Справа № 510/1037/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2014 р.
Ренійський районний суд Одеської
області

у складі: - головуючого судді Дудник
В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Рені цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права власності на спадкове
майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3
позовні вимоги визнали, щодо їх
задоволення не заперечували, просили
розглянути справу у їхню відсутність.

Позивачка на задоволенні позову
наполягала, просила розглянути справу
без її участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового
засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України
при визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст. 174
цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були
дослідженні наступні докази: копія
свідоцтва про народження ОСОБА_3; копія
свідоцтва про смерть ОСОБА_4 - помер
ІНФОРМАЦІЯ_1; копія свідоцтва про
одруження ОСОБА_4; копія домової книги
на квартиру із відомостями про
прописку сторін у справі; копія
технічного паспорту на квартиру
АДРЕСА_1, оформленого на ім'я ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_5 та нині померлого
ОСОБА_4; копія свідоцтва про право
власності на житло від 02.07.1999р. № 195.

Судом в ході судового розгляду справи
встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є
вдовою нині померлого ОСОБА_4,
відповідачі - його дітьми. За життя
ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 02.07.1999р. № 195 на
праві власності належала ? частина
квартири АДРЕСА_1. Факт належності
частини квартири ОСОБА_4
підтверджується також і технічним
паспортом на нерухомість. На випадок
смерті ОСОБА_4 не розпорядився належним
йому майном, заповіту не залишив,
ІНФОРМАЦІЯ_1 - помер. У встановлений
законодавством строк для прийняття
спадщини позивачка не звернулася до
нотаріальної контори із заявою про її
прийняття. Цього не зробили і
відповідачі. Проте, навіть у випадку
своєчасного звернення позивачки за
прийняттям спадщини, оформити її було б
неможливо у зв'язку із тим, що на той час
право власності на частину квартири
померлого чоловіка не було належним
чином зареєстроване у Державному
реєстрі прав власності на нерухомість.
Після смерті ОСОБА_4 це питання вже
неможливо вирішити, за визнанням права
власності на ? частину квартири, як на
об'єкт спадщини, може звернутися тільки
спадкоємець.

На момент смерті ОСОБА_4 разом із ним
мешкала позивачка - його дружина та
відповідачі - діти померлого.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за
прийняттям спадщини після смерті
батька не зверталися, на неї не
претендують, не заперечують, щоб
спадщину оформила позивачка.

Таким чином, позивачка прийняла
спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
що залишилася після померлого ОСОБА_4 і
вважає, що має всі законні підстави для
визнання за нею права власності на неї,
оскільки до держави вона не перейшла,
відумерлою не визнана, інші спадкоємці
на неї не претендують.

Вивчивши матеріали справи та надані
документи, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивачки
обґрунтовані і підлягають задоволенню,
оскільки її доводи знайшли своє
належне підтвердження в судовому
засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин
справи сторони не заперечують,
визнають їх, суд вважає, що факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги і мають
значення для справи встановлені, у
зв'язку із чим немає необхідності у
підтвердженні їх доказами засобом
дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом (ст. 1217 ЦК України). Право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК
України). Ст. 1258 ЦК України встановлено,
що спадкоємці за законом одержують
право на спадкування почергово. У першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, той з подружжя,
який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
поживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК
України, він не заявив відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК
України, для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Отже, позивачка у справі є спадкоємицею
першої черги за законом. Вона прийняла
спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
однак, вона не може оформити прийняття
спадщини та отримати відповідне
свідоцтво, оскільки за життя ОСОБА_4 не
було належним чином зареєстровано
право власності на відповідну частину
нерухомості, у зв'язку із чим в даний
час позивачка вимушена звернутися до
суду із позовом.

Прийняття спадщини є фактом, яке
відображає волю спадкоємця придбати
майно після смерті спадкодавця. В
даному випадку позивачка прийняла
спадщину фактично, оскільки її воля, як
спадкоємиці за законом, була виражена у
її діях по фактичному управлінню та
володінню спадковим майном (догляд за
спадковою нерухомістю, сплата витрат
по утриманню частини квартири та ін.).

Таким чином, позивачка прийняла
спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
оскільки постійно проживала разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини
та не заявила про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

З урахуванням викладених позивачкою та
досліджених у судовому засіданні
обставин, суд вважає можливим
задовольнити її вимоги щодо визнання
за нею права власності на ? частину
квартири, що належала ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213
ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1261, 1268, 1270 ЦК
України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом право власності
на ? частину квартири АДРЕСА_1, що
належала ОСОБА_4, померлому
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.І. Дудник