У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 18 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
вищезазначеним позовом, посилаючись на
те, що 15 лютого 2007 року згідно з
кредитним договором ОСОБА_4 надано
кредит у розмірі 3 тис. доларів США у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою за
користування кредитом 19,20 % річних на
суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Взяті на себе зобов'язання
відповідач не виконав, у зв'язку з чим
станом на 31 грудня 2012 року виникла
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 7 465 доларів США 51 цент, що є
еквівалентом 59 649 грн 41 коп., яку позивач
просив стягнути з ОСОБА_4 та судові
витрати.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25 грудня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18 лютого
2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить оскаржувані
судові рішення скасувати, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
й процесуального права, та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ
КБ «ПриватБанк», суди на підставі
належним чином оцінених доказів,
поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України),
дійшли правильного висновку про те, що
банк звернувся до суду з позовом після
спливу строку позовної давності,
оскільки остання транзакція за
платіжною карткою відповідача, тобто
поповнення карткового рахунку було
здійснено позичальником 27 березня 2009
року, строк дії картки до квітня
2009 року, а позов пред'явлено 8 лютого 2013
року.

Разом з тим ОСОБА_4 у судовому
засіданні заявляв про застосування
строку позовної давності, що
відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є
підставою для відмови у позові.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка
згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для судів.

Ураховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 18 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник

Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

3

Справа № 6-12240 св 14 Головуючий у першій
інстанції Врона А.О.

Доповідач Луспеник Д.Д.