Справа № 465/143/11
Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/2227/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Шумської Н.Л., Струс Л.Б.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника ТОВ «Радар-03» Патько Н.Я.,
Ткача О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 27 грудня 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 27 грудня 2013 року
відмовлено в задоволенні уточнених
позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 до товариства з
обмеженою відповідальністю "Радар-03",
регіонального відділення Фонду
державного майна України у Львівській
області про визнання недійсним
договору купівлі - продажу № 429 від 16
травня 1996 року приміщення АДРЕСА_1 у
зв'язку із спливом та пропущенням
строку позовної давності.

Рішення суду позивачами ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 в апеляційному порядку не
оскаржується.

Рішення суду оскаржили позивачі
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
подавши апеляційну скаргу, в якій
просять рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити їх
позовні вимоги, посилаючись на
невідповідність рішення нормам
матеріального та процесуального права,
а також фактичним обставинам справи.
Зазначають, що строки звернення до суду
ними не пропущено, а поза увагою суду
залишилось рішення в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 до регіонального
відділення Фонду державного майна
України у Львівській області, третя
особа: ТОВ "Радар-03" про скасування
наказу, яке має вирішальне значення для
розгляду даної цивільної справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що у відповідності
до договору купівлі-продажу № 429 від 16
травня 1996 року представництво Фонду
державного майна України у м. Львові
(правонаступником якого є регіональне
відділення Фонду державного майна
України у Львівській області) продало,
а товариство з обмеженою
відповідальністю "Радар-03" купило
приміщення загальною площею 21,8 кв.м., що
знаходиться АДРЕСА_1.

Позивачі по справі є співвласниками
квартири АДРЕСА_2

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, місцевий суд,
встановивши, що у позивачів закінчився
строк позовної давності, а поважні
причини пропуску строку позовної
давності відсутні, прийшов до вірного
висновку про відмову в задоволенні
позову, оскільки позивачі про
наявність оспрюваного договору та про
його умови та умови його укладення
дізналися ще у 1998 році, проте з вказаним
позовом звернулися лише у 2009 році.

Відповідно до п.п. 6 та 7 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України правила
Цивільного кодексу України про позовну
давність застосовуються до позовів,
строк пред'явлення яких, встановлений
законодавством, що діяло раніше, не
сплив до набрання чинності цим
Кодексом.

До позовів про визнання заперечуваного
правочину недійсним і про застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину, право на пред'явлення якого
виникло до 1 січня 2004 року,
застосовується позовна давність,
встановлена для відповідних позовів
законодавством, що діяло раніше.

Згідно із положеннями ст.71 ЦК
Української РСР загальний строк для
захисту права за позовом особи, право
якої порушено (позовна давність),
встановлюється в три роки.

Перебіг строку позовної давності
починається з дня виникнення права на
позов. Право на позов виникає з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення свого права.
Винятки з цього правила, а також
підстави зупинення і перериву перебігу
строків позовної давності
встановлюються законодавством Союзу
РСР і статтями 78 і 79 цього Кодексу (ст. 76
ЦК Української РСР).

Відповідно до приписів ст. 80 ЦК
Української РСР закінчення строку
позовної давності до пред'явлення
позову є підставою для відмови в
позові. Якщо суд, арбітраж або
третейський суд визнає поважною
причину пропуску строку позовної
давності, порушене право підлягає
захистові.

Статтею 75 цього Кодексу було визначено,
що позовна давність застосовується
судом, арбітражем або третейським
судом незалежно від заяви сторін.

Як убачається з матеріалів справи
ОСОБА_6 та ОСОБА_9, інтереси яких
представляли ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
зверталися у травні 1998 року до
районного суду з позовом до відділення
ФДМУ у м. Львові, третя особа: ТОВ
"Радар-03" про визнання недійсним
договору купівлі-продажу приміщення
від 16 травня 1996 року.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 19 квітня 2001 року, залишеним
без змін ухвалою Львівського обласного
суду від 25 червня 2001 року та ухвалою
Верховного Суду України від 21
листопада 2001 року у задоволенні позову
відмовлено.

Відтак, колегія суддів вважає, що саме з
1998 року позивачам по даній цивільний
справі стало відомо про існування
оспорюваного договору та про порушення
їх прав, однак вони звернулися з даним
позовом лише у 2009 році, тобто після
закінчення строків позовної давності.

Колегія суддів погоджується з
висновками місцевого суду з цього
питання, а також з тим, що в ході
розгляду справи судом першої інстанції
не встановлено поважних причин
пропуску строку позовної давності
позивачами по справі.

Щодо постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 6 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9
до регіонального відділення Фонду
державного майна України у Львівській
області, третя особа: ТОВ "Радар-03" про
скасування наказу, якою скасовано
наказ представництва Фонду державного
майна України у м. Львові від 29 грудня
1995 року № 2488, на підставі та на
виконання якого було укладено
оспорюваний позивачами договір
купівлі-продажу приміщення від 16
травня 1996 року, на думку колегії суддів,
така постанова не може бути підставою
скасування рішення, оскільки, станом
на момент ухвалення оскаржуваного
рішення, зазначена постанова ще не була
прийнятою, що повністю узгоджується з
приписами ст. 303 ЦПК України про межі
розгляду справи апеляційним судом.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що оскаржуване судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують. Відтак,
апеляційну скаргу слід відхилити і
залишити оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 1, ст. 314 ч. 1 п. 1, ст.
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 27 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
М.М. Шандра

Судді:
Л.Б. Струс

Н.Л. Шумська