АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4495/14 Справа №
інстанції - Гречко Ю. В.
Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

20 травня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь
В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі -
Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк»

на рішення Синельниківського
міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 21
березня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовною заявою, обґрунтовуючи
свої позовні вимоги тим, що 12 квітня 2006
року відповідач отримав кредит у
розмірі 3700,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 36,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Відповідач надав згоду на
те, що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг та
Правилами користування платіжною
карткою складає між сторонами договір.
Відповідач належним чином умови
кредитного договору не виконує, у
зв'язку з чим станом на 30 листопада 2013
року виникла заборгованість у
загальному розмірі 21 210,41 грн., яка
складається з заборгованості за
кредитом в розмірі 5 843,85 грн.;
заборгованості по процентам за
користування кредитом в розмірі 13 880,35
грн.; штрафу (фіксована частина) в
розмірі 500,00 грн.; штрафу (процентна
складова) в розмірі 986,21 грн. Позивач
просить суд стягнути з відповідача на
його користь вищезазначену суму
заборгованості за кредитним договором,
а також судові витрати по справі в
розмірі 243,60 грн. (а.с.2-3).

Рішенням Синельниківського
міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 21
березня 2014 року у задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про
стягнення заборгованості за кредитним
договором відмовлено в повному обсязі
(а.с. 32-33).

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просить
скасувати рішення й ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі (а.с.35-38).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
12 квітня 2006 року відповідач отримав
кредит у розмірі 3700,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 36,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. У зв'язку із невиконання
відповідачем умов кредитного договору
утворилась заборгованості за кредитом,
комісії та штрафних санкцій станом на 30
листопада 2013 року у загальному розмірі
21210,41 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
кредитний договір був сторонами
укладений 12 квітня 2006 року строком на 12
місяців, у зв'язку з чим строк його дії
спливає 12 квітня 2007 року. Відповідно до
п. 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг вбачається, що
укладений між сторонами кредитний
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання, а у разі, якщо
протягом цього строку жодна із сторін
не проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий же
строк однак. Жодна із сторін договору
не проінформувала іншу сторону про
припинення його дії, кредитний договір
був автоматично пролонгований ще на 12
місяців, тобто до 12 квітня 2008 року, і 13
квітня 2008 року строк виконання
договору сплинув у зв'язку з
закінченням строку його дії. Оскільки
між сторонами в порядку ст.259 ЦК України
домовленості щодо зміни тривалості
позовної давності не було досягнуто, на
дані правовідносини поширюється
загальна позовна давність тривалістю у
три роки, перебіг якої починається зі
спливом строку виконання зобов'язання,
тобто з 13 квітня 2008 року. Тобто, позовна
давність для звернення позивача до
суду починається з 13 квітня 2008 року і
закінчується 12 квітня 2011 року, тоді як
позивач звернувся до суду з позовом 15
січня 2014 року, після спливу позовної
давності, доказів поважності причин
пропущення позовної давності позивач
суду не надав, а відповідачем було
заявлено про застосування строку
позовної давності.

Крім того, остання транзакція за
платіжною карткою відповідача, тобто
поповнення карткового рахунку, було
здійснено позичальником ще 09.12.2010 року.

Вказані висновки зроблені судом без
порушення норм матеріального та
процесуального права, оскільки, згідно
до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним
договором банк зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) громадянину у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а громадянин зобов'язується
повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України,
передбачено, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів. У відповідності до ст. 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Однак, згідно із ст. 256 ЦК України
визначено поняття позовної давності,
згідно з якою це строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з вимогою
про захист свого цивільного права або
інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки,
спеціальна позовна давність в один рік
встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України
відносно неустойки. Частиною 5 ст. 261 ЦК
України передбачено, що за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. Відповідно до абзацу 1 ч. 5 ст.
261 ЦК України перебіг позовної давності
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання починається зі спливом
строку виконання кредитного договору.
Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Доводи апелянта, що укладений договір
продовжує свою дію й до теперішнього
часу, оскільки, як зазначає апелянт
відповідно до п. 9.12 умов та правил,
договір дії протягом 12 місяців з
моменту підписання, а якщо протягом
цього строку ні одна зі сторін не
проінформує другу сторону про
закінчення дії договору, він
автоматично лонгується на той же строк,
не має значення для вирішення справи по
суті і не свідчить про те, що договір не
має строку виконання. Крім того,
остання транзакція за платіжною
карткою відповідача, тобто поповнення
карткового рахунку, було здійснено
позичальником ще 09.12.2010 року і з цього
часу права позивача було порушено і він
мав право протягом встановленого
законом строку звернутися до
відповідача з відповідним позовом.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються та зводиться до
переоцінки доказів по справі і незгоди
з висновками суду по їх оцінці, тоді як,
згідно ст. 212 ЦПК України, оцінка
доказів є виключним правом суду. Судом 1
інстанції у досить повному обсязі
з'ясовані права та обов'язки сторін,
обставини справи, доводи сторін
перевірені і їм дана належна оцінка,
порушень норм матеріального та
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
чи зміни рішення - не встановлено,
справа розглянута в межах позовних
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів, тому апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
є законним і обґрунтованим, і його слід
залишити без змін

Керуючись ст..307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Синельниківського
міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 21
березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: