Справа № 352/2322/13-ц
Провадження № 2/352/74/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року
м.
Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд
Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді
Хоминець М.М.

з участю секретаря
Гундич Г.В.

представників сторін - адвокатів
ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
виселення з будинку без надання іншого
жилого приміщення та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
заподіяних матеріальних збитків, -

в с т а н о в и в :

Позивач за первісним позовом
ОСОБА_3 19.08.2013 р. звернувся в суд з
позовом до відповідача ОСОБА_4 про
виселення з домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_4
04.11.2013 р. подав зустрічний позов до
ОСОБА_3 про стягнення заподіяних
матеріальних збитків, який уточнив
04.04.2014 р., просив стягнути з відповідача
56208 грн., еквівалентних 5000 доларам США
сплаченого останньому авансу, та 7719,79
грн. за проведений у будинку ремонт, а
всього 63927,79 грн.

Ухвалою суду від 05.11.2013 р. обидва
позови об'єднані в одне провадження.

Свій первісний позов ОСОБА_3
обґрунтовував тим, що йому на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 12.11.2008 р. належить
домоволодіння АДРЕСА_1, право власності
належно зареєстровано, що
підтверджується витягом
Івано-Франківського ОБТІ від 21.11.2008 р.
Дане домоволодіння знаходиться на
земельній ділянці, яка належить йому на
праві власності відповідно до
державного акту серії ЯМ № 621165 від
25.09.2012 р. У належний йому будинок
тимчасово вселився відповідач ОСОБА_4,
який згодом заявив, що домоволодіння
належить йому, заборонив позивачу
наближатись до будинку. З метою захисту
своїх прав він у липні 2013 р. звернувся
із заявою у Тисменицький РВ УМВС.
Позивач 07.06.2013 р. через приватного
нотаріуса Івано-Франківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
передав відповідачу заяву з проханням
виселитися з домоволодіння у термін до
07.07.2013 р., яку відповідач отримав, однак,
не звільнив домоволодіння, яке
необхідне позивачу для проживання.
Факт проживання відповідача у
домоволодінні підтверджується актом
сільської ради від 06.08.2013 р. За таких
обставин він змушений звернутись до
суду з позовом про виселення
відповідача із спірного житла без
надання іншого жилого приміщення.

Зустрічний позов ОСОБА_4
обґрунтовував тим, що спірне
домоволодіння належало матері
відповідача ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 р., після смерті якої
відповідач хотів продати
домоволодіння. У травні 2008 р. він
домовився з відповідачем про
купівлю-продаж домоволодіння разом із
земельною ділянкою за 20000 доларів США; у
перших числах червня 2008 р. він разом зі
своєю співжителькою ОСОБА_6 зі згоди
відповідача поселились у будинок, він
заплатив відповідачу аванс в розмірі
5000 доларів США. Після поселення у
будинок він провів ремонтні роботи, а
саме: гіпсокартонними пакетами була
облаштована кухня, замінені вхідні і
міжкімнатні двері, підлога,
електропроводка і розетки, наклеєні
шпалери на стіни в кухні, стіни і стеля
у коридорі оббиті пластиковою
вагонкою, у двох кімнатах зроблена
побілка. Вказані ремонтні роботи
провів зі згоди відповідача.
Відповідач ухилявся від оформлення
договору купівлі-продажу, а пізніше
збільшив вартість до 25000 доларів США, що
позивача не влаштовує. На його прохання
повернути аванс у сумі 5000 доларів США
та вартість ремонтних робіт відповідач
обіцяв повернути кошти, але просив
зачекати.

Представники позивача за
первісним позовом ОСОБА_3 у судовому
засіданні цей позов підтримали і
просили його задовольнити; зустрічний
позов не визнали і пояснили, що у травні
2008 р. після смерті матері відповідача
ОСОБА_4 попросився жити у будинок з
подальшим його викупом; була
домовленість, що ОСОБА_4 купляє
домоволодіння за 10000 доларів США, а не
за 20000 доларів, як стверджує ОСОБА_4,
після цього приватизовує на себе
земельну ділянку. ОСОБА_4 заплатив
ОСОБА_3 аванс у розмірі 2000 доларів США,
спочатку 1000 доларів, через місяць - ще
1000 доларів; домовлена сума у доларах не
змінювалась, а лише зросла у гривнях, бо
зріс курс долара. ОСОБА_4 у 2009 р. сам
відмовився купляти домоволодіння, тому
ОСОБА_3 приватизував земельну ділянку у
вересні 2012 р. Оскільки ОСОБА_4
самовільно зрубав дерева біля будинку,
ОСОБА_3 не хотів йому повертати 2000
доларів авансу; ОСОБА_4 ремонтів не
проводив, а якщо щось і робив, то без
дозволу власника, за таким дозволом до
ОСОБА_3 не звертався. З огляду на те, що
ОСОБА_4 пропустив трьохрічний строк
загальної позовної давності для
звернення до суду з позовом, оскільки
аванс заплатив у червні 2008 р., після
цього провів за власні кошти ремонт, а з
позовом звернувся лише 04.11.2013 р.,
просили у зустрічному позові відмовити
за спливом позовної давності.

Позивач за зустрічним позовом
ОСОБА_4 та його представник у судовому
засіданні цей позов підтримали і
просили його задовольнити; первісний
позов не визнали і пояснили, що договір
купівлі-продажу не був укладений з вини
ОСОБА_3, який в односторонньому порядку
збільшив ціну, відмовився відшкодувати
аванс у розмірі 5000 доларів і витрати на
ремонт будинку, тому не згідні на
виселення. Просили у первісному позові
відмовити.

Вислухавши пояснення
представників позивача за первісним
позовом, позивача за зустрічним
позовом, його представника, показання
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що первісний позов
підлягає до задоволення, а зустрічний -
до часткового задоволення, виходячи з
наступних підстав.

Встановлено, що позивач за
первісним позовом ОСОБА_3 є власником
домоволодіння АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за заповітом від 12.11.2008 р. та
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно Івано-Франківського
ОБТІ від 21.11.2008 р. (а.с.5-6). ОСОБА_3 на праві
приватної власності належить і
присадибна земельна ділянка площею 0,1380
га за цією ж адресою, що посвідчується
державним актом серії ЯМ № 621165 від
25.09.2012 р. (а.с.10).

У червні 2008 р. у вказане
домоволодіння поселився відповідач за
первісним позовом ОСОБА_4 на правах
наймача незважаючи на те, що
передбачений ст.158 ЖК України договір
найму житла між сторонами укладений не
був. Сторони досягли усної
домовленості про купівлю-продаж
домолодіння після оформлення ОСОБА_3
спадщини, було узгоджено ціну у 10000
доларів США, п'яту частину якої в сумі
2000 доларів США відповідач сплатив
позивачу як аванс.

Суд вважає необґрунтованим
твердження сторони відповідача -
позивача за зустрічним позовом про те,
що ОСОБА_4 сплатив ОСОБА_3 аванс у
розмірі 5000 доларів США, що становило
п'яту частину від домовленої ціни
продажу домоволодіння та земельної
ділянки у 20000 доларів США, оскільки
сторона не надала суду належних і
допустимих доказів на підтвердження
вказаної обставини. Враховуючи
відсутність письмової розписки про
отримання авансу, з огляду на
допустимість доказів суд критично
оцінює показання свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, які у судовому
засіданні підтвердили вказану
обставину.

З урахуванням того, що позивач за
первісним позовом до звернення з
позовом до суду належно, передавши
відповідну заяву від 07.06.2013 р. через
приватного нотаріуса
Івано-Франківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, попередив
ОСОБА_4, який 08.06.2013 р. цю заяву отримав,
як фактичного наймача жилого
приміщення у належному позивачу
будинку про необхідність виселення з
будинку та звільнення приміщення
(а.с.13-14); відповідач ОСОБА_4 жиле
приміщення не звільнив, а продовжує
проживати у будинку позивача,
порушуючи право власності останнього
на спірне домоволодіння, що полягає у
вільному, на власний розсуд володінні,
користуванні та розпорядженні своїм
майном, - суд вважає, що відповідач
ОСОБА_4 підлягає виселенню без надання
іншого жилого приміщення.

Заявлені ОСОБА_4 вимоги за
зустрічним позовом підлягають до
часткового задоволення. З огляду на
достовірно встановлений у судовому
засіданні факт сплати позивачем
відповідачу ОСОБА_3 авансу в розмірі 2000
доларів США, чого сторона відповідача
не заперечувала, неукладення договору
купівлі-продажу домоволодіння між
сторонами, сплачений аванс підлягає
поверненню ОСОБА_4 Тому з ОСОБА_3 слід
стягнути на користь позивача 22483,20 грн.,
що в еквіваленті за курсом НБУ станом
на 03.04.2014 р. (а.с.212) становить 2000 доларів
США сплаченого авансу.

Зустрічну позовну вимогу про
стягнення з відповідача 7719,79 грн. за
проведений у будинку ремонт суд вважає
необґрунтованою, оскільки позивач не
довів, що проводив ремонтні роботи у
будинку з дозволу відповідача як
власника житла, та не спростував
позиції сторони відповідача, яка
підтвердила, що ОСОБА_3 не давав ОСОБА_4
такого дозволу. При цьому суд критично
оцінює показання свідка ОСОБА_6 про те,
що ОСОБА_3 сам дозволив роботи ремонт, з
огляду на те, що вказаний свідок як
співжителька ОСОБА_4 не може вважатись
незаінтересованою особою.

Суд вважає необґрунтованим твердження
сторони відповідача за зустрічним
позовом про те, що ОСОБА_4 пропустив
трьохрічний строк загальної позовної
давності для звернення до суду з
позовом. Судом встановлено, що влітку
2013 р. стало остаточно відомо про те, що
договір купівлі-продажу домоволодіння
між сторонами укладений не буде.
Вказану обставину підтвердили у
судовому засіданні свідки ОСОБА_3 -
ОСОБА_9 та ОСОБА_10, вона підтверджується
також письмовими доказами, зокрема,
переданою у нотаріальному порядку
заявою ОСОБА_3 від 07.06.2013 р. про
виселення ОСОБА_4 (а.с.13), наявною у
долучених до справи матеріалах
Тисменицького РВ УМВС України в
Івано-Франківській області заявою
ОСОБА_3 від 10.07.2013 р. (а.с.185). Суд вважає,
що саме з цього часу слід обчислювати
загальну позовну давність для
звернення ОСОБА_4 до суду з позовом про
повернення сплаченого авансу у зв'язку
з неукладенням договору
купівлі-продажу домоволодіння.

На підставі наведеного, відповідно до
ст.ст. 150, 158, 168, 169 ЖК України, ст.ст. 317, 319,
321, 386, 570 ч.2 ЦК України, керуючись ст.ст.
88, 213-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Виселити ОСОБА_4 з домоволодіння
АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 114 (сто чотирнадцять) грн. 70 коп.
судових витрат.

Позов ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 22483 (двадцять дві тисячі
чотириста вісімдесят три) грн. 20 коп., що
в еквіваленті за курсом НБУ станом на 03
квітня 2014 року становить 2000 (дві тисячі)
доларів США сплаченого авансу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
судових витрат.

У решті позовних вимог ОСОБА_4
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області подається протягом десяти днів
з дня його проголошення через
Тисменицький районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Головуюча

М.М.Хоминець