Справа № 286/1531/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської
області в складі:

головуючого судді Смиковська Л. О.

з секретарем Деменчук О. Г.,

представником позивача
ОСОБА_1

відповідачем
ОСОБА_2

відповідачем
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Овручі справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування
квартирою та вселення , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить встановити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1,
виділивши йому в користування кімнату
в квартирі житловою площею 16,1 кв.м.
Відповідачам залишити в користування
кімнату площею 17,6 кв.м та 8,4 кв.м. Кухню
площею 6,0 кв.м, коридори площею 1,4 та 4,7
кв.м, комору площею 3,3 кв.м, вбиральню
площею 1,4 кв.м залишити в спільному
користуванні. Вселити його в квартиру
АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що він
являється власником 5/16 частин квартири
АДРЕСА_1. Відповідачам по справі на
праві власності належить 11/16 частин
вказаної квартири. Вказана квартира є
для нього єдиним житлом і він в ній
зареєстрований з 28.06.1991 року по даний
час. У зв'язку з тим, що спільно
користуватися квартирою в даний час
він з відповідачами не в змозі, бо вони
стали чинити йому перешкоди в
користуванні квартирою то просить
встановити порядок користування даною
квартирою.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала повністю та
просить його задовольнити з підстав
викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала, але
пояснила, що перешкод у користуванні
квартирою позивачу ніхто не чинить.
Ключів від квартири у нього дійсно не
має, бо він проживає в селі. Але хай бере
ключі та йде робити дублікат. Що
стосується кімнати площею 16,1 кв.м. то
свої метрі, що в ній є вона не вступить.
Просить виділити у користування брата
кімнату площею 8,4 кв.м.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнала та не
заперечує щодо виділення у
користування позивачу кімнати площею
16,1 кв.м.

Суд заслухавши пояснення представника
позивача, відповідачів та дослідивши
наявні в матеріалах справи докази,
прийшов до наступного висновку.

Згідно свідоцтва про право власності
на житло (а.с.3 та 36) квартира, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 дійсно
належить на праві приватної, спільної
власності ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та членам
його сім'ї ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_4 На
зворотній стороні даного свідоцтва
зроблено примітку нотаріусам, що
видано свідоцтво про право на спадщину
за заповітом на 3/4 частини 1/4 частини
квартири та свідоцтво про право на
спадщину за законом на 1/4 частину 1/4
частини квартири.

Як вбачається із свідоцтва про смерть
(а.с.4) ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

У свідоцтві про право на спадщину за
заповітом (а.с.40) зазначено, що
спадкоємцем зазначеного у заповіті
майна ОСОБА_5 є ОСОБА_3 Спадщина, на яку
видано свідоцтво, складається з 1/4
частини квартири АДРЕСА_1, яка належала
померлому. Свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на 3/4 частки
видано гр. ОСОБА_3

Той факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є одна
особа сторонами не заперечується.

У відповідності до ст.61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

У свідоцтві про право на спадщину за
законом (а.с.5) зазначено, що спадкоємцем
на 1/4 частку зазначеного у цьому
свідоцтві майна ОСОБА_5 є його син
ОСОБА_4 Спадкове майно, на яке видано це
свідоцтво, складається з 1/4 частини
квартири АДРЕСА_1, яка належала
померлому.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_4 має право
власності на 5/16 частин (1/4 отримав при
приватизації + 1/16 - спадщина) квартири
АДРЕСА_1; ОСОБА_3 - на 7/16 частин (1/4
отримала при приватизації + 3/16 -
спадщина) квартири АДРЕСА_1; ОСОБА_2 - на
1/4 частину, яку отримала при
приватизації, квартири АДРЕСА_1.

Таким чином, відповідачам по справі на
праві власності належить 11/16 частин
вказаної квартири.

Згідно технічного паспорту (а.с.42-43)
квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 58,9
кв.м., житлова площа квартири становить
42.1 кв.м., кухня 6.0, туалет - 1.4, коридор - 4.7
та 1.4; кладовка - 3.3; кімната - 16.1 кв.м.;
кімната - 17.6 кв.м.; кімната - 8,4 кв.м.

Із плану квартири (а.с.42) вбачається, що
кімнати площею 17.6 кв.м. та 8.4 кв.м. -
суміжні, а кімната - 16.1 кв.м. ізольована
від інших.

Відповідно до довідки МСЕК (а.с10) ОСОБА_4
- інвалід другої групи з ураженням
опорно-рухового апарату. Йому
протипоказана фізична праця з ходьбою.

Згідно довідки КП «Комунальник» (а.с.6)
ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані
в квартирі АДРЕСА_1.

Як вбачається із довідки (а.с.35) ОСОБА_4
проживає без реєстрації у зв'язку з
хворобою в господарстві своєї матері -
ОСОБА_1 в с.Лукішки Овруцького району.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Правовідносини між сторонами
регулюються ст.356, 358 ЦК України згідно
норм співвласникам забезпечуються
рівні умови для здійснення своїх прав,
тому згідно ст.386 ЦК України власник
може вимагати захисту свого права
шляхом встановлення порядку
користування власністю.

На підставі ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Право на житло гарантоване людині
статтями 47, 48 Конституції України. Так,
ч. 3 ст. 47 Конституції проголошує, що
ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону та за рішенням суду.

Правові позиції Європейського Суду з
прав людини Пункт 1 статті 8 Конвенції
про захист прав людини та основних
свобод (далі - Конвенція) гарантує
кожній особі, окрім інших прав, право на
повагу до її житла, що охоплює,
насамперед, право займати житло, не
бути виселеною чи позбавленою свого
житла.

Як вказує у позовній заяві позивач та
підтримала у судовому засіданні його
представник, відповідач відмовляє йому
надати доступ для проживання та
користування квартирою, тому, суд
вважає підлягаючими задоволенню
позовну вимогу про вселення у спірну
квартиру позивача.

Пленум Верховного Суду України у
постанові №12 від 12.04.1985 року «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» у п.16 роз'яснив, що суд вправі
задовольнити вимоги члена сім'ї
наймача про розподіл житлового
приміщення, якщо житлова площа, яка
приходиться на нього ( або з
урахуванням укладеної угоди про
порядок користування жилим
приміщенням), може бути виділена у
вигляді ізольованого приміщення, яке
складається з однієї або кількох
кімнат, розмір якої не менше
встановленого для надання житлової
площі одній особі.

При розподілі житлового приміщення на
вимогу члена сім'ї наймача, йому може
бути виділено ізольоване приміщення
розмірами менше житлової площі, що
приходиться на нього.

Надані і досліджені судом документи та
пояснення сторін, свідчать про
наявність конфліктної ситуації між
ними з приводу користування спірним
житлом, мирне врегулювання спору між
сторонами виявляється не можливим.

Оскільки спірна квартира належить
сторонам на праві спільної часткової
власності, суд вважає за можливе
визначити порядок користування
квартирою та задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_4 щодо виділення йому у
користування кімнату, площею 16,1 кв.
метрів, з урахуванням того, що дана
кімната є ізольованою від інших, він не
є членом сім'ї відповідачів та
являється інвалідом 2-ї групи.

Виділ у користування ОСОБА_4 даної
кімнати у користування не буде
порушенням права власності на майно
інших власників, а є лише способом
визначення порядку користування
квартирою.

У зв'язку з вище викладеним, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню, в
тому числі з огляду на визнання позову
відповідачами.

Позивач звільнений від сплати судового
збору у відповідності до п.9 ч.1 ст.5
Закону України «Про судовий збір».

У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України,
якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про
судовий збір» це є позов немайнового
характеру і ставка судового збору
становить 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати. Тобто, на даний час -
243 грн. 60 коп.

Таким чином, із відповідачів на користь
держави слід стягнути 243 грн.60 коп., із
кожного - по 121 грн. 80 коп.

На підставі викладеного та керуючись
ст.405 ЦК України, та ст.ст.3, 10, 11, 60-61, 88,
212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування
квартирою та вселення - задовольнити
повністю.

Вселити ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_1.

Встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1.

Виділити ОСОБА_4 в користування жилу
кімнату площею 16,1 кв.м.

Виділити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
користування жилі кімнати площею 17,6
кв.м. та 8,4 кв.м.

Залишити у спільному користуванні
співвласників: ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
кухню площею 6,0 кв.м., коридори площею 1,4
та 4,7 кв.м., комору площею 3,3 кв.м.,
вбиральню площею 1,4 кв.м.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у сумі 121 (сто двадцять
одна) гривня 80 копійок.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір у сумі 121 (сто двадцять
одна) гривня 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана через Овруцький районний суд в
апеляційний суд Житомирської області
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення виготовлено 05.06.2014
року.

Суддя: Л. О. Смиковська