АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3962/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Скрипник К. О. Доповідач - Варенко
О.П. Категорія 5
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової
О.В.,

при секретарі - Кондратенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 03 березня 2014
року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Дніпропетровської міської ради, третя
особа: Друга Дніпропетровська державна
нотаріальна контора, про встановлення
факту постійного проживання разом із
спадкодавцем та визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року позивачка звернулася
до суду з зазначеним позовом, в
обґрунтування якого посилалася на те,
що її батькам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданного 22.07.1993 року
Коксохімічним заводом ім. Калініна м.
Дніпропетровська, згідно з
розпорядженням № 068 від 22.07.1993 року
належала квартира АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_5,
після смерті якого відкрилася спадщина
на ? частину вказаної квартири.
Спадщину прийняла її мати - ОСОБА_4, якій
22.05.2001 року Другою дніпропетровською
державною нотаріальною конторою
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом. Приблизно до початку
листопада 2008 року вона разом зі своїм
чоловіком переїхали на постійне місце
проживання до матері - ОСОБА_4, для того
щоб доглядати за нею, адже вона була
жінкою похилого віку. Крім того, мати
почала тяжко хворіти, загострилась
гіпертонічна хвороба, в неї виявилися
серйозні проблеми з серцем та вона
потребувала сторонньої допомоги, яку,
крім неї надати було нікому. З цього
часу вони розпочали проживати в
спірній квартирі, в якій згодом
зареєструвався її чоловік - ОСОБА_6, а
вона залишилася зареєстрована в
квартирі свого колишнього чоловіка, з
яким вона розірвала шлюб ще 29.04.2002 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, але ще за
життя склала заповіт, згідно якого все
своє майно заповіла їй. Однак, після
смерті матері виявилося, що остання за
життя не встигла зареєструвати
свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті батька та й у неї
залишилася лише завірена нотаріальна
копія вказаного свідоцтва, а оригінал
мати втратила. Вказує, що додатковий
строк для подання заяви про прийняття
спадщини їй не потрібен, адже вона
постійно проживала разом зі своєю
матір`ю, а для отримання у нотаріуса
свідоцтва про право на спадщину
потрібно встановлення судом факту
постійного проживання разом зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини. Просила встановити факт її
постійного проживання разом з матір`ю
ОСОБА_4 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2;
визнати за нею право власності на
квартиру АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 03 березня 2014
року у задоволені позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм
процесуального та матеріального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким встановити факт її постійного
проживання разом зі своєю матір'ю -
ОСОБА_4, на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2;
визнати за нею право власності на
квартиру АДРЕСА_1, що має загальну площу
43,0 кв.м., житлову площу 28,7 кв.м. та
складається з: приміщення 1 - коридор,
площею 3,2 кв.м.; приміщення 2 - кладова,
площею 0,5 кв.м.; приміщення 3 - сан. вузол,
площею 3,2 кв.м.; приміщення 4 - кухня,
площею 7,4 кв.м.; приміщення 5 - житлова
кімната, площею 18,5 кв.м.; приміщення 6 -
житлова кімната, площею 10,2 кв.м., в
порядку спадкування за законом після
смерті матері - ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2, якій зазначена квартира
належала: ? частина на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого 22.07.1993 року Коксохімічним
заводом ім. Калініна м.
Дніпропетровська та зареєстрованого в
КП «ДМБТІ» в р/к за № 72п-2; ? частина на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 22.05.2001
року Другою дніпропетровською
державною нотаріальною конторою за
реєстровим № 3-1389.

Вислухавши позивачку та її
представника, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
суду залишити без змін з наступних
підстав.

Судом установлено, що квартира АДРЕСА_1
належала на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі
свідоцтва про право власності від
22.07.1993 року, виданного Коксохімічним
заводом ім. Калініна, згідно
розпорядження № 068 від 22.07.1993 року
(а.с.6,62).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5
помер, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1 від 12.12.1994 року
(а.с.7). Після його смерті відкрилася
спадщина на ? частину квартири АДРЕСА_1,
яку прийняла його дружина - ОСОБА_4 та 22
травня 2001 року видане свідоцтво про
право на спадщину за законом (а.с.10).

03 грудня 2004 року ОСОБА_4 скалала
заповіт, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
та зареєстрований у реєстрі за № 9843,
відповідно до якого заповіла все своє
майно, де б воно не було та з чого б воно
не складалося, і взагалі, все те, що їй
буде належати на день смерті і на що
вона за законом матиме право ОСОБА_2
(а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2 від 24.12.2012 року (а.с.8).

Згідно матеріалів спадкової справи
№923/2013, заведеної Другою
дніпропетровською державною
нотаріальною конторою, після смерті
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, у
встановлений законом шестимісячний
строк не звернулася до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини, а звернулась з такою заявою
лише 28 листопада 2013 року (а.с.64-72).

Постановою державного нотаріуса
Другої дніпропетровської державної
нотаріальної контори Циганко Є.Л. від
28.11.2013 року, ОСОБА_2 відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії, оскільки в
неї відсутні правовстановлюючі
документи на майно та докази для
фактичного прийняття спадщини (спільна
реєстрація), тобто постійне проживання
разом зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини. У зв'язку з чим ОСОБА_2
рекомендовано звернутися до суду
(а.с.12).

Згідно довідки № 7048 КЖЕП №34
вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 до
моменту смерті була зареєстрована
ОСОБА_4 та зареєстроване місце
проживання ОСОБА_6 (а.с.13).

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін,
свідків та дав їм належну правову
оцінку, керуючись ст.ст. 1217,1218,1268 ЦК
України, ст.ст.57-60, 256-259 ЦПК України,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами.

Посилання позивача в апеляційній
скарзі на положення ч.3 ст. 1268 ЦК
України, не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки нею не надано
допустимих та належних доказів
(переписка, листування, звернення
позивача до лікарні за місцем
проживання, сплата комунальних послуг
та ін.), які б підтверджували факт її
постійного проживання разом зі
спадкодавцем. Акт про проживання
ОСОБА_2 без реєстрації за адресою:
АДРЕСА_1, разом зі своєю матір"ю ОСОБА_4
до дня її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2,
обґрунтовано не прийнято до уваги
судом першої інстанції, оскільки він
складений 27.01.2014 року, тобто вже після
відкриття спадщини і звернення з
позовом до суду та в ньому не зазначено
з якого часу позивач проживала разом з
померлою спадкодавицею.

Інші доводи апеляційної скарги
позивачки про те, що судове рішення є
незаконним, таким, що порушує її права
та законні інтереси та підлягає
скасуванню також не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки не
спростовують висновки суду першої
інстанції та встановлені ним
обставини, а зводяться до незгоди з
висновками суду та особистого
тлумачення апелянтом норм права.

Порушень матеріального чи
процесуального права, які могли б
призвести до скасування або зміни
рішення суду, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 03 березня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий:

Судді: