Справа № 456/795/14-ц
Провадження № 2/456/810/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2014 р. Стрийський
міськрайонний суд Львівської області
в
складі: головуючої - судді
Гули Л. В.

з участю секретаря
Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Стрию справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 збільшив розмір
позовних вимог та просить стягнути з
відповідача ОСОБА_2 в його користь борг
за договором позики від 24.12.2012 року в
сумі 2430 грн., проценти за користування
грошовими коштами в розмірі 3645 грн., а
всього 6075 грн., поклавши на нього судові
витрати по справі.

В обгрунтування позовних вимог
покликається на те, що 24 грудня 2012 року
він позичив відповідачу гроші в сумі 2430
грн., які ОСОБА_2 зобов'язався повернути
до 20 січня 2013 року, а у разі якщо він не
поверне своєчасно суму боргу, то
відповідач зобов'язався сплачувати 10%
щомісячно за час прострочки повернення
боргу. На підтвердження укладеного між
ними договору позики 24 грудня 2012 року
відповідач написав розписку. На даний
час, незважаючи на його неодноразові
прохання повернути борг, відповідач
зазначену суму грошей не повернув,
добровільно сплатити борг
відмовляється, а тому він змушений
звернутися з даним позовом у суд.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав уточнені позовні вимоги,
покликаючись на викладені в позовній
заяві обставини, суду пояснив, що
відповідач добровільно не повертає
борг за договором позики, користуючись
його грошовими коштами, а тому він
просить стягнути з нього борг за
договором позики та проценти за
користування його грошовими коштами,
що передбачено ст. 1048 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов заперечив, оскільки гроші в
позивача в борг не брав, а ОСОБА_1, який є
його сусідом, дав йому вживані деталі
до автомобіля на суму 2430 грн., що
вказана в розписці, яку він написав
власноручно. Від повернення вказаної
суми не відмовляється, однак на даний
час не може цього зробити у зв'язку з
важким матеріальним становищем та
відсутністю в нього роботи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити.

В судовому засіданні встановлено, що 24
грудня 2012 року між сторонами укладено
договір позики на суму 2430 грн., що
стверджується наявною в матеріалах
справи розпискою /а.с. 7/. Зазначену суму
позичальник зобов'язувався повернути
позикодавцеві до 20 січня 2013 року, а у
разі якщо він не поверне своєчасно суму
боргу, то відповідач зобов'язався
сплачувати 10% щомісячно від вказаної
суми.

Судом встановлено і не заперечується
сторонами, що зобов'язання в
обумовлений у розписці термін
відповідач не виконав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики), згідно з ч. 1 ст. 1049
ЦК України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі, що
були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені
договором та відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК
України якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до ст.
625 цього Кодексу.

Позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК
України).

Відповідно до роз'яснення судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України від 11.03.2010 року щодо
розгляду справ про стягнення процентів
за користування грошовими коштами за
договором позики, укладеним між
фізичними особами, відносини між
фізичними особами щодо укладання
договору позики регулюються ч. 1 ст. 1048
ЦК України, якою передбачено право
позикодавця на одержання від
позичальника процентів від суми
позики. Підстав для незастосування
положень ст. 1048 ЦК України у відносинах
між фізичними особами немає.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Суд не бере до уваги та вважає
голослівними твердження відповідача
про те, що грошові кошти насправді не
були одержані ним від позикодавця,
оскільки в порушення положень
ст., ст. 10, 60 ЦПК України на
підтвердження своїх пояснень
відповідач не надав суду належних та
допустимих доказів, які б засвідчували
факт неотримання ним грошових коштів
за договором позики, укладення та
підписання якого останній не
оспорював.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що з відповідача слід стягнути в
користь позивача борг за договором
позики в сумі 6075 грн., з яких: 2430 грн. -
сума боргу за договором позики, 3645 грн. -
проценти за користування грошовими
коштами, поклавши на нього судові
витрати по справі : 243,60 грн. судового
збору та 250 грн. витрат на правову
допомогу.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК
України, ст., ст. 526, 1046-1049 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 2430 грн. за договором
позики, 3645 грн. процентів за договором
позики, а всього 6075 грн. (шість тисяч
сімдесят п'ять грн.).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 243,60 грн. судового збору
та 250 грн. витрат на правову допомогу, а
всього 493,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя Л.В.Гула