Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В.,
Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання
Ковальчук Н.М.,

з участю позивача
та його представника,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду в м. Рівному цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Рівненського міського суду від 26
березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування
моральної шкоди, завданої кримінальним
правопорушенням,

в с т а н о в и л а :

8 січня 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_1 про відшкодування 10
000 грн. моральної шкоди, завданої
кримінальним правопорушенням. В
обґрунтування позовних вимог зазначав,
що 28 жовтня 2013 року біля будинку № 42 на
вул. Дубенській у м. Рівному під час
словесного конфлікту відповідач наніс
йому удар кулаком в обличчя, чим
спричинив тілесні ушкодження у вигляді
перелому нижньої щелепи. За вказаним
фактом було відкрито кримінальне
правопорушення і вироком Рівненського
міського суду від 4 грудня 2013 року
ОСОБА_1 був засуджений за ч. 1 ст. 122 КК
України. Вирок набрав законної сили.
Зазначав, що злочином йому завдано
моральної шкоди, яка полягає у
перенесених фізичному болю та душевних
стражданнях.

Рішенням Рівненського міського суду
від 26 березня 2014 року позов задоволено.
З відповідача на користь позивача
стягнено 10 000 грн. відшкодування
моральної шкоди та 1000 грн. судових
витрат на правову допомогу.

В поданій апеляційній скарзі
відповідач посилався на те, що
задовольняючи позов, суд в
оскаржуваному рішенні не навів
мотивів, з яких він виходив, визначаючи
розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди для позивача в сумі 10
000 грн.

Крім того, суд не зважив на розписку
позивача від 16 грудня 2013 року, з якої
вбачається, що він, відповідач,
відшкодував позивачу матеріальну і
моральну шкоду, у зв'язку з чим ОСОБА_2
претензій до нього не має.

Покликаючись на ці обставини,
відповідач просив апеляційний суд
рішення суду першої інстанції
скасувати й ухвалити у справі нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в судове засідання,
перевіривши подані докази та доводи
апелянта, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а ухвалене
місцевим судом рішення скасуванню з
ухваленням у справі апеляційним судом
нового рішення з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями, чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав у зв'язку з противоправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до положень цієї ж статті
моральна шкода полягає зокрема: у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Згідно з п. 5 постанови пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

З матеріалів даної справи вбачається,
що вироком Рівненського міського суду
від 4 грудня 2013 року ОСОБА_1 визнано
винним у вчиненні стосовно позивача
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК
України.

Тому за встановлених обставин позивач
дійсно має право на відшкодування
матеріальної і моральної шкоди.

Проте з розписки ОСОБА_2 від 16 грудня 2013
року, даної ним уже після того, як
відповідач був засуджений, видно, що
відповідач відшкодував йому (позивачу)
матеріальну і моральну шкоду, у зв'язку
з чим він претензій до ОСОБА_1 не має (а.
с. 16).

За таких обставин у суду першої
інстанції, на переконання колегії
суддів, не було достатніх підстав
задовольняти подальші претензії
ОСОБА_2 та додатково стягувати з
відповідача на користь позивача (який у
своїй позовній заяві не навів нових
обставин, які могли б слугувати
підставою для нового стягнення з
відповідача моральної шкоди), моральну
шкоду.

Доводи апелянта про його домовленість
із ОСОБА_1 в судовому засіданні
місцевого суду під час розгляду
кримінальної справи про відшкодування
йому відповідачем шкоди у розмірі 8000
грн. технічним записом цього судового
засідання не підтверджуються.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 303,
304, 307, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія
суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від
26 березня 2014 року скасувати.

ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_1
про відшкодування моральної шкоди,
завданої кримінальним
правопорушенням, відмовити.

Рішення Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення. Воно може бути оскаржене
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: