Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2282/14
Головуючий у 1-й інстанції: Голубкова
Суддя-доповідач: Мануйлов Ю.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

Панкеєва О.В.

при секретарі: Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 28 березня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю без шлюбу, поділ майна та
визнання права власності на майно,-

ВСТАНОВИЛА :

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом, в якому
посилався на те, що у 1996 році
познайомився з ОСОБА_3, з якою разом
працював на підприємстві ЗАТ
«НИКТИМсельхозмаш». На той час
відповідачка мешкала у квартирі
АДРЕСА_1 разом зі своїм сином від
першого шлюбу ОСОБА_5, 1990 року
народження.

З лютого 1997 року стали проживати однією
сім'єю в її однокімнатній квартирі та
вели спільне господарство. Оскільки
відповідачка отримувала незначну
заробітну плату, він здебільшого робив
основний внесок в сімейний бюджет, за
кошти якого купувалися їжа, речі та
здійснювалися інші витрати для
існування відповідачки та її сина. В
квартирі, яка на той час була в
занедбаному стані, ним було проведено
косметичний ремонт, оскільки працював
в сфері будівництва та ремонту
житлових будівель та мав змогу
власними силами зробити ремонт у
житловому приміщенні.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася спільна
дитина, ОСОБА_6, яку відповідачка,
користуючись його довірою, самостійно
зареєструвала в органах РАЦС. З
народженням дитини гостро постало
питання про поліпшення житлових умов,
оскільки мешкання в однокімнатній
квартирі сім'єю у складі чотирьох осіб
стало дуже проблематичним.

16 червня 2006 року вони, проживаючи у
цивільному шлюбі, придбали трикімнатну
квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору
купівлі-продажу № 1-884, посвідченому
державним нотаріусом П'ятої
Запорізької державної нотаріальної
контори Бугрім О.В. Договір
купівлі-продажу був з розстрочкою,
спочатку було сплачено 10 000 доларів США,
які йому позичили його батьки, а потім
6000 доларів США, які йому позичив кум
ОСОБА_8

Відносини в сім'ї складалися на повазі
та довірі одне до одного, тому за
взаємною згодою між ним придбана
квартира була зареєстрована за
відповідачкою, незважаючи на той факт,
що різниця коштів між вартістю
проданої та придбаної квартири була
надана батьками позивача. За час
спільного проживання не поставало
питання про його частку у квартирі,
оскільки вони, як подружжя, дружно
проживало однією сім'єю, вели
спільне господарство, він частково
зробив в квартирі капітальний ремонт,
придбав металопластикові вікна. Всі
наявні в квартирі меблі та техніка
також придбані ними під час ведення
спільного господарства. За час
проживання однією сім'єю та
ведення спільного господарства ними
була придбана наступна побутова
техніка: холодильник Samsung RL- 48RЕСVВ - 5320,00
гривень; телевізор Samsung LЕ 32Н87 - 6100
гривень^ мікрохвильова піч Samsung - 1217,00
гривень; хлібопіч ZELMER 43Z011 -656?00 гривень;
кондиціонер LG S12АN - 3000 гривень, а також
меблі: стінний гарнітур - 2000 гривень;
кухонний гарнітур - 1 000,00 гривень; ліжко
двоспальне - 1000 гривень; м'який куток - 3
000 гривень.

У зв'язку з розірванням шлюбних
відносин, відповідачка 16 серпня 2013 року
змусила його піти з їхньої квартири,
заявивши, що ніякого майна він не
отримає: ні половини спільного, ні
свого особистого. 18 серпня 2013 року
відповідачка змінила на вхідних дверях
квартири замок та не віддає йому
особистий одяг, завдавши значної шкоди
його особистим інтересам.

В зв'язку з даною обставиною змушений
звернутися до суду за захистом свого
порушеного права та просив суд:

- встановити факт проживання однією
сім'єю без шлюбу, його, ОСОБА_4, та
ОСОБА_3, з лютого 1997 року по серпень 2013
року.

- визнати їх спільним майном квартиру
АДРЕСА_2, холодильник Samsung RL- 48RЕСVВ;
телевізор Samsung LЕ 32Н87; мікрохвильову піч
Samsung; хлібопіч ZELMER 43Z011; кондиціонер LG
S12АN, а також меблі: стінний гарнітур;
кухонний гарнітур; ліжко двоспальне;
м'який куток.

Поділити їх спільне майно. Виділити
йому 1/2 частину квартири АДРЕСА_2,
холодильник Samsung RL- 48RЕСVВ, телевізор
Samsung LЕ 32Н87.

Визнати право власності за ним та
відповідачкою по 1/2 частині квартири
АДРЕСА_2.

Стягнути з відповідачки на його
користь судовий збір у розмірі 1395,68
гривень.

В судовому засіданні позивач наполягав
на задоволенні позовних вимог та
пояснив, що вони почали проживати
разом з лютого 1997 року. У відповідачки
від першого шлюбу був син. У 2002 році у
них з відповідачкою народилась спільна
дитина ОСОБА_6. Відповідачка
зареєструвала дитину в органах РАГСу,
при цьому позивач не був вказаний в
графі батько. Відповідачка вчинила так,
щоб отримувати допомогу від держави як
мати одиначка. Цей факт йому не
сподобався, однак, він дружині не
заперечував. Оформляти відносини
відповідачка з ним також не захотіла,
та наполягала на цивільному шлюбі. Вони
спочатку мешкали в однокімнатній
квартирі позивачки, а потім придбали у
розстрочку трикімнатну квартиру.
Відповідачка продала свою
однокімнатну квартиру. Його батьки
дали 10 000 доларів США на купівлю
квартири, а його кум ОСОБА_8 для цієї
мети також позичив 6000 доларів США. Він
зробив ремонт в квартирі. З 2006 року по
серпень 2013 року вони проживали однією
сім'єю. Він працював, забезпечував
родину. Влітку сім'я їздила відпочивати
на море. Гроші, що були отримані ними на
купівлю квартири, не були повернуті.
Він віддав своїм батькам лише 1000
доларів США. В 2013 році в Їхній сім'ї
почалися конфлікти, після чого вони
почали мешкати окремо.

Відповідачка в судовому засіданні
проти позову заперечувала, надала суду
письмові заперечення, в яких вказувала,
що не перебувала та не перебуває з
позивачем у фактичних шлюбних
відносинах. У період 1989 року по
вересень 1992 року відповідачка
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_9. В цьому шлюбі народився син
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. ІНФОРМАЦІЯ_3
народила доньку ОСОБА_6, біологічним
батьком якої є позивач, але він
відмовився від дочки, не бажав
визнавати батьківство, не бажав
проживати з відповідачкою та донькою
та реєструвати шлюб. Позивач проживав
за адресою: АДРЕСА_11. В зв'язку з даною
обставиною відповідачка вимушена була
зареєструвати дочку самостійно, та на
протязі 11 років позивач не оскаржував
цю реєстрацію та не намагався
встановити батьківство. Вона є
одинокою матір'ю, отримує пільги та
забезпечення дитини від держави, бо
позивач не бажав приймати участі в
утриманні та вихованні дочки та лише
деколи її відвідував. Вона не
заперечувала проти спілкування доньки
з батьком, в зв'язку з чим позивач почав
бувати у них в квартирі, декілька раз
влітку оздоровлював доньку ііа
Чорному морі. Їй на праві приватної
власності належала квартира АДРЕСА_5.
Після продажу нею зазначеної квартири,
за власні кошти була придбана квартира
АДРЕСА_2. Ніколи не проживала з
позивачем в цивільному шлюбі та не вела
спільне господарство, квартиру та
майно, що знаходиться в квартирі,
придбала за власні кошти, позовні
вимоги позивача вважала
безпідставними. Частину грошей на
придбання квартири їй дала мати її
колишнього чоловіка, яка перед цим
продала свою власну квартиру в
м.Запоріжжі та купила квартиру в м.
Миколаєві. Різницю від продажу своєї
квартири в сумі 12 000 доларів США остання
віддала їй.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Запоріжжя від 28 березня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 без шлюбу однією сім'єю у період
з лютого 1997 року по серпень 2013 року.

Визнано об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя - ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 наступне майно: квартиру
АДРЕСА_2; холодильник Samsung RL-48RЕСVВ;
телевізор Samsung LЕ 32Н87; мікрохвильова піч
Samsung; хлібопіч ZELMER 43Z011; кондиціонер LG
S12АN, а також меблі: стінний гарнітур;
кухонний гарнітур; ліжко двоспальне;
м'який куток.

Поділено майно між подружжям - ОСОБА_4
та ОСОБА_3 наступним чином:

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_2.

- виділено ОСОБА_4 в натурі: холодильник
Samsung RL-48RЕСVВ; мікрохвильову піч Samsung;
стінний гарнітур та м'який куток,
визнавши за ним право власності на
зазначене майно;

- виділено ОСОБА_3 в натурі: телевізор
Samsung LЕ 32Н87; хлібопіч ZELMER 43Z011;
кондиціонер LG S12АN ; кухонний гарнітур;
ліжко двоспальне, визнавши за нею право
власності на вказане майно.

Стягнуто з ОСОБА_3 ( ІПН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_4 на відшкодування
судових витрат 1395 грн. 68 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у позові.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

У відповідності до ч.1 ст.303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольнивши позов, суд першої
інстанції виходив з наступного.

За змістом ст З ч.2 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Встановлюючи факт проживання однією
сім'єю позивача та відповідачки, суд
взяв до уваги показання свідків
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, з яких
випливає, що позивач та відповідачка
познайомились в 1996 році та з лютого 1997
року стали мешкати разом в
однокімнатній квартирі відповідачки.
З ними також проживав син відповідачки
від першого шлюбу ОСОБА_5. У 2002 році в
позивача та відповідачки народилася
спільна дитина ОСОБА_6, однак в графі
батько позивач зазначений не був. Факт,
що ОСОБА_4 є біологічним батьком ОСОБА_6
відповідачкою був підтверджений в
судовому засіданні. Після народження
спільної дитини позивач та
відповідачка купили трикімнатну
квартиру, де разом мешкали з 2006 року по
серпень 2013 року. ОСОБА_3 та ОСОБА_4
мешкали як одна родина, разом
виховували доньку, відзначали свята,
разом відпочивали на морі та купували
необхідні речі в квартиру.

Факт сумісного проживання ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 підтверджується також наданими
у справі доказами фото з сімейного
архіву.(а.с.88-99).

Системний аналіз вказаних доказів
підтверджує стабільно-стійке
проживання сторін, пов'язане із
спільним їхнім побутом. На фото
зафіксована атмосфера святкувань та
відпочинку, притаманні сім'ї (днів
народжень; святкування Нового року,
відпочинок на морі); також фото містять
і сцени суто побутового характеру (у
домашній обстановці).

Критично суд оцінив показання свідків:
сестри відповідачки ОСОБА_18 та сина
відповідачки ОСОБА_5 які вказували, що
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ніколи не мешкали як
одна сім'я. Таким чином, між сторонами
склались правовідносини, які
врегульовані Сімейним Кодексом
України.

Як передбачено ст.74 Сімейного кодексу
України, якщо жінка та чоловік
проживають однією сім'єю, але не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності жінки та чоловіка,
які не перебувають у шлюбі між собою
або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

При застосуванні ст.74 СК України, що
регулює поділ майна осіб, які
проживають у фактичних шлюбних
відносинах, зазначається у п.20
Постанови Пленуму Верховного Суд
України від 21.12.2007р. №11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», судам необхідно
враховувати, що правило зазначеної
норми поширюється на випадки, коли
чоловік та жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі і між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю.

Квартира за адресою: АДРЕСА_2 була
придбана ОСОБА_3 16.06.2006 року згідно
договору купівлі-продажу посвідченого
державним нотаріусом П'ятої
Запорізького нотаріальної контори
Бугрім О.В.( а.с.18-19), тобто у період
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а
тому вказана квартира є об'єктом
спільної сумісної власності сторін.

Квартира згідно договору
купівлі-продажу від 16.06.2006 року була
придбана ОСОБА_3 за 32 000 доларів США.

Однокімнатна квартира за адресою:
АДРЕСА_9, яка належала ОСОБА_3 на праві
приватної власності була продана нею
13.09.2006 року згідно договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округ ОСОБА_19
за 18 000 доларів США ( а.с.10).

Судом було також встановлено, що з
метою купівлі квартири ОСОБА_4 у 2006 році
було позичено у ОСОБА_8 6000 доларів США
та у свого батька ОСОБА_20 ним було
позичено 10 000 доларів США., що
підтверджується відповідними
розписками та показаннями свідків. (
а.с.136,137)

З цього,на думку суду, випливає, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, проживаючи разом
бажали придбати спільне житло та
частки позивача та відповідачки в сумі,
що була ними витрачена на купівле
квартири є рівнозначними.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільно сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Встановлено, що будь-яких письмових
договорів між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 щодо
майна, набутого ними за час спільного
проживання, не укладалось.

Тому вимога позивача про визнання за
ним права власності на 1/2 частину
квартири підлягає задоволенню.

Статтею 71 СК України встановлені
способи та порядок поділу майна, що є
об'єктом прав спільної сумісної
власності подружжя.

Так, майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може
бути вирішений судом. При цьому суд
взяв до уваги інтереси дружини,
чоловіка, дітей та інші обставини, що
мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

У судовому засіданні було досліджено
також розмір заробітних плат позивача
та відповідачки, що дало суду зробити
висновки, що речі які придбані
сторонами за цей час, могли бути
придбані за сумісні грошові кошти, а не
на кошти одинокої матері ОСОБА_3.

Оскільки встановлено факт проживання
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 без шлюбу однією
сім'єю у період з лютого 1997 року по
серпень 2013 року включно, суд вважав за
необхідне визнати об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
наступне майно, яке було придбане у
вказаний період: квартиру АДРЕСА_2;
холодильник Samsung RL- 48RЕСVВ; телевізор
Samsung LЕ 32Н87; мікрохвильову піч Samsung;
хлібопіч ZELMER 43Z011; кондиціонер LG S12АN, а
також меблі: стінний гарнітур; кухонний
гарнітур; ліжко двоспальне; м'який
куток.

При цьому суд виходив з того, що факт
придбання вказаного майна в період
сумісного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3
підтверджується наданими у справі
доказами, (а.с.176,180,181,182,183,184, 185)

Суд вирішив розділити сумісне майно
подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_21, виділивши:

ОСОБА_4 - холодильник Samsung RL-48RЕСVВ;
мікрохвильову піч Samsung; стінний
гарнітур та м'який куток.

ОСОБА_3 - телевізор Samsung LЕ 32Н87; хлібопіч
ZELMER 43Z011; кондиціонер LG S12АN ; кухонний
гарнітур; ліжко двоспальне.

За таких обставин, судова колегія
приходить до висновку, що судом першої
інстанції з'ясовані всі обставини
справи, які мають істотне значення для
правильного вирішення спору, дана
належна оцінка письмовим доказам у
сукупності з доводами сторін, висновки
суду відповідають обставинам справи,
доводи апелянта, аналогічні доводам
відповідачки у суді першої інстанції,
не спростовують правильність
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для скасування оскаржуваного
рішення немає.

Керуючись ст.ст.307,308,314,317 ЦПК
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Запоріжжя від 28 березня 2014 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

судді: