Справа № 569/4988/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 травня 2014 року

Рівненський міський суд Рівненської
області у складі:

головуючого судді Рогозіна С.В.,

при секретарі Кулик Т.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2
адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства „Кредобанк",
ОСОБА_2 про визнання договору поруки
припиненим,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
„Кредобанк", ОСОБА_2 про визнання
договору поруки припиненим.

В позовній заяві вказує, що 26 липня 2007
року між Відкритим акціонерним
товариством «Кредобанк» та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір № 192-07 за
умовами якого банк зобов'язався надати
позичальникові у власність грошові
кошти в сумі 890000,00 євро на термін до 25
липня 2022 року.

З метою забезпечення виконання умов
вищевказаного договору 26 липня 2007 року
між нею та ВАТ «Кредобанк», ОСОБА_2 було
укладено договір поруки № 192-07/2.
Відповідно до п. 1.1 цього договору вона
поручилась перед банком за виконання
ОСОБА_2 зобов'язань в повному обсязі за
укладеним між ними кредитним договором
№ 192-07 від 26.07.2007 року. Зокрема,
поручилась за повернення кредиту,
сплату відсотків та комісій за
користування кредитом, штрафних
санкцій.

Згідно із п. 7.1 кредитного договору №
192-07 від 26.07.2007 року договір набуває
чинності з дня підписання його обома
сторонами та діє до повного виконання
ними своїх зобов'язань. Тобто, строком
виконання основного зобов'язання за
кредитним договором було встановлено 25
липня 2022 року.

Однак, у вказаному договорі є й інша
норма, яка передбачає випадки, коли
строк виконання основного зобов'язання
за кредитним договором настає раніше
ніж 25 липня 2022 року.

Так, відповідно до п. 4.9 кредитного
договору банк, у випадках, передбачених
п. 2.9. цього договору вправі вимагати
дострокового повернення кредиту,
процентів, комісій та інших належних до
сплати платежів за цим договором, про
що письмово повідомляє позичальника. П.
2.9. кредитного договору передбачає такі
випадки як: наявність обставин, які
свідчать про те, що наданий
позичальникові кредит не буде
повернуто у строки, визначені цим
договором; невиконання позичальником
зобов'язань, передбачених цим
договором та/або договорами, якими
забезпечується виконання зобов'язань
за цим договором. П. 4.10. Кредитного
договору вказує, що позичальник
зобов'язаний протягом 30 банківських
днів з моменту отримання письмової
вимоги банку (п. 4.9.), достроково
повернути кредит, проценти, комісії та
інші належні до сплати платежі за цим
договором.

Таким чином, в разі отримання ОСОБА_2
від банку вимоги про дострокове
повернення кредиту, процентів, комісії
та інших належних до сплати платежів
дата отримання такої вимоги і є строк
виконання основного зобов'язання за
кредитним договором.

Як стало їй відомо, в травні 2008 року
ОСОБА_2 отримав від банку повідомлення
№ 17-720-1/08 від 16 травня 2008 року. Цим
повідомленням ВАТ «Кредобанк» згідно
п. 3.8. укладеного кредитного договору
повідомив ОСОБА_2 про зміну процентної
ставки й необхідність у зв'язку із цим
з'явитися протягом 10 днів до банку для
укладення додаткового договору до
кредитного договору. У вказаному
повідомленні зазначається, що у
випадку невиконання вищевказаного
положення та/або при незгоді
позичальника з пропозицією банку на
зміну розміру процентної ставки ОСОБА_2
зобов'язаний у 10-денний строк з часу
надіслання банком цього повідомлення
повністю повернути суму кредиту та
сплатити проценти, комісії за
користування кредитом на день
повернення.

Оскільки ОСОБА_2 не уклав додаткового
договору, то він був зобов'язаний у
10-денний строк з часу надіслання банком
цього повідомлення повністю повернути
суму кредиту та сплатити проценти,
комісії за користування кредитом на
день повернення. Тобто, вказане
повідомлення фактично є письмовою
вимогою, надання якої передбачено п. 4.9
і п. 4.10 кредитного договору.

Таким чином, строк виконання основного
зобов'язання за кредитним договором
згідно спеціального правила (п. 4.9 і п.
4.10 кредитного договору) настав у
травні-червні 2008 року.

Оскільки впродовж більше як чотирьох
років банк не подавав позову до неї як
поручителя, то в силу дії п. 4.6. договору
поруки № 192-07/2 від 26.07.2007 року договір
поруки припинено за спливом
трьохрічного терміну, адже позов банк
подав лише 15 березня 2013 року.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги ОСОБА_4
підтримав з підстав викладених в
позовній заяві та просить визнати
зобов'язання за договором поруки №
192-07/2 від 26 липня 2007 року укладеним між
ВАТ «Кредобанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_4
припиненим.

Представник відповідача ПАТ
«Кредобанк» в судове засідання не
з»явився, хоча повідомлявся про час і
місце судового засідання належним
чином, заперечення на позов не подав,
заяви про відкладення розгляду справи
та про розгляд справи у його
відсутність до суду не подав. Будучи
присутнім в судовому засіданні, яке
відбулось 06.05.2014 року представник ПАТ
«Кредобанк» позовні вимоги позивача
заперечив повністю та просив в
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити в
повному обсязі за недоведеністю
позовних вимог та наголосив, що на
сьогодні немає підстав для задоволення
позову, оскільки спірний договір не є
припиненим. При цьому ОСОБА_4, як
поручитель, зобов'язувалась
відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_2
до повного виконання останнім взятих
на себе кредитних зобов'язань. Просив
повністю відмовити в задоволені
позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3
проти задоволення позовних вимог
ОСОБА_4 не заперечував. Пояснив, що 16
травня 2008 року ОСОБА_2 отримав від ВАТ
«Кредобанк» повідомлення про
необхідність з'явитися до банку та
укласти додатковий договір про
збільшення відсоткової ставки. Однак,
ОСОБА_2 до банку не з'явився і
додаткового договору не укладав. Отже в
силу вимог такого листа мав повернути
кредит достроково. Оскільки, ОСОБА_2
цього не зробив, то відповідно є всі
підстави для визнання договору поруки
припиненим.

Вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача ПАТ
„Кредобанк", представника відповідача
ОСОБА_2, вивчивши всі обставини справи,
всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши докази, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення повністю.

В судовому засіданні встановлено, що
Публічне акціонерне товариство
«Кредобанк» є правонаступником прав та
обов'язків Відкритого акціонерного
товариства «Кредобанк», яке 26 липня 2007
року уклало кредитний договір № 192-07 із
ОСОБА_2 Такі обставини стверджуються
матеріалами справи, зокрема, самим
кредитним договором та не
заперечуються сторонами по справі.

Згідно п. 2.1 наведеного Кредитного
договору ПАТ «Кредобанк» надало
ОСОБА_2, як позичальнику, кредит в сумі
890000 EUR (євро) на термін до 25 липня 2022
року. Відповідно до п. 3.2 кредитного
договору за користування кредитом
ОСОБА_2 сплачував банку проценти у
розмірі 12 % річних.

З метою належного виконання
зобов'язань по кредитному договору №
192-07 від 26.07.2007 року, 26 липня 2007 року між
відповідачами та позивачем було
укладено договір поруки № 192-07/2, що
підтверджується копією зазначеного
договору, наявною в матеріалах справи.

Відповідно до п. 1.1 такого договору
поруки, ОСОБА_4, поручитель, поручається
перед ПАТ «Кредобанк», як кредитором за
виконання ОСОБА_2, як боржником,
зобов'язань в повному обсязі
(повернення кредиту, сплати відсотків
та комісій за користування кредитом,
штрафних санкцій) за кредитним
договором № 192-07 від 26 липня 2007 року,
укладеним між ПАТ «Кредобанк» та
ОСОБА_2

Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником як солідарний боржник.

З аналізу даних статей вбачається, що
порука є спеціальним заходом майнового
характеру спрямованим на забезпечення
виконання основного зобов'язання, чим
обумовлюється похідний характер
поруки стосовно основного
зобов'язання. Підставою для поруки є
договір, що встановлює зобов'язальні
правовідносини між особою, яка
забезпечує виконання зобов'язання
боржника та кредитором боржника.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (частина
перша статті 1048 ЦК України). Договір є
обов'язковим для виконання сторонами
(стаття 629 ЦК України). Договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків (частина перша статті 626 ЦК
України). Відповідно до частини першої
статті 509 ЦК України зобов'язання - це
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Згідно з нормою статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено у судовому засіданні,
повідомленням № 17-720-1/08 від 16 травня 2008
року Відкрите акціонерне товариство
«Кредобанк», згідно п. 3.8. укладеного
кредитного договору, повідомило ОСОБА_2
про зміну процентної ставки й
необхідність у зв'язку із цим з'явитися
протягом 10 днів до банку для укладення
додаткового договору до кредитного
договору. У вказаному повідомленні
зазначалося, що у випадку невиконання
вищевказаного положення та/або при
незгоді позичальника з пропозицією
банку на зміну розміру процентної
ставки ОСОБА_2 зобов'язаний у 10-денний
строк з часу надіслання банком цього
повідомлення повністю повернути суму
кредиту та сплатити проценти, комісії
за користування кредитом на день
повернення. Дане повідомлення повністю
відповідає вимогам п. п. 3.8 - 3.10
кредитного договору.

Виходячи із вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що строк
виконання основного зобов'язання за
кредитним договором настав у травні 2008
року. Такий висновок суду повністю
відповідає положенням кредитного
договору, а саме п. 4.9. кредитного
договору. В ньому вказано, що банк, у
випадках, передбачених п. 2.9. цього
договору вправі вимагати дострокового
повернення кредиту, процентів, комісій
та інших належних до сплати платежів за
цим договором, про що письмово
повідомляє позичальника. Пункт 2.9.
кредитного договору передбачає такі
випадки як наявність обставин, які
свідчать про те, що наданий
позичальникові кредит не буде
повернуто у строки, визначені цим
договором; невиконання позичальником
зобов'язань, передбачених цим
договором та/або договорами, якими
забезпечується виконання зобов'язань
за цим договором. Пункт 4.10. кредитного
договору вказує, що позичальник
зобов'язаний протягом 30 банківських
днів з моменту отримання письмової
вимоги банку (п. 4.9.), достроково
повернути кредит, проценти, комісії та
інші належні до сплати платежі за цим
договором.

Судом встановлено, що саме в травні 2008
року банк пред'явив вимогу ОСОБА_2 щодо
повернення кредиту та інших
обов'язкових платежів, але боржник
ОСОБА_2 не повернув кредиту, не сплатив
проценти, комісію та інші обов'язкові
платежі. Такі обставини сторонами не
заперечуються та визнаються.

Таким чином банк направляючи
повідомлення № 17-720-1/08 від 16 травня 2008
року, згідно п. 3.8 кредитного договору
про зміну процентної ставки й
необхідність у зв'язку із цим з'явитися
протягом 10 днів до Банку для укладення
Додаткового договору до Кредитного
договору, внесло ОСОБА_2 пропозицію для
зміни умов кредитного договору, яку
останній не прийняв.

За таких обставин суд вважає, що після
невиконання ОСОБА_2 умов кредитного
договору та не укладення додаткової
угоди до кредитного договору, у ПАТ
«Кредобанк» виникло право вимагати у
ОСОБА_2 повного погашення кредиту, яким
банк скористався лише 15 березня 2013
року.

Таким чином, належними і достовірними
доказами підтверджено, що термін
виконання основного зобов'язання за
наведеним кредитним договором настав в
травні 2008 році.

Такий висновок суду повністю
узгоджується з правовою позицією
викладеною у п. 24 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року « Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають з кредитних правовідносин»,
а саме, відповідно до частини четвертої
статті 559 ЦК порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Отже, якщо кредитним
договором не визначено інші умови
виконання основного зобов'язання, то у
разі неналежного виконання
позичальником своїх зобов'язань за цим
договором строк пред'явлення
кредитором до поручителя вимоги про
повернення отриманих у кредит коштів
має обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Таким строком не
може бути лише несплата чергового
платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам статті 252 ЦК
України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки.

Як вбачається із п. 4.6. договору поруки,
договір поруки припиняється за спливом
трьохрічного терміну від дня настання
строку виконання основного
зобов'язання за кредитним договором.

Суд приходить до висновку, що оскільки
в травні 2008 року настав термін
виконання основного зобов'язання, то у
2012 році (по спливу 3-х років) припинився
спірний договір поруки. Оскільки, ПАТ
«Кредобанк» більше 3-х років від часу,
коли настав строк виконання основного
зобов'язання за кредитним договором, до
суду із позовом до поручителя ОСОБА_4 не
звертався. При цьому суд виходить із
того, що лише 15 березня 2013 року ПАТ
«Кредобанк» звернулося до суду із
позовом про стягнення боргу за
кредитним договором № 192-07 від 26 липня
2007 року, пред'явивши вимоги і до
поручителя - ОСОБА_4

Враховуючи зазначене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
сплачений позивачем судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 16, 530, 553, 554, 559 ЦК України, ст. ст. 10,
11, 58, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства „Кредобанк",
ОСОБА_2 про визнання договору поруки
припиненим - задоволити повністю.

Визнати зобов'язання за договором
поруки № 192-07/2 від 26 липня 2007 року
укладеним між Відкритим акціонерним
товариством «Кредобанк», ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 - припиненим.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства „Кредобанк", ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_4, солідарно, судові
витрати по справі, а саме: судовий збір
в сумі 243,60 гривні.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Рівненської області через суд
першої інстанції. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
С.В.Рогозін