Справа № 673/1911/13-ц
Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 р.

Деражнянський районний суд
Хмельницької області в складі

головуючої- судді Лукіянець Т.В.,

з участю секретаря судових
засідань-Ясінської М.О.,

позивача ОСОБА_2, представника -ОСОБА_3,

відповідача -ОСОБА_4, представника
ОСОБА_5,

представника відповідача - ОСОБА_6,

представника третьої особи -ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Деражня цивільну
справу за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_4,

Деражнянської
міської ради,

Третя особа без самостійних вимог
Відділ Держземагенства у
Деражнянському районі

про визнання недійсним державного акту
на право власності на земельну ділянку

встановив:

В грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_4 з вимогою
визнати недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ІІ-ХМ №023753, виданий 27 червня 2003
року на підставі рішення сесії
Деражнянської міської ради від 24
квітня 2003 року на ім»я відповідача.

В обґрунтування заявленого позову
вказує, що є власником 48/100 частки
житлового будинку по АДРЕСА_1 ,
власником іншої -52/100 частки будинку є
ОСОБА_4 Вважає, що відповідач
самовільно змінив межі земельної
ділянки, яка була передана у його
користування відповідно до рішення
Деражнянського районного суду
Хмельницької області від 02.11.1993 року
шляхом зменшення площі земельної
ділянки, яка перебуває у її
користуванні. З цього приводу, вона
зверталася до Деражнянської міської
ради та з відповіді від 17.09.2013 року
довідалася, що відповідач виготовив у
2003 році державний акт про право
власності на землю, відповідно до якого
площа земельної ділянки є більшою ніж
та, яка визначена рішенням суду. Таким
чином, вказаним Державним актом на
право власності на землю порушуються
її права як учасника спільної
часткової власності на земельну
ділянку.

В ході судового розгляду за
клопотанням сторони позивача судом до
участі у справі в якості
співвідповідача було залучено
Деражнянську міську раду та третю
особу на стороні позивача відділ
Держземагенства у Деражнянському
районі.

В судовому засіданні позивач та
його представник вимоги позову
підтримали з підстав викладений у
позовній заяві.

Відповідач заперечив проти
задоволення позовних вимог, вказав, що
виготовляючи правовстановлюючий
документ на вказану земельну ділянку
були погодженні межі із суміжними
землекористувачами в тому числі і з
позивачем.

Представник
відповідача-Деражнянської міської
ради заперечив проти задоволення
позовних вимог, вважає, що при
зверненні позивачем до суду пропущено
строки позовної давності, а тому просив
з цих причин відмовити у позові.

Представник третьої особи в
судовому засіданні не заперечила проти
задоволення позову.

Заслухавши сторони, свідка,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про відмову в
позові.

Судом встановлено, що сторони по
справі, а саме позивачка ОСОБА_2 та
відповідач ОСОБА_4 являються
співвласниками житлового будинку
АДРЕСА_1 в частках 48/100 та відповідно
52/100.

Відповідно до вказаних часток у
власності житлового будинку, рішенням
Деражнянського районного суду
Хмельницької області від 02.11.1993 року
визначено між сторонами порядок
користування земельною ділянкою
відповідно ОСОБА_2 виділено 1595,5м.кв.,
ОСОБА_4-1728,5м.кв.

27.06.2003 року ОСОБА_4 на підставі
рішення сесії Деражнянської міської
ради №8/2 від 24.04.2003 року передано у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,182 га по АДРЕСА_1, де 0,1000га.-для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, 0,082га.-ведення особистого
селянського господарства, про що
видано Державний акт на право
приватної власності на землю.

При підготовці технічної
документації ОСОБА_4 погоджував межі
своєї земельної ділянки з сусідами в
тому числі і з ОСОБА_2 Спори з приводу
сусіднього землекористування між ними
в період з 1993 по 2013 роки не виникали.

Відповідно до п. г) ч.1 ст.121 ЗК
України, в редакції, що діяла на час
передачі відповідачам у власність
земельної ділянки, громадяни мають
право на безоплатну передачу їм
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) в містах -не
більше 0,10 га.

Відповідно до ч.1 ст.126 ЗК України
в редакції, що діяла на час передачі
відповідачу у власність земельної
ділянки, право власності на земельну
ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами.

В силу вимог ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Позивачка не надала суду доказів
того, що Державний акт на право
власності на земельну ділянку виданий
ОСОБА_4 з порушенням вимог закону і що
наявність цього Державного акта
перешкоджає їй реалізувати своє право
на приватизацію частини земельної
ділянки, необхідної для обслуговування
належних їй 48/100 частки домоволодіння
по АДРЕСА_1.

Окрім того, згідно ч.2 ст.152 ЗК України
захист прав громадян на земельну
ділянку здійснюється шляхом визнання
недійсним рішення органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування, тому визнання
недійсним Державного акта на право
власності на земельну ділянку, як
самого по собі правовстановлюючого
документа, що посвідчує право
власності на земельну ділянку, надану у
власність відповідним рішенням, не
передбачено ні даною нормою, ні іншою
нормою закону при наявності рішення, що
надало право на отримання цього
правовстановлюючого документа.

В порядку ст. 10 ЦПК України судом для
сторони позивача було роз'яснено право,
передбачене ст. 31 цього кодексу щодо
збільшення, зменшення протягом усього
часу розгляду справи позовних вимог та
наслідки не вчинення таких дій. Проте,
позивач зазначеним правом не
скористався, вимоги стосовно визнання
недійсним рішення Деражнянської
міської ради в частині передачі ОСОБА_4
у приватну власність земельної ділянки
по АДРЕСА_1 не заявляв.

З огляду на викладені обставини, в
задоволенні позову ОСОБА_2 слід
відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
ст.ст. 121 ч.1 п.г); 126 ч.1 ЗК України в
редакції від 11.06.2003 року, ч.2 ст.152 ЗК
України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_2 про визнання недійсним
державного акту серії ІІ-ХМ №023753 від
27.06.2003 року на право власності на
земельну ділянку, площею 0,182га., що
знаходить по АДРЕСА_1, виданого ОСОБА_4 -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
Апеляційному суду Хмельницької
області через Деражнянський районний
суд Хмельницької області.

Суддя: Т. В. Лукіянець