УХВАЛА

іменем україни

14 травня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа - Білоцерківська
міська рада Київської області, про
встановлення факту родинних відносин
за касаційною скаргою ОСОБА_1, поданою
представником - ОСОБА_2, на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 15 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 11 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з указаною заявою, посилаючись на
те, що він є двоюрідним братом ОСОБА_3.,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року. Зазначав, що він є єдиним
спадкоємцем після його смерті,
оскільки ОСОБА_3 не залишив заповіт.
Свідоцтво про народження
ОСОБА_4, матері померлого ОСОБА_3., яке
могло б підтвердити, що мати померлого
спадкодавця - ОСОБА_4 та його батько,
ОСОБА_5 мають одних батьків, тобто були
братом і сестрою, їх діти є двоюрідними
братами втрачене і відновити вказане
свідоцтва є неможливим. Оскільки у
нього відсутні необхідні документи для
підтвердження своїх родинних
стосунків з померлим, він не може
оформити спадщину.

Ураховуючи наведене, заявник просив
встановити факт родинних відносин між
ним та ОСОБА_3, визнавши, що вони є
двоюрідними братами.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від

15 листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 11 лютого 2014 року, у
задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 в особі
представника - ОСОБА_2
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права й порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його заяву у повному
обсязі.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд
першої інстанції виходив із того, що
заявник не надав доказів того, що він та
ОСОБА_3 є двоюрідними братами.

Апеляційний суд погодився з такими
висновками районного суду, зазначивши,
що висновки суду відповідають вимогам
Закону та обставинам справи.

Проте повністю погодитись із таким
висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення апеляційного суду не
відповідає.

Судами встановлено, що ОСОБА_1
народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в
с. Суворово Погарського району
Брянської області, у свідоцтві про
народження заявника в графі «Мати»
записана ОСОБА_4, а в графі «Батько» -
ОСОБА_5, що підтверджується копією
свідоцтва про його народження. Батько
заявника - ОСОБА_5, народився
ІНФОРМАЦІЯ_3 року там же. У свідоцтві
про народження ОСОБА_5 у графі «Мати»
записана ОСОБА_6, а в графі «Батько» -
ОСОБА_7, що підтверджується копією
свідоцтва про народження батька
заявника.

З виписки з погосподарської книги № 5
за 1943-1945 рр. Суворовської сільської
адміністрації Погарського району
Брянської області вбачається, що у
ОСОБА_6 було двоє дітей: син, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження та дочка,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 року
народження. Отже, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є
рідними братом і сестрою.

Також встановлено, що ОСОБА_3 народився
ІНФОРМАЦІЯ_5 року в м.
Сортовала Карело-Фінської РСР. У
свідоцтві про його народження в графі
«Мати» записана ОСОБА_4, а в графі
«Батько» - ОСОБА_9 дівоче прізвище
матері ОСОБА_3. - ОСОБА_4, яка народилась
у ІНФОРМАЦІЯ_4 році у с.
Суворово Погарського району Брянської
області та 23 вересня 1952 року одружилась
з ОСОБА_9, після чого змінила прізвище
на ОСОБА_4, що підтверджується копією
свідоцтва про укладення шлюбу серії
НОМЕР_1 від 23 вересня 1952 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер.

7 червня 2013 року ОСОБА_1 звернувся із
заявою до приватного нотаріуса
Білоцерківського міського
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_10 про прийняття спадщини
за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_3.

Суд першої інстанції вказане взяв до
уваги, проте вважав, що надані
заявником докази є неналежними,
оскільки надано їх копії, а не
оригінали, також не надано довідку про
неможливість відновлення втрачених
документів, а, відтак, заявником не
доведено факт того, що він та ОСОБА_3 є
двоюрідними братами.

Разом із тим відповідно до вимог ст. 64
ЦПК України, якщо подано копію
письмового доказу, суд за клопотанням
осіб, які беруть участь у справі, має
право вимагати подання оригіналу. При
цьому таке клопотання особами, які
беруть участь справі, не подавалось,
суд не вимагав подання оригіналів
наданих заявником доказів.

На вказані порушення звернув увагу
ОСОБА_1 в особі представника - ОСОБА_2 у
своїй апеляційній скарзі, проте
апеляційний суд цим доводам жодної
правової оцінки не дав.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Справа розглядається
в апеляційному суді за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими законом.

Зміст ухвали суду апеляційної
інстанції передбачено в ст. 315 ЦПК
України, в якій, зокрема, зазначаються:
узагальнені доводи та заперечення
осіб, які беруть участь у справі;
встановлені судом першої інстанції
обставини; мотиви, з яких апеляційний
суд виходив при постановленні ухвали, і
положення закону, яким він керувався; у
разі відхилення апеляційної скарги
зазначаються мотиви її відхилення.

Таким чином, у судовому рішенні
апеляційний суд зобов'язаний дати
відповіді на всі доводи апеляційної
скарги, оскільки інакше буде порушено
вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду в
такому його елементі як мотивування
судового рішення судом, який має право
за певних обставин на дослідження
нових доказів та переоцінку доказів.

Разом із тим на порушення зазначених
положень закону апеляційний суд,
відхиляючи апеляційну скаргу,
обмежився лише узагальнюючою фразою
про те, що висновки суду відповідають
фактичним обставинам справи, вимогам
закону. Проте апеляційний суд узагалі
не перевірив як доводів апеляційної
скарги, так і законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції; не навів ніяких мотивів
ухваленого ним судового рішення та
обставин, які б спростовували доводи
скарги.

За таких обставин ухвала апеляційного
суду не може вважатися законною й
обґрунтованою та в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК
України підлягає скасуванню, а справа -
направленню на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану
представником - ОСОБА_2, задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду
Київської області від 11 лютого 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко