АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1449/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 27 Колода Л. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
Пальонний В. С. УХВАЛА
03 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоПальонний В. С.
суддівЄльцов В. О. , Карпенко О. В. при
секретарі Анкудінові О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу представника публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» на рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 2 квітня 2014 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» до
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення боргу, -
в с т а н о в и л а :
Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що 19 липня 2007 року між
відкритим акціонерним товариством
«Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_7
договори про внесення змін до цього
договору №1 від 31 липня 2007 року та №2
від 8 грудня 2008 року, за умовами яких
банк відкрив позичальнику
невідновлювальну кредитну лінію, в
межах якої надав йому кредит на суму 341
000 доларів США на проведення ремонту
нерухомого майна та на розвиток
бізнесу, а позичальник зобов'язався до
18 липня 2013 року в порядку та на умовах,
установлених договорами, повернути
кредит, сплатити проценти за
користування ним у розмірі 11,5% річних,
комісії, а також штрафні санкції в
розмірах і випадках, передбачених
В забезпечення виконання
позичальником своїх зобов'язань за
вказаним кредитним договором, між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» і відповідачем
ОСОБА_8 19 липня 2007 року укладено договір
поруки, відповідно до якого поручитель
та боржник несуть солідарну
відповідальність перед кредитором за
виконання зобов'язань за кредитним
Оскільки ОСОБА_7 неналежно виконував
свої зобов'язання за вказаним
кредитним договором, у визначений
договором строк кредит не повернув і
станом на 17 січня 2014 року має
прострочену заборгованість на суму
268310,53 доларів США, що згідно курсу НБУ
становить в гривневому еквіваленті 2 144
606,07 грн., з яких заборгованість за
кредитом 135 854,40 доларів США,
заборгованість за відсотками 135 854,40
доларів США та пеня на суму 132 456,13
доларів США, позивач просив суд
стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8
на його користь вказану заборгованість
та судові витрати.
Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 2 квітня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
представник ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» подав апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати і ухвалити у
справі нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги банку в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль», який підтримав апеляційну
скаргу, представника ОСОБА_7, яка
заперечувала проти її задоволення,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що 19 липня 2007 року
ОСОБА_7 уклав з відкритим акціонерним
товариством «Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», кредитний
договір і договори про внесення змін
до цього договору №1 від 31 липня 2007 року
та №2 від 8 грудня 2008 року, за якими
отримав кредит на суму 341 000 доларів США
на проведення ремонту нерухомого майна
та розвиток бізнесу з кінцевим строком
повернення 18 липня 2013 року,
зобов'язавшись повернути кредит і
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами на умовах і в
строки, визначені договором.

ОСОБА_8 19 липня 2007 року уклала з ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» договір
поруки, за яким зобов'язалася
відповідати за виконання ОСОБА_7 своїх
зобов'язань за кредитним договором в
тому ж обсязі, що і боржник.

Оскільки ОСОБА_7 неналежно виконував
свої зобов'язання щодо повернення
кредиту та сплати відсотків, банк
відповідно до п.1.9.1 кредитного договору
26 серпня 2009 року направив позичальнику
ОСОБА_7 та поручителю ОСОБА_8 вимогу про
дострокове повернення всієї суми
кредиту та сплати нарахованих
відсотків і штрафних санкцій протягом
одного місяця з дня її отримання.

Ні позичальник, ні поручитель у
визначений банком строк борг не
повернули і 26 жовтня 2009 року банк
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7
та ОСОБА_8 про дострокове погашення
всієї заборгованості за кредитним
договором.

2 листопада 2009 року ухвалою судді
Придніпровського районного суду м.
Черкаси було відкрито провадження у
справі за вказаним позовом банку.

В жовтні 2009 року ОСОБА_7, як фізична
особа-підприємець, звернувся до
господарського суду Черкаської
області з заявою про порушення справи
про банкрутство і ухвалою цього суду
від 29 жовтня 2009 року його визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подало до
господарського суду заяву про визнання
його кредитором фізичної
особи-підприємця ОСОБА_7

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 23 березня 2010
року визнані вимоги кредиторів у
справі про банкрутство фізичної
особи-підприємця ОСОБА_7, в тому числі
вимогу за кредитним договором з ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» від 19 липня 2007
року.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 10 вересня 2013
року затверджено звіт ліквідатора та
ліквідаційний баланс фізичної
особи-підприємця ОСОБА_7 та
встановлено, що він звільняється від
подальшого виконання вимог кредиторів,
зокрема ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за
кредитним договором № 01002-2834-07 від 19
липня 2007 року.

Ухвалою Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 10 жовтня 2013 року
позов ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 19 липня 2007 року залишено без
розгляду.

В січні 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» повторно звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про
стягнення заборгованості за тим же
кредитним договором.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
виходив з того, що зобов'язання ОСОБА_7,
як фізичної особи-підприємця за
кредитним договором від 19 липня 2007 року
припинені ухвалою господарського суду
Черкаської області від 10 вересня 2013
року на підставі ч.2 ст.49 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
а вимоги до ОСОБА_7, як фізичної особи,
та ОСОБА_8, як поручителя, не можуть бути
задоволені, оскільки позов подано
банком з пропуском позовної давності,
визначеної статтею 257 ЦК України.

Частиною 1 ст. 598 ЦК України встановлено,
що зобов'язання припиняється частково
або у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
зобов'язання фізичної особи-підприємця
ОСОБА_7 за укладеним з ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль» кредитним договором від 19
липня 2007 року припинені ухвалою
господарського суду Черкаської
області на підставі ч.2 ст.49 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Зазначена ухвала господарського суду
банком не оскаржувалась і набрала
законної сили.

Проте, з огляду на положення ст.ст. 51, 52,
598-609 ЦК України та ст.ст.47-49 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» у разі
припинення суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи (виключення
з реєстру суб'єктів підприємницької
діяльності) її зобов'язання за
укладеними договорами не припиняються,
а залишаються за нею як фізичною
особою, оскільки фізична особа не
перестає існувати.

Таким чином, ОСОБА_7 може відповідати за
своїми зобов'язаннями по укладеному з
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитному
договору від 19 липня 2007 року, як фізична
особа.

Відмовляючи в задоволенні вимог до
ОСОБА_7 як позичальника- фізичної особи
та ОСОБА_8 як поручителя, суд
обґрунтовано послався на положення ч.1
ст.261 ЦК України, згідно яких перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права,
або про особу, яка його порушила, та ч.5
ст. 261 ЦК України, якими встановлено, що
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Кредитним договором від 19 липня 2007 року
між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_7 строк виконання зобов'язання за
цим договором було встановлено до 18
липня 2013 року, проте, використавши своє
право на пред'явлення вимоги про
дострокове повернення кредиту, банк
направив відповідну вимогу
відповідачам, якою змінив строк
виконання зобов'язання за цим
договором на вересень 2009 року.

За таких обставин перебіг позовної
давності за вимогами банку почався з
вересня 2009 року.

Звернення банку з позовом до
відповідачів в жовтні 2009 року не є
підставою для переривання перебігу
позовної давності, оскільки цей позов
судом залишено без розгляду, а
відповідно до ч.1 ст. 265 ЦК України
залишення позову без розгляду не
зупиняє перебігу позовної давності.

Повторно банк звернувся до суду з
позовом до відповідачів в січні 2014
року, тобто поза межами визначеного
статтею 257 ЦК України трирічного строку
позовної давності.

Частиною четвертою статті 267 ЦК України
встановлено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Оскільки представник ОСОБА_7 письмово
заявила про застосування позовної
давності, строк якої сплив, суд
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову банку.

При цьому суд правильно зазначив, що
часткове погашення боргу за кредитним
договором, укладеним між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_7, яке
мало місце після 2009 року, відбулося в
рамках ліквідаційної процедури
фізичної особи-підприємця за рахунок
продажу майна боржника ліквідатором і
такі дії не можуть свідчити про
визнання боргу відповідачем та бути
підставою для переривання перебігу
позовної давності відповідно до ч.1
ст.264 ЦК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
встановивши дійсні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення спору, і ухвалив у справі
законне та обґрунтоване рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 2 квітня 2014 року у
справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про
стягнення боргу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :