Головуючий суду 1 інстанції - Скочій
Доповідач - Масенко Д.Є.
Справа № 421/4018/13-ц
Провадження № 22ц/782/1938/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі :

головуючого - судді Масенко Д.Є.,

суддів - Коротких О.Г., Орлова І.В.,

при секретарі - Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „Приватбанк" на заочне рішення
Первомайського міського суду
Луганської області від 16 січня 2014 року
по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк „Приватбанк" до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

встановила:

У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 та просив
стягнути з відповідача на його користь
заборгованість за кредитним договором
№ LGXRRX15580070 від 27.06.2007 року в сумі 33 308
гривень 66 копійок та судовий збір 333
гривні 09 копійок.

В обґрунтування позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» зазначив, що відповідно
до умов кредитного договору № LGXRRX15580070
від 27.06.2007 року ОСОБА_2 отримав кредит в
розмірі 1656,00гр. за сплатою відсотків за
користування у розмірі 12,00% на рік на
суму залишку заборгованості за
кредитом. Згода відповідача на
укладання кредитного договору на
відповідних умовах підтверджена
підписом ОСОБА_2 у заяві до якої додано
умови надання кредиту. Також, сторонами
встановлено строк позовної давності у 5
років. У порушення умов договору
відповідач свої зобов'язання належним
чином не виконував, у зв'язку з чим,
станом на 18.09.2013р., утворилась
заборгованість в сумі 33308,66грн., яку
позивач і просив стягнути з
відповідача.

Заочним рішенням Первомайського
міського суду Луганської області від 16
січня 2014р. відмовлено у задоволені
позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у
зв'язку з пропуском строку позовної
давності.

Не погоджуючись з цим рішенням
представник ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся з апеляційною скаргою та
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просив скасувати заочне рішення
суду і ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
осіб, які з'явились, дослідивши надані
докази, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду дійшла до
наступного.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом, обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні, під
час ухвалення рішення суд у числі інших
вирішує також питання, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються, які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин, яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Наведені вимоги закону судом виконані
у повному обсязі не були.

Відмовляючи у задоволені позову суд
першої інстанції виходив з положень ст.
257,258 ЦК, ч.11 ст. 11 Закону України „Про
захист прав споживачів" та з того, що з
27.06.2008 року, дати коли грошові кошти за
кредитним договором повинні бути
повернуті, пройшло 5р. 3 міс., поважних
причин пропуску строку позовної
давності позивач не надав, однак з
такими висновками суду 1 інстанції
судова колегія погодитись не може з
огляду на наступне.

Загальна позовна давність відповідно
до ст. 257 ЦК України дійсно
встановлюється у три роки. Згідно ч. 1
ст. 259 ЦК України позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін, а
відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. Згідно ст. 252 ЦК України
строк визначається роками, місяцями,
днями та годинами. Термін визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати.
Відповідно до п. 5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), які були
надані представником позивачем до
апеляційного суду, строк позовної
давності по вимогам про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені,
штрафів за даним Договором,
встановлено сторонами тривалістю 5
років.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України
передбачено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем у справі заяви про
застосування судом строку позовної
давності не надавалось.

Таким чином, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції при
ухваленні заочного рішення у справі
помилково дійшов висновку про
наявність підстав для відмови у
задоволені позову з мотивів пропуску
строку позовної давності, оскільки за
законодавством чітко передбачено, що
суд застосовує строк позовної давності
лише при наявності заяви сторони.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитор)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальнику в розмірі і на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит і сплатити відсотки.

Як убачається з укладеного між
сторонами кредитного договору №
LGXRRX15580070 від 27.06.2007 року, відповідач
отримав кредит у розмірі 1656,00грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 1 % на місяць на суму
залишку заборгованості за кредитом
строком на 24 місяці з 27.06.2007р. по 27.06.2008р.
Відповідно до умов укладеного договору
позичальник повинен був повертати
грошові кошти щомісячно у розмірі 187,83
грн. в період з 20 по 27 число кожного
місяця, тобто договором фактично
встановлений і графік погашення
заборгованості за кредитним договором.

Станом на 18.09.2013р. заборгованість
відповідача за кредитним договором
склала 33 308 гривень 66 копійок. у зв'язку
з тим, що відповідач своєчасно
виконував свої зобов'язання за
договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Виходячи з положень наведеної норми
права та обставин справи судова
колегія вважає, що між сторонами
склались договірні відносини, які
відповідачем в повному обсязі не
виконувались, що призвело до наявності
заборгованості, яка підлягає стягненню
на користь позивача і становить 33 308, 66
грн.

Згідно ст. 307 ЦПК України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право:

1) постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення
рішення без змін;

2) скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування
рішення суду першої інстанції і
закриття провадження у справі або
залишення заяви без розгляду.

З огляду на викладене рішення суду
підлягає скасуванню с ухваленням
нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307,309 ЦПК України,
судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „Приватбанк" - задовольнити.

Заочне рішення Первомайського
міського суду Луганської області від 16
січня 2014 року -скасувати.

Ухвалите нове рішення, яким стягнути з
ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№ LGXRRX15580070 від 27.06.2007 року в сумі 33 308 (
тридцять три тисячі триста вісім)
гривень 66 копійок та судовий збір 333
(триста тридцять три) гривні 09 копійок.

Рішення набирає чинності негайно,
однак може бути оскаржено протягом 20
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: