Єдиний унікальний номер 261/2703/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2905/2014
Справа № 22ц/775/2905/14
Єдиний унікальний номер 261/2703/13-ц
інстанції Фунжий О.А.
Доповідач Кішкіна І.В.
І М Е Н Е М У К Р
03 квітня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області у складі:
головуючого судді
суддів
Алексєєва А.В., Кішкіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Петровського районного суду м.
Донецька від 13 травня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
виконавчого комітету Петровської
районної ради в м. Донецьку про
визнання права власності,
В квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до виконавчого комітету
Петровської районної ради в м. Донецьку
про визнання права власності,
посилаючись на те, що йому на підставі
договору про надання у безстрокове
користування земельної ділянки для
зведення індивідуального житлового
будинку на праві приватної власності
від 15 серпня 1960 року була виділена
відповідна земельна ділянка, на якій
було зведено домоволодіння АДРЕСА_1,
яке складається з житлового будинку
літ. А-1 загальною площею 53,6 кв.м,
житловою площею 25,8 кв.м, прибудови
літ.А, погребу літ. А1, ганку літ. А2, душу
літ.Е , сараїв літ.Ж, К, В, Г, гаражу літ.3,
оглядової ями літ.з, зливної ями літ.И,
літньої кухні літ.Б, прибудови до
літньої кухні літ.б, убиральні літ.Д,
трубопроводу, огородження № 2-7,
тротуару І, однак не було оформлено усі
необхідні правовстановлюючі
документи. Згідно з декларацією про
готовність об'єкта до експлуатації,
закінчений будівництвом об'єкт,
розташований по АДРЕСА_1, готовий до
експлуатації. Просив визнати його
власником зазначеного житлового
будинку та надвірних споруд.
Рішенням Петровського районного суду
м.Донецька від 13 травня 2013 року позов
ОСОБА_2 до виконкому Петровської
районної у м.Донецьку ради про визнання
права власності задоволено. Визнано за
ОСОБА_2 право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається
з житлового будинку літ. А-1 загальною
площею 53,6 кв.м, житловою площею 25, 8 кв.м,
прибудови літ. А, погребу літ. А1, ганку
літ. А2, душу літ. Е , сараїв літ. Ж, К, В, Г,
гаражу літ. 3, оглядової ями літ. з,
зливної ями літ. И, літньої кухні літ. Б,
прибудови до літньої кухні літ. б,
убиральні літ. Д, трубопроводу,
огородження № 2-7, тротуару І.

З вказаним рішенням не погодився
ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному
порядку, в апеляційній скарзі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
закрити провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1
позивач ОСОБА_2 помер. Позивач
приходиться йому батьком і вони разом
будували зазначене вище домоволодіння
АДРЕСА_1, вкладаючі сумісно та кожен
окремо власні кошти, будівельні
матеріали та особисті зусилля. Він
зареєстрований в зазначеному
домоволодінні з народження з 1957 року та
мешкає в ньому і нині. Таким чином, суд
першої інстанції, задовольняючи позов
ОСОБА_2 вирішив питання про його права,
позбавивши по суті його частки права
власності на домоволодіння.

ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного
суду не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Представник відповідача виконавчого
комітету Пролетарської районної у
місті Донецьку ради у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явився, про
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення згідно із ст.
214 ЦПК України суд вирішує такі питання:
чи мали місце обставини, якими
ґрунтувалися вимоги і заперечення, та
якими доказами вони підтверджуються ;
чи є інші фактичні дані (порушення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; як
розділити між сторонами судові витрати
та інше.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 на підставі договору про
надання у безстрокове користування
земельної ділянки для зведення
індивідуального житлового будинку на
праві приватної власності від 15 серпня
1960 року, реєстровий № 7867, були виділена
відповідна земельна ділянка АДРЕСА_1.

На вказаній земельній ділянці ОСОБА_2
збудовані: житловий будинок літ. А-1
загальною площею 53,6 кв.м, житловою
площею 25, 8 кв.м, прибудови літ. А, погреб
літ. А1, ганок літ. А2, душ літ. Е , сараї
літ. Ж, К, В, Г, гараж літ. 3, оглядова яма
літ. з, зливна яма літ. И, літня кухня
літ. Б, прибудови до літньої кухні літ.
б, убиральня літ. Д, трубопровід,
огородження № 2-7 , тротуар І.

Відповідно до звіту про технічне
обстеження будівельних конструкцій
від 12 липня 2012 року споруди
відповідають існуючим будівельним
нормам та їх технічний стан забезпечує
їх безпечну та надійну експлуатацію.

Дійшовши висновку про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що позовні вимоги обґрунтовані,
оскільки вказані будівлі побудовані
позивачем на власні кошти,
відповідають вимогам будівельних норм
та правил, придатні для експлуатації за
призначенням.

З такими висновками суду першої
інстанції апеляційний суд погодитися
не може, оскільки до них суд першої
інстанції дійшов на неповно з'ясованих
обставинах справи та не у
відповідності з нормами матеріального
і процесуального права.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України
(ст.4 ЦПК України).

Статтею 15 ЦПК України передбачено
право кожної особи на захист свого
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання, а також на захист
свого інтересу, який не суперечить
загальним засадам цивільного
законодавства.

Отже, задовольняючи позов ОСОБА_2, судом
не було враховане, що визнання в
судовому порядку права власності на
річ за загальним правилом є способом
захисту наявного цивільного права, а не
підставою його виникнення.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно із ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати
документа, який засвідчує його право
власності.

В матеріалах справи відсутні будь-які
відомості щодо порушення прав ОСОБА_2
при здійсненні свого права власності
на збудовані будівлі, за захистом якого
у нього виникла необхідність
звернутися до суду.

Порядок та умови надання дозволу на
виконання будівельних робіт
встановлено Порядком виконання
будівельних робіт, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 13 квітня 2011 року № 466. Зазначений
Порядок обов'язковим для застосування
усіма суб'єктами будівництва незалежно
від форм власності, відомчої
належності та джерел фінансування.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі та в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 376 ЦК
України житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотним порушенням
будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Згідно із ч. 5 ст. 376 цього ж Кодексу на
вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати
право власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших осіб.

У порушення вимог ст.ст. 214, 215 ЦПК
України суд не вирішив питання та не
встановив в рішенні, чи заявлено
позивачем позов саме з тих підстав, не
з'ясував осіб, прав та інтересів яких
торкається цей спір, чи врахована їхня
думка при здійсненні будівництва, чи не
порушуються їхні права цим.

Відповідно до ст.ст. 9, 28 Закону України
від 20 травня 1999 року № 687-Х1У «Про
архітектурну діяльність», ст.ст. 34, 37
Закону України від 17 лютого 2011 року
№3038-У1 «Про регулювання містобудівної
діяльності» та Порядку виконання
будівельних робіт, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 13 квітня 2011 року № 466, будівництво
(нове будівництво, реконструкція,
реставрація, капітальний ремонт)
об'єктів архітектури здійснюється
відповідно до затвердженої
документації, державних стандартів,
норм і правил у порядку визначеному
Законом. Власники та користувачі
об'єктів архітектури зобов'язані
отримувати в установленому законом
порядку дозвіл на виконання робіт,
пов'язаних із реконструкцією,
реставрацією чи капітальним ремонтом
об'єкта архітектури; Замовник має право
виконувати будівельні роботи після
направлення замовником повідомлення
про початок виконання будівельних
робіт Державній
архітектурно-будівельній інспекції
України або її територіального органу
або отримання дозволу на виконання
будівельних робіт згідно з переліком
об'єктів будівництва затверджених КМУ.
Дозвіл на виконання будівельних робіт
видається відповідними інспекціями
державного архітектурно - будівельного
контролю на безоплатній основі. Дозвіл
на виконання будівельних робіт з
нового будівництва є документом, що
посвідчує право забудовника
(замовника) та генерального підрядника
на виконання будівельних робіт, у
відповідності до затвердженої
проектної документації; Дозвіл на
виконання будівельних робіт надається
інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю,
які одночасно ведуть реєстр наданих
дозволів. Виконання будівельних робіт
без вищезазначеного дозволу
забороняється.

Основні вимоги та умови прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів визначені Законом України №
3038-У1 від 17 лютого 2011 року та Порядком
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 13 квітня 2011 року № 461, чинного на час
вирішення спору, відповідно до якого
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, залежно від
категорії складності, полягає у
реєстрації Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
та її територіальними органами
поданої замовником декларації про
готовність об'єкта до експлуатації або
на підставі акта готовності об'єкта до
експлуатації шляхом видачі Інспекцією
сертифіката. Рішення про відмову у
видачі сертифіката може бути оскаржено
до суду.

Однак у порушення зазначених норм суд
не дослідив, чи видавався ОСОБА_2
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Донецькій області дозвіл на виконання
будівельних робіт, чи приймався об'єкт
нерухомості згідно діючого
законодавства в експлуатацію, чи є
затверджена в установленому порядку
проектна документація, а крім того,
зазначені дозвіл та проектна
документація до матеріалів справи не
надані.

Суд не врахував зазначених вимог
закону, крім того, в матеріалах справи
відсутні належні документи щодо
звернення ОСОБА_2 до компетентних
органів за вирішенням питання про
надання дозволу на проведення
будівельних робіт, про відмову у
прийнятті самочинно збудованих
приміщень в експлуатацію.

В матеріалах справи також відсутні
висновки відповідних державних
органів: відділу архітектури та
будівництва, органів пожежного та
санітарного нагляду, органів
енергонагляду тощо з питань
відповідності самочинно збудованого
майна державним нормам та стандартам,
вимогам пожежної безпеки, санітарним
та іншим нормам, а наданий до
матеріалів справи звіт про технічне
обстеження будівельних конструкцій ВФ
«Науктехпроект» не може свідчити про
їх відповідність зазначеним нормам,
оскільки в ньому не зазначено, чи
відповідають вони державним
будівельним нормам і стандартам,
вимогам пожежної безпеки.

На підставі викладеного, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга щодо
скасування рішення суду підлягає
задоволенню.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 310 ч. 1 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі або залишенням
заяви без розгляду з підстав,
визначених статтями 205 і 207 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо померла фізична особа,
яка була однією із сторін у справі, якщо
спірні правовідносини не допускають
правонаступництва.

З огляду на те, що спірні за позовом
правовідносини щодо самочинного
будівництва не допускають
правонаступництва, беручи до уваги
невідповідність рішення суду вимогам
закону, відповідно до ст.ст. 310 ч. 1, 205 п. 6
ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню із закриттям провадження у
справі.

Керуючись ст.ст. 205 ч. 1 п. 6, 307, 310 ч. 1, 313-315
ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Петровського районного суду м.
Донецька від 13 травня 2013 року
скасувати.

Провадження по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету
Петровської районної ради в м. Донецьку
про визнання права власності закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді