РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12935/13-ц

пр. № 2/759/311/14

02 квітня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Макаренко В.В.,

при секретарі -
Яцевич В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "ПЗУ
Україна" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди-

в с т а н о в и в :

ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»
звернулося до Святошинського
районного суду м. Києва з позовом про
стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди
в сумі 9 167,17 грн., мотивуючи позов тим, що
02.06.2011 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Страхова
компанія «ПЗУ Україна», був укладений
договір страхування транспортних
засобів № 018148, яким застраховано
автомобіль «Ssang Yong Korando», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1. 02.07.2011 року
з вини відповідача скоєно
дорожньо-транспортну пригоду,
внаслідок ДТП пошкоджено автомобіль
«Ssang Yong Korando», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1. ПАТ «Страхова компанія
«ПЗУ Україна» на підставі страхового
акту та розрахунку суми страхового
відшкодування до нього, виходячи із
звіту про оцінку, враховуючи
наряд-замовлення та квитанції
здійснило виплату страхового
відшкодування на користь страхування,
в розмірі 59 167,17 грн.

11.12.2013 року представником позивача
подана заява про уточнення позовних
вимог, якою просить стягнути солідарно
з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «СК
«ПЗУ Україна» матеріальної шкоди в
розмірі 9 167,17 грн., обґрунтовуючи
позовні вимоги тим, що ОСОБА_1
на момент ДТП перебував у трудових
відносинах з ПП ОСОБА_2, тому
організація зобов'язана відшкодувати
шкоду, що спричинена по вині її
працівника при виконанні ним своїх
трудових обов'язків.

Враховуючи, що між відповідачем та ПАТ
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» був
укладений договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортів, останній здійснив
відшкодування шкоди на користь ПрАТ
«СК «ПЗУ Україна» в розмірі - 50 000,00 грн.,
при цьому не погашена залишилась сума в
розмірі 9 167,17 грн.,
проте відповідач коштів на
розрахунковий рахунок позивача не
сплатив, що стало підставою для
звернення до відповідача із позовом
для відшкодування завданої
матеріальної шкоди.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, надав відповідні
пояснення,

Відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти
задоволення позову, посилаючись на те,
що вона не була запрошена на експертну
оцінку завданої шкоди та
дорожньо-транспортна пригода сталась
не з її вини, в зв'язку з чим вважає, що
вона не являється належним
відповідачем по даній справі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, повідомлений належним
чином (а.с. 70), причини неявки в судове
засідання не повідомив, суд вважає за
можливе розглянути справу за
відсутності відповідача, на підставі
наявних в справі доказів.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, досліджуючи матеріали справи,
суд бере до уваги наступне.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Постановою Подільського районного
суду м. Києва від 27 липня 2011 року справа
№ 3-4184/11 ОСОБА_1 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП і визнано винним у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталась 02.07.2011 року, в результаті якої
пошкоджено автомобіль «Ssang Yong Korando»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1
(а.с. 7), який належить ОСОБА_3 згідно
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу (а.с. 4).

04.07.2011 ОСОБА_3 подано заяву до ПАТ «СК
«ПЗУ Україна» про настання страхового
випадку по договору страхування Авто
КАСКО (а.с. 8-12).

Відповідно до ст. 4 Закону України
«Про страхування», предметом договору
страхування можуть бути майнові
інтереси, що не суперечать закону і
пов'язані: з життям, здоров'ям,
працездатністю та пенсійним
забезпеченням (особисте страхування); з
володінням, користуванням і
розпорядженням майном (майнове
страхування); з відшкодуванням
страхувальником заподіяної ним шкоди
особі або її майну, а також шкоди,
заподіяної юридичній особі
(страхування відповідальності). Тобто,
виходячи зі змісту вищезгаданої норми,
страхування транспортного засобу
належить до майнового страхування.
ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «СК «ПЗУ
Україна» для відшкодування шкоди
заподіяної під час
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталась 02.07.2011, вказана
дорожньо-транспортні пригода сталась з
вини ОСОБА_1, вина останнього
встановлена Постановою Подільського
районного суду м. Києва від 27.07.2011 року
справа № 3-4184/11.

Згідно з ч. 1 ст. 993 ЦК України та ст.
27 Закону України "Про страхування" до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку, а згідно пункту
4 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.03.92 року № 6 "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди"
вказано, що під володільцем джерела
підвищеної небезпеки розуміється
юридична особа або громадянин, що
здійснюють експлуатацію джерела
підвищеної небезпеки в силу права
власності, повного господарського
відання, оперативного управління або з
інших підстав (договору оренди,
довіреності тощо).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК Україна
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Судом встановлено, що згідно звіту про
оцінку вартості майнової шкоди,
заподіяної ушкодженням транспортного
засобу № КО 05/09/11 від 05.09.2011 № 481
складеного ТОВ «БК-Експерт» визначено
розмір завданої шкоди майну -
автомобіль "«Ssang Yong Korando», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належить ОСОБА_3 в розмірі 70 550,61грн. (а.с.
13-26), складено страховий акт
№UA002/L01/03 від 08.11.2011 року, яким
визначено розмір збитку завданого
об'єкту страхування - 59167,17грн. (а.с. 27),
позивач сплатив ПАТ «Ідея Банк» за
платіжним дорученням №11862 від 15.11.2011
суму 59167,17грн. Оскільки між
відповідачем ОСОБА_1 та ПАТ «СК «ПЗУ
Україна» укладений договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, останній здійснив
відшкодування шкоди на користь ПрАТ
«СК «ПЗУ Україна» в розмірі - 50 000,00
грн., при цьому не погашена залишилась
сума в розмірі 9 167,17 грн.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність у разі недостатньої
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити різницю між
фактичним розміром шкоди і страховою
виплатою (страховим відшкодуванням).
Враховуючи, що жодних, спрямованих на
врегулювання даного питання в
досудовому порядку, з боку ОСОБА_1 не
було здійснено, позивач просить
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Відповідно до припису ст. 1172 ЦК України
організація зобов'язана
відшкодовувати шкоду, що спричинена по
вині її працівника при виконанні ним
своїх трудових (службових) обов'язків.
Статтею 1172 ЦК України, відшкодування
шкоди, спричинена з вини ОСОБА_1 -
працівника ПП ОСОБА_2, під час виконання
ним своїх трудових обов'язків,
покладається на ОСОБА_2

Згідно положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо). Оскільки
автомобіль «Вольво» державний
номерний знак НОМЕР_2 на
момент ДТП належав на праві власності
ОСОБА_2, остання у відповідності ч.
2 ст. 1187 ЦК України також несе
відповідальність за заподіяну шкоду.

Підсумовуючи викладене, враховуючи, що
між ОСОБА_1 та ПАТ СК «Країна» укладений
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, останній здійснив
відшкодування шкоди на користь ПрАТ
«СК «ПЗУ Україна» в розмірі - 50 000,00
грн., натомість не погашеною залишилась
сума в розмірі 9 167,17грн., суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
стягнення матеріальної шкоди є
обґрунтованими, та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Розподіляючи судові витрати суд
виходить зі змісту вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, а саме стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Керуючись ст.ст. 4, 27 Закону
України "Про страхування", ст. ст. 22, 993,
1166, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 30, 57, 60, 84,
88, 169, 212-215, 226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "ПЗУ
Україна" - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
платника податків НОМЕР_3,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та
з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер
платника податків НОМЕР_4, проживаючої
за адресою: АДРЕСА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
"Страхова компанія "ПЗУ Україна", п/р
4127 в АТ "ОТП Банк", МФО 300528, суму в розмірі - 9 167 грн. 17
коп., а також витрати по сплаті судового
збору в розмірі - 229 грн. 40 коп., а всього
- 9 396 (дев'ять тисяч триста дев'яносто
шість) грн. 57 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання через Святошинський районний
суд м. Києва апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а у разі, якщо
рішення було проголошено без участі
особи, яка його оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення зазначених вище строків
або після розгляду справи в
апеляційному порядку Апеляційним
судом м. Києва, якщо воно не буде
скасоване.

СУДДЯ :