Справа № 1903/1972/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2014

Бучацький районний суд Тернопільської
області

в складі:

одноособово суддею
Федорончуком В.Б.,

при секретарі
Тарчинській Л.Я.,

з участю позивачки
ОСОБА_1,

представника позивачки
ОСОБА_2,

відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідачів
ОСОБА_5,

представників третьої особи -
Озерянської

сільської ради Бучацького району
Семанишина В.А., Кривінської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Бучач справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
третьої особи Озерянської сільської
ради Бучацького району Тернопільської
області про зобов'язання відновити
межу земельної ділянки та усунути
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та третьої особи
Озерянської сільської ради Бучацького
району Тернопільської області про
зобов'язання відновити межу земельної
ділянки та усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою
площею 0,0023 га шляхом демонтування
огорожі між земельними ділянками,
мотивуючи тим, що відповідачі порушили
межовий знак між їхніми земельними
ділянками, розташованими в с.Озеряни
Бучацького району, самовільно зайняли
частину її земельної ділянки вздовж
межі, яку добровільно повернути
відмовляються, та встановили на ній
огорожу.

В судовому засіданні позивачка
позов підтримала, суду пояснили, що 26
квітня 2012 року вона зареєструвала в КП
«Бучацьке районне бюро технічної
інвентаризації» право власності на
житловий будинок, який розташований в
АДРЕСА_1. 6червня 2012 року вона
звернулася із заявою в Озерянську
сільську раду з приводу обмірів
земельної ділянки, що знаходиться по
АДРЕСА_1. Обміри проведені з участю
представників сільської ради та
спеціалістів ПП «Земельні справи». При
обмірах було використано план забудови
садиби та картографічну карту, на якій
вказано межові знаки. Нею було
показано, де фактично проходила межа
між її земельною ділянкою і земельною
ділянкою ОСОБА_3 ПП «Земельні справи»
виготовлено кадастровий план
земельної ділянки, яка перебуває у її
користуванні. Згідно картографічної
карти у її користуванні є земельна
ділянка площею 0,14 га, яка розташована
по АДРЕСА_1. Під час обмірів земельної
ділянки встановлено, що відповідачі
захопили її земельну ділянку площею
0,0023 га, від центральної дороги і до її
хліва, зрізали дах на хліві, в
результаті чого порушено її право на
користування земельною ділянкою. 23
травня 2002 року вона не була присутня
при складанні акта про встановлення
межових знаків між її господарством та
господарством відповідачів, даний акт
не підписувала і про його існування
дізналася в ході судового розгляду.

Відповідачі позов не визнали,
суду пояснили, що 23 травня 2002 року був
складений акт встановлення межових
знаків між їх господарством та
господарством ОСОБА_1 Акт підписаний
сільським головою, спеціалістом,
ОСОБА_1 та ними. У акті сказано: "....на
підставі згоди обох сторін погоджено і
встановлено нові межові знаки." З дати
підписання акту до дати подання
позовної заяви претензій до них не
було. Пройшло більше 10-ти років з того
часу, як ОСОБА_1 дізналася про факт
встановлення межі, а тому сплив строк
позовної давності, передбачений ст.257
ЦК України. Щодо акту від 12.06.2012 року, то
він складений не спеціалістами,
сільською владою не підписаний та не
затверджений на сесії сільської ради.
Кадастровий план представлений із
записом про те, що складений зі слів
позивачки. Картографічні матеріали не
використані. Його точність викликає
глибокі сумніви. Копія плану забудови
садиби, що є у справі, не завірена.
Позивачка не представила суду ні
рішення органів місцевого
самоврядування про виділення їй
земельнох ділянок під будівництво та
інші потреби, ні акту відведення в
натурі земельної ділянки для
індивідуального будівництва. З цього
вони роблять висновок, що ОСОБА_1 є
особою, яка не має права заявляти
самостійних вимог. Щодо проведеної
експертизи, то вона не відображає
дійсності. В акті не вказано, яка площа
земельної ділянки відведена під
індивідуальне будівництвом, а яка - для
ведення селянського господарства.
Сільська рада дала довідку від 15.08.2012
року про те, що ОСОБА_1 користується
земельною ділянкою площею 0,0800га, а
повинно бути рішення про виділення
цієї ділянки у користування.
Експертиза проводилася без
пра-вовстановлюючих документів.
Порівняння розмірів земельної ділянки,
якою фактично вони користуються з
актом відведення земельної ділянки в
натурі для індивідуального
будівництва їх матері ОСОБА_9 є у
висновку експертизи, а аналогічного
порівняння з актом відведення в натурі
земельної ділянки для індивідуального
будівництва ОСОБА_1 немає, тому що немає
відповідного акту. Додаток №5 до
висновку №3256 суперечить додатку №6 до
цього ж висновку. У додатку №5 площа
спірної ділянки 0,0023 га, а в додатку №6 -
0,0011 га. При накладені планів спірна
ділянка повинна бути однакова.
Вважають, що висновок експертизи є
необ'єктивним.

Представники третьої особи -
Озерянської сільської ради Бучацького
району Тернопільської області суду
пояснили, що 12.06.2012 року комісією
Озерянської сільської ради за
наслідками розгляду звернення ОСОБА_1
було складено акт встановлення межових
знаків земельних ділянок та абрис
земельних ділянок. Комісія при
проведенні обмірів земельних ділянок
сторін, користуючись
земельно-кадастровою документацією,
картографічними матеріалами,
30-метровою стрічкою та вимірними
лінійками, встановила, що ширина
земельної ділянки, якою користується
ОСОБА_3, є більшою, ніж значиться в
картографічних матеріалах.

Згідно Свідоцтва на забудову
садиби в сільських населених пунктах
Української РСР ОСОБА_1 позивачка
повинна користуватися земельною
ділянкою площею 0,06 га.

Відповідно до Свідоцтва на
забудову індивідуальної садиби ОСОБА_9
та Плану забудови садиби ОСОБА_9
відповідачі повинні користуватися
земельною ділянкою площею 806 кв.м.

Згідно Акту відведення в натурі
земельної ділянки для індивідуального
будівництва в с.Озеряни Бучацького
району Тернопільської області від 20
серпня 1982 року ОСОБА_9 відповідачі
повинні користуватися земельною
ділянкою площею 800 кв.м.

Із акту встановлення межових
знаків від 23.05.2002 року, складеного
комісією в складі Озерянського
сільського голови, спеціаліста
Бучацького районного відділу
земельних ресурсів та представників
сторін, вбачається, що між
господарствами сторін, на підставі їх
згоди, погоджено і встановлено нові
межові знаки.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 26.04.2012
року ОСОБА_1 на праві приватної
власності належить житловий будинок
АДРЕСА_1.

Із акту встановлення межових
знаків земельних ділянок та абрису
земельних ділянок від 12.06.2012 року,
складених комісією Озерянської
сільської ради за наслідками розгляду
звернення ОСОБА_1, вбачається, що
комісія при проведенні обмірів
земельних ділянок сторін, користуючись
земельно-кадастровою документацією,
картографічними матеріалами,
30-метровою стрічкою та вимірними
лінійками, встановила, що ширина
земельної ділянки, якою користується
ОСОБА_3, є більшою, ніж значиться в
картографічних матеріалах.

Згідно довідки Озерянської
сільської ради Бучацького району
Тернопільської області від 15 серпня 2012
року ОСОБА_1 повинна користуватися
земельною ділянкою площею 0,08 га.

Відповідно до висновку судової
земельно-технічної експертизи від
19.12.2013 року №3255/13-22 згідно
картографічних матеріалів с.Озеряни
Бачацького району Тернопільської
області 1964 року сторони по справі
повинні користуватися такими площами
земельних ділянок: ОСОБА_1 - 0,14 га,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - 0,16 га. Згідно
фактичних обмірів, які були проведені
експертом у присутності сторін по
справі, площа земельних ділянок, якими
фактично користуються сторони на
момент огляду, становить: ОСОБА_1 - 0,1307
га, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - 0,1719 га. Земельна
ділянка, якою фактично користується
ОСОБА_1, менша за земельну ділянку, яка
визначена картографічними матеріалами
с.Озеряни Бачацького району
Тернопільської області 1964 року, на 93
кв.м. Земельна ділянка, якою фактично
користується ОСОБА_3 та ОСОБА_4 більша
за земельну ділянку, яка визначена
картографічними матеріалами с.Озеряни
Бачацького району Тернопільської
області 1964 року, на 119 кв.м. Огорожа, що
встановлена між земельними ділянками,
якими фактично користується позивачка
та відповідачі, не відповідає Плану
забудови садиби ОСОБА_1, Акту
відведення земельної ділянки для
індивідуального будівництва ОСОБА_9
та картографічним матеріалам. План
забудови садиби ОСОБА_9 не відповідає
дійсності, тобто розміри, що зазначені
на плані, не відповідають фактичним
розмірам. Можливо було внесено зміни в
план забудови або будівництво було
проведено не у відповідності до плану.
Враховуючи дослідження з першого,
другого, третього, четвертого питання,
а також План забудови садиби ОСОБА_1,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 користуються частиною
земельної ділянки позивачки, площею 1+
22=23 кв.м. Згідно Акту відведення
земельної ділянки для індивідуального
будівництва ОСОБА_9 (схеми відведення
земельної ділянки в натурі), ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 користуються частиною
земельної ділянки позивачки, площею
1+11=12 кв.м.

Заслухавши сторони,
представників сторін та третьої особи,
дослідивши письмові докази, суд
встановив наступні обставини:

Сторони по справі повинні
користуватися площами земельних
ділянок: ОСОБА_1 - 0,14 га, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
- 0,16 га;

Площа земельних ділянок, якими
фактично користуються сторони,
становить: ОСОБА_1 - 0,1307 га, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 - 0,1719 га;

Земельна ділянка, якою фактично
користується ОСОБА_1, менша за земельну
ділянку, яка визначена картографічними
матеріалами с.Озеряни Бачацького
району Тернопільської області 1964 року,
на 93 кв.м;

Земельна ділянка, якою фактично
користується ОСОБА_3 та ОСОБА_4 більша
за земельну ділянку, яка визначена
картографічними матеріалами с.Озеряни
Бачацького району Тернопільської
області 1964 року, на 119 кв.м;

Земельні ділянки сторін розділяє
межа у вигляді огорожі, яку встановили
відповідачі;

Огорожа, що встановлена між
земельними ділянками, якими фактично
користується позивачка та відповідачі,
не відповідає Плану забудови садиби
ОСОБА_1, Акту відведення земельної
ділянки для індивідуального
будівництва ОСОБА_9 та картографічним
матеріалам, тобто проходить по
земельній ділянці позивачки;

Відповідачі користуються
частиною земельної ділянки позивачки.

Згідно ст.96 ЗК України
землекористувачі зобов'язані не
порушувати прав землекористувачів
суміжних земельних ділянок.

Статтею 107 ЗК України передбачено,
що основою для відновлення меж є дані
земельно-кадастрової документації.

Відповідно до ст.116 ЗК України
набуття права на землю громадянами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Згідно ст.120 ЗК України до особи,
яка набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду,
переходить право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені, на тих самих умовах і в тому
ж обсязі, що були у попереднього
землекористувача.

Відповідно до ст.152 ЗК України
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю. Захист прав громадян на
земельні ділянки здійснюється шляхом
визнання прав, відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав.

Статтею 212 цього Кодексу
передбачено, що самовільно зайняті
земельні ділянки підлягають
поверненню землекористувачам без
відшкодування затрат, понесених за час
незаконного користування ними.
Приведення земельних ділянок у
придатний для використання стан,
включаючи знесення будинків, будівель
і споруд, здійснюється за рахунок
громадян, які самовільно зайняли
земельні ділянки. Повернення
самовільно зайнятих земельних ділянок
проводиться за рішенням суду.

За встановлених обставин та
визначених відповідно до них
правовідносин, суд приходить до
переконання, що відповідачі
перемістили умовну лінію, яка
розмежовувала земельні ділянки, і
самовільно зайняли частину земельної
ділянки позивачки. Площа самовільно
зайнятої ділянки, як це зазначено у
додатку №5 до висновку судової
земельно-технічної експертизи №3255/13-22,
становить 0,0023 га.

Беручи за основу таку площу самовільно
зайнятої земельної ділянки, суд
виходить з того, що вона є більш
наближеною до висновку цієї ж
експертизи про те, земельна ділянка,
якою фактично користується позивачка,
менша за земельну ділянку, яка
визначена картографічними матеріалами
с.Озеряни Бачацького району
Тернопільської області 1964 року, на 0,0093
га.

Суд вважає недоведеною
відповідачами ту обставину, що 23 травня
2002 року був складений акт встановлення
межових знаків між господарствами
сторін і на підставі згоди обох сторін
погоджено та встановлено нові межові
знаки, на яку вони посилаються як на
підставу своїх заперечень.

В судовому засіданні встановлено,
що позивачка дізналася про порушення
її земельних прав з акту встановлення
межових знаків земельних ділянок та
абрису земельних ділянок від 12.06.2012
року, складених комісією Озерянської
сільської ради за наслідками розгляду
її звернення, а тому строк для
звернення до суду з вимогами про захист
прав, передбачений ст.257 ЦК України, для
неї не сплив.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,212,214,215,218
ЦПК України, ст.ст.96,107,116,120,152,158,212 ЗК
України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відновити межові знаки.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в
користуванні земельною ділянкою
площею 0,0023 га, шляхом демонтування
огорожі між її земельною ділянкою та
земельною ділянкою ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та
встановлення межового знаку згідно
висновку судової земельно-технічної
експертизи №3255/13-22 (додатку №5).

Стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
користь ОСОБА_1 3530 (три тисячі п'ятсот
тридцять) грн. 88 коп. витрат на
проведення судової експертизи та 1500
(одну тисячі п'ятсот) грн. витрат на
правову допомогу.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на його
оскарження. Апеляційна скарга на
рішення може бути подана до
апеляційного суду Тернопільської
області через Бучацький районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: В. Б. Федорончук