АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7429/2014
Головуючий в 1 інстанції - Бартащук Л.П.
Доповідач - Шиманський
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Левенця Б.Б.,Махлай Л.Д.

при секретарі - Ошедшій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського
районного суду міста Києва від 19
березня 2014 року у справі за заявою
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відстрочку
виконання рішення суду,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду
міста Києва від 19 березня 2014 року заяву
про відстрочку виконання судового
рішення задоволено

Відстрочено виконання рішення
Дніпровського районного суду міста
Києва від 13.02.2013 р. у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про виселення до 01.07.2014 р.

В апеляційній скарзі, з
посиланням на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення судом норм процесуального
права, ставиться питання про
скасування даної ухвали та ухвалення
нової про відмову в задоволенні заяви в
повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення у зв'язку з
наступним.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або члена його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну способу і порядку
виконання рішення в судовому засіданні
з викликом сторін і у виняткових
випадках може відстрочити або
розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 13.02.2013 р. позов ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення
задоволено.

Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з
квартири АДРЕСА_1.

В січні 2014 року відповідачі звернулись
з заявою про відстрочення виконання
судового рішення, в якому зазначали, що
іншого місця проживання, ніж квартира
АДРЕСА_1, вони не мають. В квартирі
проживають малолітні діти, для
виселення і підготовку іншого місяця
проживання для них потрібен час. У
зв'язку з чим просили врахувати
винятковість зазначених обставин та
відстрочити виконання рішення суду.

Згідно з матеріалами справи, даний факт
також підтвердив представник органу
опіки та піклування Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації. У вищевказаній квартирі
разом з відповідачем ОСОБА_4 проживають
її двоє малолітніх дітей ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвами про
народження Серії НОМЕР_1 та Серії
НОМЕР_2 .

Згідно з ч. 7, 8 СК України дитина має
бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, установлених
Конституцією України, Конвенцією про
права дитини, іншими міжнародними
договорами України, згода на
обов`язковість яких надана Верховною
Радою України. Регулювання сімейних
відносин має здійснюватися з
максимально можливим урахуванням
інтересів дитини.

Згідно зі ст. 3 Конвенції про права
дитини від 20.11.1989 року зі змінами,
схваленими резолюцією 50/155 Генеральної
Асаммблеї ООН від 21.12.1995 року, яка
ратифікована постановою Верховної
Ради № 789-X11 від 27.02.1991 року, в усіх
випадках щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питанням соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.

Виходячи з цього суд першої інстанції
обґрунтовано, з дотриманням вимог
процесуального закону дійшов висновку
про наявність підстав для відстрочення
виконання рішення суду.

. Доводи апеляційної скарги на
висновки суду не впливають та їх не
спростовують.

З огляду на викладене, оскаржена
у справі ухвала відповідає нормам
процесуального права, а тому ця ухвала
не може бути скасованою з підстав, що
наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного
суду міста Києва від 19 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді