника
є обґрунтованими та відповідають
вимогам чинного законодавства.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України
способом захисту цивільного права може
бути примусове виконання обов'язку в
натурі.

Пунктом 42 «Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів», передбачено, що
при знятті автомобіля з обліку у Центрі
вимагається пред'явити свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку,
представники власників транспортних
засобів виконують обов'язки та
реалізують права таких власників у
межах наданих їм повноважень.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі - продажу продавець
передає або зобов'язується передати
майно (товар) у власність покупцеві, а
покупець приймає майно і
зобов'язується сплатити грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 662 ЦК України
продавець повинен одночасно з товаром
передати покупцеві його приналежності
та документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосується
товару та підлягають переданню разом з
товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 40 вказаного «Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів», під час
зняття з обліку транспортних засобів
номерні знаки здаються.

Оскільки транспортний засіб перебуває
у володінні та користуванні
відповідача, то позивач має право
витребувати у нього транспортний засіб
з усіма його приналежностями для
подальшої реалізації цього майна.

За таких обставин, оскільки на момент
укладення договору застави
нотаріальне посвідчення такого
договору законодавством не вимагалось,
а відповідачем порушено умови
кредитного договору, у зв'язку із чим
виникла заборгованість, яка на час
розгляду справи не погашена і
позивачем було надіслано боржнику
письмову вимогу, передбачену умовами
кредитного договору та законом, яка
відповідачем також не виконана, то
колегія суддів вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги
заслуговують на увагу, а оскаржуване
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК
України, з ухваленням нового рішення
про задоволення позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 25 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_1 за договором про надання
споживчого кредиту та застави
транспортного засобу №0 від 12.06.2008
року, укладеного між ним та акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» у розмірі 332 855,00 грн.
звернути стягнення на предмет застави -
автомобіль : тип Т3: позашляховик, тип
кузова: універсал; марка: Great; модель: Wall
Hover; рік випуску: 2008; номер кузова:
НОМЕР_2; державний реєстраційний номер:
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу автомобіля № 6/6/2008 від
06 червня 2008 року, шляхом продажу
вказаного автомобіля товариством з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» з правом укладення договору
купівлі - продажу з іншою особою -
покупцем будь-яким способом за
початковою ціною не нижчою за звичайні
ціни на цей вид майна, на підставі
оцінки суб'єкта оціночної діяльності,
надати товариству з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс» всі
повноваження для здійснення продажу
автомобіля, зняття його з обліку в
органах ДАІ та витребувати у ОСОБА_1
цей автомобіль, комплект ключів від
нього, свідоцтво про реєстрацію
вказаного транспортного засобу і
передати їх товариству з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс».

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: