АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3383/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Нельга Д. В. Доповідач - Куценко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

11 червня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Городничої В.С.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Заводського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 05 лютого
2014 року, по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк «Надра»
про визнання договору поруки
припиненим, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3, ПАТ КБ «Надра» про визнання
договору поруки припиненим.

В обгрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що 23.01.2008
року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір, за яким
ОСОБА_3 отримала кредит в сумі в сумі
36402, 61 доларів США.

23.01.2008 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2
укладено договір поруки, згідно якого
позивач поручилася перед банком за
належне виконання ОСОБА_3 взятих
зобов'язань.

ОСОБА_3 свої зобов'язання належним
чином не виконала, через що утворилась
заборгованість в сумі 413808 грн. 92 коп.,
яка за рішенням Заводського районного
суду м. Дніпродзержинська від 07.10.2011
року була солідарно стягнута з ОСОБА_3
та ОСОБА_2

ОСОБА_2 посилається на те, що після
ознайомлення з цим рішенням 14.03.2013 року
їй стало відомо, що без її згоди як
поручителя відбулося збільшення
відсоткової ставки за користування
кредитом, внаслідок чого збільшився
обсяг її відповідальності як
поручителя, що є підставою для
припинення договору поруки.

Рішенням Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська від 05.02.2014 року
ОСОБА_2 було відмовлено в задоволенні
позову про визнання договору поруки
припиненим /а.с. 62-63/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду, та
ухвалити нове, яким задовольнити її
позовні вимоги в повному обсязі /а.с.
67-69/.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду
скасуванню, відповідно до ст. 309 ЦПК
України, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повного і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону
ухвалене у справі рішення суду не
відповідає.

Судом встановлено, що 23.01.2008 року між
ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № 751522/ФЛ, за яким
ОСОБА_3 отримала кредит в сумі в сумі
36402, 61 доларів США, строком до 12.01.2038 року
для покупки квартири, відсоткова
ставка за користування кредитом 0, 89% на
місяць а.с. /7-9/.

23.01.2008 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2
укладено договір поруки № 751522/ФЛ-П,
згідно якого позивач поручилася перед
банком за належне виконання ОСОБА_3
взятих зобов'язань /а.с. 5/.

23.01.2008 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3
укладено іпотечний договір № 751522/ ФЛ-3
/а.с. 10-11/.

ОСОБА_3 свої зобов'язання належним
чином не виконала, через що утворилась
заборгованість в сумі 413808 грн. 92 коп.,
яка за рішенням Заводського районного
суду м. Дніпродзержинська від 07.10.2011
року була солідарно стягнута з ОСОБА_3
та ОСОБА_2 /а.с. 54-56/.

У березні 2013 року ОСОБА_2 стало відомо,
що в серпні 2008 року банк змінив
позичальнику розмір відсоткової
ставки, зазначених у п. 1.3.1 до розмірів
встановлених тарифами банку по
відповідному банківському продукту, що
становить 14.19% річних, про що її
офіційно було повідомлено листом банку
№ 599 від 27.02.2014 року /а.с. 78/.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
посилався на те, що відповідно до ч.1 ст.
558 ЦК України, зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом, що зі змісту
зазначених норм встановлено
презумпцію припинення поруки в разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності, а тому звернення до
суду з позовом про визнання договору
поруки припиненим не є необхідним.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції помилково прийшов до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2
задоволенню не підлягає.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із
способів захисту цивільних прав та
інтересів є визнання права, що в рівній
мірі означає як наявність права, так і
його відсутність або відсутність
обов'язків.

Зі змісту ч.3 ст. 16 ЦК України
вбачається, що суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

До припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання без
згоди поручителя, які призвели або
можуть призвести до збільшення обсягу
відповідальності останнього.
Збільшення відповідальності
поручителя внаслідок зміни основного
зобов'язання виникає в разі: підвищення
розміру процентів; відстрочення
виконання, що призводить до збільшення
періоду, за який нараховуються
проценти за користування чужими
грошовими коштами; установлення
(збільшення розміру) неустойки;
встановлення нових умов щодо порядку
зміни процентної ставки в бік
збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких
беруть участь, збільшення кредитної
процентної ставки навіть за згодою
банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови
договору поруки, не дає підстав
покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму
від 30.03.2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» якщо в
договорі поруки не узгоджені умови
зміни розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати без
додаткового повідомлення поручителя
та укладення окремої угоди, а з
обставин справи не вбачається
інформованість поручителя і його
згоди на збільшення розміру його
відповідальності, поручитель має право
на пред'явлення позову про визнання
договору поруки припиненим.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем не надано суду будь-яких
доказів того, що ОСОБА_2 як поручитель
була повідомлена про підвищення
відсоткової ставки за кредитним
договором.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в
повному обсязі, а рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 05 лютого 2014 року -
скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати договір поруки № 751522/ФЛ-П від 23
січня 2008 року укладений між Публічним
акціонерним товариством Комерційний
банк «Надра» та ОСОБА_2 припиненим.

Стягнути з ОСОБА_3 та Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «Надра» на користь ОСОБА_2 судові
витрати в сумі по 118 грн. 25 коп. з
кожного.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді :