Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №276/224/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
Сульженко Леонід Петрович
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04 червня 2014 року апеляційний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді
Миніч Т.І.,

суддів:
Трояновської Г.С.,

Павицької
Т.М.,

при секретарі судового

засідання
Камінній М.О.,

з участю представника
позивача

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»

на рішення Володарсько-Волинського
районного суду від 25 квітня 2014 року

у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2014 року ПАТ «Акцент-Банк»
звернувся до суду з позовом. Просив
стягнути з відповідача заборгованість
за кредитним договором №AN48CC9HGC0078 від
26.09.2011 року у загальному розмірі 24 682,88
грн. та 246,83 грн. судових витрат. В
обґрунтування позову Банк зазначав, що
26 вересня 2011 року з ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір на суму 17 800
грн. зі сплатою 0,12% на рік за
користування кредитом на суму залишку
заборгованості. Проте взяті на себе
зобов'язання відповідач не виконав,
внаслідок чого утворилася
заборгованість у вказаній сумі, що
підтверджується розрахунком.

Рішенням Володарсько-Волинського
районного суду від 25 квітня 2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акцент-Банк»
заборгованість за кредитом - 12851,19 грн.,
заборгованість за процентами - 13,97 грн.,
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 4837,55 грн., пеню
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 328,60 грн.,
штраф - 500 грн., процентна складова - 1151,57
грн. і судовий збір в сумі 243,60 грн. В
іншій частині позов залишено без
задоволення.

У поданій апеляційній скарзі
публічне акціонерне товариство
«Акцент-Банк» просить вказане рішення
змінити в частині вимог про стягнення
пені та задовольнити вимоги Банку в цій
частині в повному обсязі. На думку
апелянта, рішення суду першої
інстанції в оскаржуваній частині
ухвалено з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі кредитного договору від 26
вересня 2011 року відповідач ОСОБА_3
отримав в Банку кредит в сумі 17 800 грн.
на строк до 25 вересня 2014 року зі сплатою
0,12% на рік за користування кредитом на
суму залишку заборгованості (а.с.5-12).

Факту порушення зобов"язань за
кредитним договором відповідач не
заперечував.

Тому, відповідно до ст.ст.526,1054 ЦК суд
обгрунтовано стягнув з останнього
заборгованість, що виникла внаслідок
несвоєчасного погашення кредиту.

Рішення суду в частині вимог про
стягнення заборгованості за основним
кредитом, відсотками, штрафом, комісії
не оскаржується. Тому, враховуючи
положення ст.303 ЦПК законність рішення
в цій частині апеляційним судом не
перевіряється.

Разом з тим, зменшуючи розмір пені на
5000 грн.(з 5328,6 грн. до 328,60 грн.), суд першої
інстанції виходив із того, що розмір
пені перевищує заборгованість по
кредиту, відповідач не працює, має на
утриманні двох дітей. Проте, в повній
мірі погодитись з такими висновками
суду неможливо, оскільки суд не
врахував наступного.

Істотними обставинами в розумінні ч.3
ст.551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь
виконання зобов"язання боржником;
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов"язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов"язання (п.27 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року „Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин").

Так, зменшення розміру пені правильно
застосовано судом за заявою
відповідача (а.с.41).

Проте, обставини, на які послався суд,
мотивуючи рішення в оскаржуваній
частині, не давали підстав фактично для
звільнення відповідача від сплати
пені.

Зокрема, із довідки з місця
проживання відповідача вбачається, що
він не працював вже і на час отримання
кредиту, та на його утриманні
перебувала дитина (а.с.50,53).

Разом з тим, враховуючи часткове
погашення кредиту (майже на 30%),
відсутність негативних наслідків для
позивача через прострочення виконання
зобов"язання, апеляційний суд вважає за
можливе визначити розмір пені в сумі 2500
грн.

За наведених обставин та відповідно
до п.1 ч.1 ст.309 ЦПК оскаржуване рішення
підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313,314,316ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
задоволити частково.

Рішення Володарсько-Волинського
районного суду від 25 квітня 2014 року
змінити.

Збільшити розмір стягнутої з ОСОБА_3
пені з 328,6 грн. до 2500 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: