Лутугинський районний суд Луганської
Справа № 416/2713/13-ц
Провадження № 2/416/54/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року Лутугинський районний
суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Заботіна В.В.

при секретарі - Донецькій А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
приватний нотаріус ОСОБА_3 та
Лутугинське РКП «БТІ», про визнання
угод недійсними, -

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_2, треті особи:
приватний нотаріус ОСОБА_3 та
Лутугинське РКП «БТІ», про визнання
угод недійсними, посилаючись на
наступне.

22 жовтня 1996 року ОСОБА_4 уклала
шлюб з ОСОБА_5 і проживала з ним до
моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1.
Практично весь період спільного
проживання ОСОБА_5 знущався з ОСОБА_4,
принижував її, залякував, застосовував
заходи фізичного впливу з метою
беззаперечного підпорядкування його
волі й виконання різних його вимог.
Побоюючись його неадекватної
поведінки та психічної
неврівноваженості ОСОБА_4 боялася
розірвати цей шлюб і вимагати
виселення ОСОБА_5 з будинку, оскільки
родичів, які могли б її захистити і які
проживали поруч із нею, у неї немає, а
позивач - її спадкоємець, проживав на
відстані більш ніж 400 км.

Скориставшись викладеними вище
обставинами, здійснюючи на ОСОБА_4
тривалий час психічний і фізичний тиск,
погрожуючи застосуванням фізичної
сили, ОСОБА_5 зажадав від неї передачі
йому права власності на половину
будинку з земельною ділянкою.
Побоюючись за своє життя й здоров'я,
оскільки ОСОБА_4 знала про реальність
виконання висловлюваних погроз, вона
змушена була оформити на ОСОБА_5 ?
частину належного їй домобудівництва,
не маючи до цього намірів здійснення
такої угоди, оскільки у зведенні
будинку і його утримуванні він ніякої
участі не приймав і претендувати на
частину власності не міг. Одночасно з
договором дарування ? частини будинку
від 12 травня 1997 року був оформлений
договір дарування ? частини земельної
ділянки, на якій розташований будинок,
а саме за адресою: АДРЕСА_1. Вважаючи ці
угоди неправомірними й такими, що
підлягали визнанню судом недійсними,
як укладеними під впливом насильства,
ОСОБА_4 звернулася до суду, але до
ухвалення рішення судом, ІНФОРМАЦІЯ_2
померла, у зв'язку з чим провадження у
цивільній справі №2-8-2012р. було закрите
ухвалою суду від 17.05.2012р. у зв'язку зі
смертю позивача.

Позивач, як єдиний спадкоємець
ОСОБА_4 за заповітом та, оскільки
зачіпаються його права на спадкове
майно, звернувся до суду з даним
позовом про визнання даних угод
недійсними, оскільки вони були
укладені ОСОБА_4 з ОСОБА_5 під впливом
фізичного й психічного тиску з його
боку, саме до ОСОБА_2 в зв'язку з тим, що
у цей час право власності на частину
будинку, раніше передану ОСОБА_4 за
договором дарування, перейшло за
договором довічного утримання до
доньки ОСОБА_5 - ОСОБА_2( відповідача по
справі).

Позивач ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_6 в судовому
засіданні підтримали позовні вимоги,
просили визнати недійними договори
дарування ? частини житлового
домобудівництва, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, та ? частини земельної
ділянки, розташованої за цією ж
адресою, укладені між ОСОБА_4 й ОСОБА_5
12.05.1997 року, оскільки вони були укладені
під впливом фізичного й психічного
тиску; також в судовому засіданні
пояснили, що обставини, викладені в
позові, стали відомі з матеріалів
цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про визнання угод недійсними, а
також з бесід зі спадкодавцем після
смерті ОСОБА_5, бесід зі своєю сестрою
(нині померла), яка приїздила до
спадкодавця, та з сусідами - свідками по
даній і попередній справі. Посилались
на те, що оскільки пред'явлено позов про
визнання угод недійсними, а не про
розірвання договорів дарування в
порядку ст. 728 ЦК України, на цей спір
розповсюджується строк загальної
позовної давності, а не спеціальної, у
зв'язку з чим строк звернення до суду
вважають не пропущеним.

Відповідач ОСОБА_2 позов не
визнала, в судовому засіданні пояснила,
що її батько ОСОБА_5 перебував в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, жили
однією сім'єю, будинок в них був
оформлений на двох, усі витрати були на
двох. Просила відповідно до ст. 258 ЦК
України застосувати в цивільній справі
строк позовної давності в один рік,
який починає відлік з моменту
укладення договорів дарування, тобто з
12 травня 1997р.

Третя особа - приватний нотаріус
ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не
визнала, просила відмовити в його
задоволенні у зв'язку з відсутністю
обставин, які б обґрунтовували вимоги
позивача; пояснила, що у 1997 році ОСОБА_4
звернулася до неї за роз'ясненням її
прав та обов'язків щодо розпорядження
нею її нерухомим майном - житловим
будинком, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1; вона надала консультацію,
роз'яснила їй щодо земельної ділянки,
яка на той момент була не
приватизована, надала перелік
документів, які необхідні для
подальшого укладання угод. Приватний
нотаріус зазначила, що під час
нотаріального процесу, щодо
посвідчення договорів дарування,
зовнішній вираз волі ОСОБА_4 відповідав
внутрішньому і співпадав з часом
добрих подружніх стосунків. У момент
вчинення правочинів вона чітко
керувала своїми діями і розуміла
природу зазначених правочинів.
Грамотно поставлені нею питання, її
поведінка в момент надання
консультацій та в момент посвідчення
договорів підтверджували її рішучість,
прагматичність, вміння зважувати
ситуації, розуміння змісту
нормативно-правових актів. Протягом
нотаріального процесу, який тривав
приблизно 1,5-2,5 години а ні з боку
дарувальника, ні з боку обдаровуваного
не виникнули заперечення щодо
посвідчення договорів. Зазначила, що
нею були посвідчені нотаріальні дії
(договори) згідно діючого на той час
законодавства, волевиявлення у сторін
було вільним, справжнім та ніякого
впливу на ОСОБА_4 з боку ОСОБА_5 ні
фізичного ні психічного вона не
помітила.

Представник третьої особи -
Лутугинського РКП «БТІ» в судовому
засіданні пояснила, що в 1997 році ОСОБА_4
зверталася до БТІ за
довідкою-характеристикою на нерухоме
майно; щодо укладання договорів
дарування пояснити нічого не може, тому
при вирішенні спору покладається на
розсуд суду.

Вислухавши пояснення позивача та
його представника, відповідача, третіх
осіб, свідків, дослідивши матеріали
справи, суд вважає позов таким, що не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

22 жовтня 1996 року ОСОБА_4 уклала шлюб з
ОСОБА_5, актовий запис №122, що
підтверджується довідкою відділу РАЦС
Лутугинського районного управління
юстиції №3.69/421 від 12.08.2008р. (а.с.10)

12 травня 1997 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
було укладено договір дарування ?
частини житлового будинку АДРЕСА_1,
який посвідчений приватним нотаріусом
Лутугинського районного нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстрований в
реєстрі за №609. (а.с. 6-7)

12 травня 1997 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
було укладено договір дарування ?
частини земельної ділянки, площею 0,1003
га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
для обслуговування житлового будинку
та господарських будівель, який
посвідчений приватним нотаріусом
Лутугинського районного нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстрований в
реєстрі за №611. (а.с. 8-9)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1. (а.с.85) ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_2. (а.с.11)

За життя 30.04.2010р. ОСОБА_4 склала заповіт
та все своє майно, де б воно не було і з
чого б воно не складалося, і взагалі все
те, що їй належало на день смерті і на що
вона за законом мала право, заповіла
племіннику ОСОБА_1. Заповіт було
посвідчено державним нотаріусом
Лутугинської державної нотаріальної
контори Луганської області Науменко
Л.С., зареєстровано в реєстрі за №1-538.
(а.с.12)

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до довідки Лутугинської
державної нотаріальної контори №831/01-16
від 05.06.2012р. (а.с.13) позивач подав заяву
про прийняття спадщини за заповітом,
але як встановлено в судовому
засіданні, свої спадкові права не
оформив, оскільки вважає, що його права
порушені, тому звернувся до суду з
даним позовом про визнання договорів
дарування ? частин житлового
домобудівництва та земельної ділянки,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1,
недійсними на підставі того, що вони
були укладені під впливом фізичного й
психічного тиску з боку ОСОБА_5,
посилаючись на те, що після смерті
ОСОБА_5 йому стало відомо з матеріалів
цивільної справи за позовом ОСОБА_1 про
визнання угод недійсними, а також з
бесід зі спадкодавцем, бесід зі своєю
нині покійною сестрою, та з сусідами -
свідками по справі про те, що в період
шлюбу ОСОБА_5 знущався з ОСОБА_4,
принижував її, тривалий час здійснював
на неї психічний і фізичний тиск,
погрожуючи застосуванням фізичної
сили, змусив її передати йому право
власності на половину будинку та
земельної ділянки за вказаною вище
адресою.

Згідно ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України, який набрав чинності з
01.01.2004р., Цивільний кодекс України
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Крім того, відповідно до п. 2
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 від 06.11.2009р. «Про судову
практику розгляду цивільних прав про
визнання угод недійсними»
відповідність чи невідповідність
правочину вимогам законодавства має
оцінюватися судом відповідно до
законодавства, яке діяло на момент
вчинення правочину.

Із змісту ст. 57 ЦК УРСР, яка діяла
на час укладення угод, вбачається, що
угода, укладена внаслідок насильства,
погрози може бути визнана недійсною за
позовом потерпілого. Якщо угода
визнана недійсною з однієї з
зазначених підстав, то потерпілому
повертається другою стороною все
одержане нею за угодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦК України
правочин, вчинений особою проти її
справжньої волі внаслідок
застосування до неї фізичного чи
психічного тиску з боку другої сторони
або з боку іншої особи, визнається
судом недійсним.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р.
«Про судову практику розгляду
цивільних прав про визнання угод
недійсними» при вирішенні спорів про
визнання недійсним правочину,
вчиненого особою під впливом
насильства, судам необхідно
враховувати, що насильство має
виражатися в незаконних, однак не
обов'язково злочинних діях. Факт
насильства не обов'язково має бути
встановлений вироком суду,
постановленим у кримінальній справі.

Але в позовній заяві та в судовому
засіданні позивач не довів той факт, що
договори дарування ? частини житлового
будинку та ? частини земельної ділянки,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1, від
12.05.1997р. між ОСОБА_4 й ОСОБА_5 були
укладені внаслідок насильства та
погрози, під впливом фізичного й
психічного тиску з боку ОСОБА_5.

Посилання позивача на пояснення
свідків як на докази обґрунтування
своїх вимог суд не може прийняти до
уваги, оскільки вони не підтвердили
факт укладення спірних угод внаслідок
насильства та погрози.

Так, свідок ОСОБА_8 в судовому
засіданні пояснила, що їй відомо, що
чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_9 ображав її та
займався рукоприкладством; коли вона
ходила робить їй уколи, вона бачила у
неї синці на грудній клітині; про
договори дарування вона нічого не знає.

Свідок ОСОБА_10 в судовому
засіданні пояснила, що коли ОСОБА_4 жила
з ОСОБА_5, в них постійно були крики,
скандали, він її кривдив; колись її
оглядав лікар і помітив синець на
груді, чоловік пояснив, що вона впала;
про переоформлення документів на
будинок вона нічого пояснити не може.

Свідок ОСОБА_11 в судовому
засіданні пояснила, що вона знайома з
ОСОБА_4 була з 1996 року; навесні 1997 року
ОСОБА_4 їй розповідала, що ОСОБА_5 їй
погрожує, що вона його боїться, що він
її вб'є, викликати дільничного
інспектора міліції вона боялась;
пояснила, що вона чула, як ОСОБА_5 їй
говорив, що підписуй, а то я тебе вб'ю.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні
пояснила, що дату вона не пам'ятає, але
знаходячись на городі почула
нецензурну лайку у сусідів; їй сусідка
розповідала, що підписала документи на
? частину будинку; потім ОСОБА_5
затягнув дружину на веранду та почав її
бити; їй відомо, що ОСОБА_5 також виганяв
її на вулицю; після побиття вона
почувала себе недобре.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
пояснила, що вона ОСОБА_4 знає з
дитинства; коли вона вийшла заміж за
ОСОБА_5, дома в них вона не була, сусіди
розповідали, що він грубіян та
скандаліст; ОСОБА_4 їй розповідала, що
ОСОБА_5 в її адресу висловлював погрози.
Коли вона була депутатом міської ради,
вона пропонувала викликати ОСОБА_5 на
комісію, але ОСОБА_4 заборонила їй це
робити.

Таким чином, з пояснень свідків
вбачається лише той факт, що подружні
стосунки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не були
доброзичливими, але про підстави та
обставини укладення спірних договорів
дарування частин житлового
домобудівництва та земельної ділянки
свідки в судовому засіданні пояснень
не надали.

Інших доказів обґрунтування своїх
вимог позивач під час розгляду справи
не навів, тому суд при постановленні
даного рішення ґрунтується на доказах,
встановлених на підставі пояснень,
наданих в судовому засіданні третьою
особою - приватним нотаріусом ОСОБА_3,
та приходить до висновку, що в період
нотаріального процесу, який як
встановлено в судовому засіданні
тривав приблизно 1,5-2,5 години, а ні з
боку дарувальника, ні з боку
обдаровуваного не виникнули
заперечення щодо посвідчення
договорів, волевиявлення у сторін було
вільним, справжнім та наявність впливу
на ОСОБА_4 з боку ОСОБА_5 ні фізичного ні
психічного під час укладення договорів
дарування судом не встановлено, спірні
угоди не були укладені внаслідок
насильства та погрози.

На підставі наведеного, зібрані у
справі докази та їх належна оцінка
вказують на наявність підстав для
відмови в задоволенні позову ОСОБА_1
про визнання договорів дарування ?
частини житлового домобудівництва та ?
частини земельної ділянки,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1,
укладених 12.05.1997р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
недійсними за недоведеністю.

Суд не погоджується з вимогою
відповідача щодо застосування
відповідно до ст. 258 ЦК України
спеціальної позовної давності в один
рік, який починає відлік з моменту
укладення договорів дарування, тобто з
12 травня 1997р., оскільки дана норма
застосовується до вимог про
розірвання договору дарування, а
позивач такі вимоги в даній справі не
заявляє.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 231, 392, 1216, 1218 ЦК України, ст. 57 ЦК
УРСР, Постановою Пленуму Верховного
Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання угод недійсними», ст. ст. 3, 10,
11, 60, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус
ОСОБА_3 та Лутугинське РКП «БТІ», про
визнання угод недійсними відмовити за
недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Луганської області
через Лутугинський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я :