Єдиний унікальний номер 258/2092/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4219/2014
Єдиний унікальний номер 258/2092/14-ц
Номер апеляційного провадження
22ц775/4219/2014 Головуючий 1
інстанції Леонов О.С.
Доповідач Кішкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді
Новосядлої В.М.,

суддів
Жарової Ю.І., Кішкіної І.В.,

при секретарі
Козаку І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Кіровського районного суду м.Донецька
від 04 квітня 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

Рішенням Кіровського районного суду
м.Донецька від 04 квітня 2014 року позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання неповнолітньої
дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини всіх видів доходу щомісячно,
але не менш 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 21 лютого 2014 року й до
досягнення дитиною повноліття. З
ОСОБА_1 стягнуто судовий збір.

З вказаним рішенням не погодився
відповідач ОСОБА_1 та оскаржив його в
апеляційному порядку, в апеляційній
скарзі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення змінити,
стягнувши з нього на користь позивачки
аліменти в розмірі 1/8 частини його
заробітку.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що судом було невірно
визначено, що відповідачем не надано
суду доказів того, що розмір доходу
відповідача не надає йому можливості
сплачувати аліменти у розмірі
заявленому в позові, оскільки
відповідач надав суду відповідні
докази, а саме договір оренди квартири,
копії кредитних договорів, довідки з
банків. Судом було невірно надана
оцінка цим доказам і тому суд першої
інстанції прийшов до помилкового
висновку, що укладення кредитних
договорів свідчить про добрий
матеріальний стан відповідача, в той
час як надані суду докази свідчать про
витрати відповідача, які по відношенню
до отримуваного ним доходу становить
майже 75%.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
апеляційного суду підтримав доводи
апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Позивачка ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_4, яка діє на підставі договору, в
судовому засіданні апеляційного суду
просили апеляційну скаргу відхилити,
рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
як вбачається з матеріалів справи, що
сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі, який було зареєстровано 06
березня 2010 року відділом реєстрації
актів цивільного стану Ленінського
районного управління юстиції у м.
Донецьку, актовий запис № 82. Рішенням
Кіровського районного суду м.Донецька
від 03 березня 2014 року шлюб між
сторонами розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають
неповнолітню дитину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_1. Дитина мешкає з матір'ю,
знаходиться на її утриманні.
Відповідач працює, має змогу надавати
матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття,
відповідач свої обов'язки щодо
утримання дитини не виконує,
матеріальну допомогу на утримання
дитини не надає.

Апеляційний суд вважає, що висновок
суду першої інстанції про задоволення
позовних вимог про стягнення аліментів
на утримання неповнолітньої дитини
відповідає вимогам закону та
обставинам справи.

Згідно із ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у нього інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина, інших
обставин, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку.

Таким чином, враховуючи стан здоров'я
та матеріальне становище відповідача,
стан здоров'я та матеріальне становище
неповнолітньої дитини, суд
обґрунтовано прийшов до висновку про
стягнення аліментів в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку
відповідача, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15 травня 2006
року № 3 за відсутності домовленості
між батьками про сплату аліментів на
дитину той із них, з ким вона проживає,
вправі звернутися до суду з
відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181
СК аліменти на дитину присуджуються в
частці від заробітку (доходу) її матері,
батька (ст.183 цього Кодексу) або в
твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і
виплачуються щомісячно.

Апеляційний суд вважає, що суд
правильно оцінив докази, що надані
сторонами, та дав їм належну правову
оцінку. Підстави для переоцінювання
наявних в матеріалах справи доказів
відсутні.

Відповідач не надав суду будь-яких
доказів, які б спростовували позовні
вимоги.

За таких підстав суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив позов.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що судом невірно надана оцінка
доказам щодо сплату відповідачем за
кредитними договорами та оренди
квартири, які свідчать про витрати, які
по відношенню до отримуваного ним
доходу становить майже 75%, не впливають
на правильність висновків суду першої
інстанції, оскільки відповідно до ч.1
ст.183 СК України частка доходу, яка
стягується визначається судом в
кожному конкретному випадку.

Інші доводи апеляційної скарги
відповідача також не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду
м.Донецька від 04 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді