Справа № 265/2157/14-ц
Провадження № 2/265/1359/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

при секретарі Тушкановій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Маріуполі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Маріупольської міської ради про
встановлення факту постійного
проживання зі спадкодавцем на момент
відкриття спадщини, визнання права на
спадщину як спадкоємця першої черги
після смерті спадкодавця

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року позивач звернувся до
суду із позовом про встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем
ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини,
визнання його спадкоємцем за законом
першої черги після смерті ОСОБА_2, яка
померла 06.01.2013р. В обґрунтування
заявлених вимог посилається на те, що
починаючи з квітня 2012 року, після
виписки матері із лікарні, вони
проживали разом за його місцем
реєстрації в квартирі АДРЕСА_1, так як
за нею був необхідний постійний догляд.
Останні шість місяців до смерті його
мати не могла самостійно пересуватися
і саме він здійснював за нею догляд.
Після смерті матері він ніс всі розходи
на її поховання. Більш того, він також
ніс всі комунальні послуги по квартирі
в якої була зареєстрована його мати, і
яка належить йому та мати на праві
спільної сумісної власності та
розташована в місті Маріуполі по
вулиці 9 Травня, 20-27, 1/2 частина якої
входить до складу спадщини. Він є
єдиним спадкоємцем за законом, інших
спадкоємців після смерті ОСОБА_1 не має,
спадщину він прийняв, так як проживав
разом за спадкодавцем на момент її
смерті, тому просить позов
задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_3, яка діє на
підставі договору про надання правової
допомоги, підтримали позовні вимоги,
надали пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві, просили
позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в особі
Маріупольської міської ради ОСОБА_4, що
діє за довіреністю, в ході судового
розгляду справи залишила розв’язання
позову на розсуд суду.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Як вбачається зі свідоцтва про
народження, виданого Іллічівським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Маріупольського міського
управління юстиції Донецької області
ОСОБА_1 народився 13.09.1983 року, про що
вчинено актовий запис за № 1634 від 18.10.1983
року. В графі батьки визначено: батько
ОСОБА_5 і мати ОСОБА_2 (а.с. 8).

Зі свідоцтва про смерть, виданого 08
січня 2013 року Орджонікідзевським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Маріупольського
міського управління юстиції Донецької
області, ОСОБА_2, померла 06 січня 2013
року, про що вчинено актовий запис № 41
(а.с.7).

Згідно свідоцтва про право власності
на житло, виданого 09.01.2003 року
Управлінням міського майна
Маріупольської міської ради згідно із
розпорядженням № 24958/н, зареєстрованим
за № 24958, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві
спільної сумісної власності належить
квартира АДРЕСА_2. Право власності
зареєстровано Маріупольським БТІ
30.01.2003р. за реєстр. № 38681 із видачею
технічного паспорту власникам
квартири (а.с.9-12).

Згідно особистого рахунку № 527, який
виданий 07 грудня 2013 року ККП
«КК»Східна» в квартирі АДРЕСА_3,
зареєстрована ОСОБА_2 (а.с.13).
Представник позивача вказував, що
останній час ОСОБА_2 не проживала за
своїм місцем реєстрації, а проживала
разом із позивачем за його місцем
реєстрації квартира АДРЕСА_4, це було
пов’язано з отриманням в лютому 2012
року ОСОБА_1 травми і відповідно
необхідністю здійснення за нею догляду
з боку сина, позивача по справі. В даній
частині пояснення представника
позивача підтверджуються актом
житлової установи від 10.02.2014 року, в
якому зазначено саме не проживання з
квітня 2012 року, померлої ОСОБА_1 за
місцем своєї реєстрації, а саме в
квартирі АДРЕСА_3 (а.с.15).

Факт постійного проживання позивача зі
своєю матір’ю ОСОБА_1 до моменту її
смерті за адресою АДРЕСА_5
підтверджується актом житлової
установи, який був складений 22
листопада 2013 року (а.с.14). Відповідно до
виписного епікризу із історії хвороби
померлої ОСОБА_1 зазначено, що вона
знаходилася на стаціонарному
лікуванні в травматологічному
відділенні міської лікарні швидкої
медичної допомоги з 20.02.2012 року по 06.04.2012
року з діагнозом: закритий базальний
перелом шийки лівого стегна зі
зміщенням. При цьому, при надходженні в
лікарню ОСОБА_1 було вказано адресу
проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, що також
підтверджує пояснення позивача в
частині проживання померлої ОСОБА_1
саме за цією адресою, де також постійно
проживав і він. Більш того, ОСОБА_1 була
виписана із лікарні в квітні 2012 року і
саме с цього часу вона стала проживати
разом зі своїм сином позивачем по
справі, так як виду отриманої травми
потребувала сторонньої допомоги, яку
їй і давав позивач.

Об’єктивно обставини постійного
проживання позивача зі своєю матір’ю
ОСОБА_1 до її смерті підтвердили
допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які зазначали,
що з квітня 2012 року по день смерті по
сусідству в квартирі АДРЕСА_6 разом із
позивачем постійно проживала ОСОБА_1, у
зв’язку з отриманою травмою вона
потребувала сторонньої допомоги, яку
їй надавав позивач.

Таким чином суд вважає, що у судовому
засіданні найшов підтвердження той
факт, що померла ОСОБА_1 на день своєї
смерті не проживала за місцем своєї
реєстрації, так як вона постійно
проживала зі своїм сином, позивачем по
справі по вулиці Котляревського, 2
квартир 103 в місті Маріуполі.

Відповідно до ст..1220 ЦК України часом
відкриття спадщині є день смерті
спадкодавця.

Відповідно до ст..1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено матеріалами
справи, на день смерті ОСОБА_2, то б то 06
січня 2013 року позивач ОСОБА_1 постійно
проживав зі своєю матір’ю в квартирі
АДРЕСА_1, так як надав їй догляд у
зв’язку з травмою і після її смерті
залишилося спадкове майно, у вигляді
частки квартири АДРЕСА_3, спадкодавцем
якого є ОСОБА_2.

Згідно довідки 4-ої Маріупольської
державної нотаріальної контори,
спадкова справа до майна померлої
06.01.2013 року ОСОБА_2 відсутня, що також
підтверджується інформаційною
довідкою зі Спадкового реєстру від
25.04.2014 року за № 37244329 (а.с.35-36).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст..1270 ЦК України, він не
заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст..1261 ЦК України, у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

У судовому засіданні позивач вказував,
що крім нього інших спадкоємців не має,
а він як син померлої ОСОБА_1 є
спадкоємцем першої черги.

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_1, який
на день смерті ОСОБА_2 06.01.2013 року
проживав разом з нею прийняв спадщину,
не зважаючи на те, що в установленому
порядку не звернувся в нотаріальну
контору для прийняття спадщини,
відповідно позовні вимоги ОСОБА_1 про
встановлення факту постійного
проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 на
момент відкриття спадщини, визнання
його спадкоємцем за законом першої
черги після смерті ОСОБА_2, яка померла
06.01.2013р., підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215,218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Маріупольської міської ради про
встановлення факту постійного
проживання зі спадкодавцем на момент
відкриття спадщини, визнання права на
спадщину як спадкоємця першої черги
після смерті спадкодавця,
задовольнити.

Встановити факт постійного проживання
ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на
час відкриття спадщини.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
спадкоємцем першої черги за законом
після смерті ОСОБА_2, яка померла 06
січня 2013 року.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя