Головуючий суду 1 інстанції - Дідоренко
Доповідач - Кос трицький В.В.
Провадження № 22ц/782/1824/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого - Кострицького
В.В.,

суддів: Карайван Т.Д., Масенко Д.Є.,

при секретарі - Борзило О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 09 квітня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, про встановлення факту
прийняття спадщини, визнання права
власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про
встановлення факту прийняття спадщини,
визнання права власності на спадкове
майно до ОСОБА_3. Рішенням Жовтневого
районного суду м. Луганська від 09
квітня 2014 року відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_2 за
необґрунтованістю.

ОСОБА_2 вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
яке підлягає скасуванню, просить
постановити нове рішення, яким позовні
вимоги позивача задовольнити. В
апеляційній скарзі апелянт
посилається на ті обставини, що вона та
треті особи є спадкоємцями першої
черги за законом після смерті їх
матері, оскільки у видачі свідоцтва про
право на спадщину їм було відмовлено
через те, що відсутній
правовстановлюючий документ, на
підставі якого спадкодавцеві належало
спадкове майно, вони бажають вирішити
цей спір через суд. Апелянт вважає, що
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє їх прав на
спадщину згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
сторони які з`явились до судового
розгляду, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду приходить до наступного.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої
інстанції виходив з того, що протягом
розгляду справи суду не було надано
жодного доказу, що спірна квартира за
адресою: АДРЕСА_1, належала на праві
власності ОСОБА_9, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, тому немає підстав для
визнання її спадковим майном з
подальшим вирішенням його долі шляхом
визнання права власності на нього за
спадкоємцями першої черги ОСОБА_9 -
позивачем, відповідачем та третіми
особами.

Колегія суддів дійшла висновку, що
рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, та вважає доводи
апелянта не ґрунтуються на доказах.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 15)
відповідно до копії довідки Жовтневого
ВРАЦС Луганського МУЮ від 19.10.2005 року.
Згідно з відповіддю П'ятої Луганської
держнотконтори від 29.01.2014 року за вих..
№ 121/01-16 ( а. с. 75, 76) на запит суду, після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 спадкова
справа не заводилася, свідоцтво про
право на спадщину не видавалося. З
Інформаційної довідки з Реєстру прав
власності на нерухоме майно, індексний
номер 15276846 від 24.12.2013 року (а. с. 67 - 68)
вбачається, що право власності на
квартиру за адресою: АДРЕСА_1, не
зареєстровано. 12.05.1978 року виконкомом
Луганської міської ради було видано
ордер №012351 серія 01 (а. с. 14) ОСОБА_9 на
квартиру за адресою: АДРЕСА_1, на склад
сім'ї ОСОБА_10 / чоловік/, ОСОБА_8 / син/,
ОСОБА_7 / син/, ОСОБА_11 / донька/, ОСОБА_6 /
донька/, ОСОБА_3 / донька/, ОСОБА_12 /
донька/.

Постановляючи рішення суд
обґрунтовано керувався нормами
матеріального та процесуального права,
належним чином перевірив права і
обов'язки сторін.

Правовідносини, які склалися між
сторонами слід регулювати нормами ЦК
України.

Спадкуванням, згідно ст. 1216 ЦК України,
є перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Водночас, право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів, спадкування (ч. 1
ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2
ст. 328 ЦК України право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом. Перелік
правовстановлюючих документів на
об'єкти нерухомого майна наведено в
додатку №1 до Тимчасового положення
про порядок реєстрації прав власності
на нерухоме майно, яке затверджене
наказом Міністерства юстиції України
від 07.02.2002 року, та у ст. 19 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень", а
саме: Державна реєстрація прав
проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку,
встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих
органами приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності
або постійного користування на
земельну ділянку у випадках,
встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної
сили;

6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду, оскільки вони
відповідають зібраним у справі
доказам, судом дана належна оцінка та
правильно визначена юридична природа
цивільних відносин, що виникли і закон,
який їх регулює.

Виходячи з наведеного, судова колегія
вважає безпідставними посилання
апелянта на ті обставини, що у видачі
свідоцтва про право на спадщину їм
було відмовлено через те, що відсутній
правовстановлюючий документ, на
підставі якого спадкодавцеві належало
спадкове майно, вони бажають вирішити
цей спір через суд та вважає, що
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє їх прав на
спадщину згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України.
Як зазначала сама апелянт, їх мати
ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
правовстановлюючих документів на
квартиру не оформила. У підтвердження
свої вимог позивачка надала ордер на
заняття жилого приміщення №012351 серія
01 (а. с. 14). Проте, згідно з чинним
законодавством, ордер - це такий акт, за
допомогою якого реалізується рішення,
і в якому конкретизуються права і
обов'язки учасників житлових
правовідносин, та свідчить про
виникнення у громадянина права на
користування конкретним житловим
приміщенням, що надається в будинку
державного і громадського житлового
фонду. Передача такої квартири у
власність оформляється Свідоцтвом про
право власності на квартиру, яке
реєструється в органах приватизації та
в органах технічної інвентаризації і
не потребує нотаріального посвідчення.
Оскільки доказів, які б свідчили про
здійснення відповідних дій померлою
ОСОБА_9 для отримання спірної квартири
у власність, позивачем не надано, тому,
судом першої інстанції обгрунтовано
вирішено, що підстав для визнання
спірної квартири спадковим майном з
подальшим вирішенням його долі шляхом
визнання права власності на нього за
спадкоємцями - немає.

Рішення відповідає вимогам ст.ст.. 214
,215 ЦПК України і підстав для його
скасування немає.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
висновками суду.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт в скарзі, були предметом
дослідження судом першої інстанції та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
обгрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено рішення
з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.І п.1, 308, 314, 315,
317,319 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 09 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набуває чинності негайно, але
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:
Судді: