Номер провадження: 22-ц/785/2630/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Троїцька Л. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Троїцької Л.Л.,

суддів - Таварткіладзе О.М., Кваралової
А.М.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 про
визнання права власності на допоміжне
приміщення (горище) за апеляційною
скаргою заступника прокурора
Приморського району м. Одеси в
інтересах держави в особі Одеської
міської ради на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 25 вересня 2013
року, -

в с т а н о в и л а:

26.06.2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом, уточнивши який, остаточно
просила визнати за нею право власності
на допоміжне приміщення (горище),
загальною площею 36,2 кв.м., що
розташоване над квартирою АДРЕСА_1

Позов обґрунтувала тим, що за нею
зареєстровано право власності на
квартиру АДРЕСА_1. Над квартирою НОМЕР_1
розташоване допоміжне приміщення
(горище) площею 36,3 кв.м. Згідно заяв,
власників квартир та співвласників
будинку АДРЕСА_1, ними було здійснено
поступку своїх прав сумісної власності
на спірне допоміжне приміщення на ії
користь (а.с.2-3, 62-64).

Рішенням Приморського районного суду
м.Одеси від 25.09.2013 року позов ОСОБА_2
задоволено в повному обсязі.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
допоміжне приміщення (горище),
загальною площею 36,2 кв.м., що
розташоване над квартирою АДРЕСА_2
(а.с.96-98).

В апеляційній скарзі заступник
прокурора Приморського району м. Одеси
в інтересах держави в особі Одеської
міської ради просить рішення суду
скасувати, в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі,
посилаючись на те, що рішення
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухав
суддю-доповідача, який виклав зміст
рішення, перевіривши матеріали справи
в межах апеляційної скарги, заперечень
на неї, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
рішення суду скасуванню з ухваленням
нового - про відмову ОСОБА_2 в позові.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Згідно ч. 1 ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Судом встановлені і підтверджені
матеріалами справи наступні обставини.

На підставі договору купівлі-продажу
від 19.12.2008 року ОСОБА_2 належить на праві
власності квартира АДРЕСА_1.

Над квартирою 6-б цього будинку
знаходиться допоміжне приміщення
(горище), загальною площею 36,2 кв.м.

Задовольняючи позов і визнаючи за
ОСОБА_2 право власності на вказане
приміщення, суд 1-ої інстанції виходив з
того, що горище є допоміжним
приміщенням, яке передано у власність
квартиронаймачів під час приватизації
квартир. Оскільки, співвласники
квартир не заперечують проти передачі
горища позивачу, то за останньою слід
визнати право власності.

При цьому суд керувався ст.ст. 16, 328, ч.2
ст.369, ч.2 ст.382, 392 ЦК України; ч.2 ст.10
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду», рішенням
Конституційного суду України від 02
березня 2004 року № 4-рп/2004 та
відповідними нормами процесуального
права.

Між тим, з такими висновками суду
колегія погодитись не може, оскільки до
таких висновків суд 1-ої інстанції
дійшов на підставі неправильного
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права.

За положенням ч.1 ст.1 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» суть приватизації
підлягає у відчуженні на користь
громадян України, тобто у їх власність
як квартир (будинків), кімнат у
квартирах та одноквартирних будинків,
де мешкають два та більш наймачів, так і
належних до них господарських споруд і
допоміжних приміщень (підвалів, сараїв,
тощо) цього фонду. Допоміжне приміщення
відповідно до ч.2 ст.10 вказаного Закону
стають об'єктами права спільної
власності співвласників будинку
одночасно з приватизацією квартири, що
засвідчується свідоцтвом про право
власності на квартиру.

Для підтвердження набутого в такій
спосіб права не потребується вчинення
будь-яких інших додаткових юридичних
дій.

Тобто право володіння, користування та
розпорядження допоміжними
приміщеннями мають усі співвласники
житлового будинку.

Згідно ч.2 ст.369 ЦК України
розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою усіх співвласників. Згода
співвласників на вчинення правочину
щодо розпорядження спільним майном,
який підлягає нотаріальному
посвідченню та (або) державній
реєстрації, має бути висловлена
письмово і нотаріально посвідчена.

Проте, такий правочин між усіма
співвласниками житлового будинку та
позивачкою щодо відчуження горища не
укладався.

В матеріалах справи є лише письмові
згоди окремих власників квартир під
№№ НОМЕР_2 на відмову права вимоги на
допоміжне приміщення загальної
частини багатоквартирного будинку
щодо проведення ОСОБА_2 реконструкції
горища і його узаконення та
приватизацію у власність, які
засвідчені КП житлово-комунальний
сервіс «Портофранківський», що
суперечать вищевказаній нормі
матеріального права. (а.с.13-21; 71-77).

Згідно довідки КП «Бюро технічної
інвентаризації» Одеської міської ради
від 24.07.2013 року власниками вищевказаних
квартир, крім відповідачів по справі, є
також: ОСОБА_4, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25,
ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29,
ОСОБА_30

Вказані особи взагалі участі у справі
не приймали і своєї згоди на відчуження
горища не давали (а.с.69-70).

Крім того, відповідно до ст.19 Закону
України «Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» спільне
майно співвласника багатоквартирного
будинку складається з неподільного та
загального майна.

Неподільне майно перебуває у спільній
сумісній власності співвласників
багатоквартирного будинку. Неподільне
майно не підлягає відчуженню.

Загальне майно перебуває у спільній
частковій власності співвласників
багатоквартирного будинку.

Власники приміщень володіють,
користуються і у встановлених цим
Законом та цивільним законодавством
межах розпоряджаються спільним майном.

При відчуженні приміщення в жилому
будинку право на частку неподільного
майна підлягає відчуженню разом з
приміщенням без виділення частки в
натурі.

Об`єкти права спільної власності на
майно можуть бути передані в
користування фізичній або юридичній
особі або групі осіб у разі, якщо це не
пов'язано з порушенням прав і інтересів
інших співвласників неподільного та
загального майна, які охороняються
законом.

Судом 1-ої інстанції вказана норма
права до уваги не приймалася і не
встановлювалося чи відноситься
приміщення горища к неподільному або
загальному майну, що має суттєве
значення для правильного вирішення
справи.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України
(ст.4 ЦПК України).

Звертаючись до суду позивачі за
власним розсудом обирають спосіб
захисту.

Позов про визнання права подається у
випадках, коли належне певній особі
право не визнається, оспорюється іншою
особою, або у разі відсутності в неї
документів, що засвідчують
приналежність їй право. Тобто метою
подання цього позову є усунення
невизначеності у взаємовідносинах
суб'єктів, створення необхідних умов
для реалізації права й запобігання дій
зі сторони третіх осіб, які
перешкоджають його здійсненню.

ОСОБА_2, як власника квартири, заявила
вимоги про визнання права власності на
горище на підставі ст.392 ЦК України, яке
на праві спільної сумісної власності
належить власникам приватизованих у
будинку квартир, і саме ці вимоги
вирішив суд.

Колегія суддів вважає, що обравши такий
спосіб захисту, позивачка, в силу с.10
ЦПК України не довела, що її права,
свободи чи інтереси будь-ким
порушуються, не визнаються або
оспорюються, тобто не довела як
правову, так і фактичну підставу вимог.

Матеріали справи також не містять
жодних доказів, що до звернення ОСОБА_2
до суду із вказаним позовом, будь-хто
порушував, не визнавав або оспорював її
цивільні права та інтереси.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
під час вирішення справи суд 1-ої
інстанції дійшов висновків, які не
відповідають обставинам справи, не
визначився з колом відповідачів, не
правильно застосував норми
матеріального і процесуального права,
тому ухвалене у справі рішення про
задоволення позову підлягає
скасуванню, з ухваленням нового - про
відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, ст.317 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Приморського району м. Одеси
в інтересах держави в особі Одеської
міської ради задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 25 вересня 2013 року скасувати.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14 про визнання права власності на
допоміжне приміщення (горище) -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили негайно, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20-ти днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

Л.Л.Троїцька

О.М.Таварткіладзе

А.М.Кварталова