Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/2121/14
Головуючий у 1 інстанції: Лихосенко
Суддя-доповідач: Кримська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючий Бондар М.С.

Судді Кримська О.М.

Дашковська А.В.,

При секретарі Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 19 грудня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_4 до ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» про визнання п. 1.1, п.
1.4 кредитного договору та підвищення
відсоткової ставки недійсними,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вказаним позовом посилаючись на
те, що 26.04.2005 року між ним та ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» був укладений кредитний
договір № ZPV0GA, за умовами якого
він отримав від банку кредит на
придбання житлової нерухомості в
розмірі 25000 доларів США, зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 12,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом, з кінцевим
терміном повернення 25.04.2015 рік.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору,
відсотки за користування кредитом
складають 1% на місяць (12% на рік) на суму
залишку заборгованості за кредитом.

23.07.2010 року банк звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_4 про звернення
стягнення та з доданого до позову
розрахунку вбачалося, що вони в
односторонньому порядку здійснили
підвищення відсоткової ставки за
кредитним договором до 14,04%.

Починаючи з 01.11.2008 року по теперішній
час відповідач списував з кредитного
рахунку позичальника проценти за
ставкою 14,04% річних, а не за ставкою 12%,
як то передбачено п. 1.1 кредитного
договору.

Відповідно до п. 2.3.1 кредитного
договору, кредитор зобов'язаний
повідомити позичальника у письмовій
формі про зміну відсоткової ставки за 20
днів до вступу в чинність зміненої
процентної ставки.

Пунктом 4 статті 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», в редакції
закону, яка діяла в період підвищення
ставки передбачено, що про зміну
відсоткової ставки за споживчим
кредитом споживач повідомляється
кредитодавцем письмово протягом семи
календарних днів з дати її зміни. Без
такого повідомлення будь-яка зміна
відсоткової ставки є недійсною.

Позивач не отримував від банку
повідомлень про збільшення процентної
ставки, Графік платежів за підвищеною
ставкою банком не складався та не
направлялися йому. Підвищення банком
процентної ставки по кредитному
договору в односторонньому порядку без
повідомлення позичальника порушує
п.2.3.1 кредитного договору та приписи п. 4
ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів», що робить таке підвищення
недійсним, таким, що не породжує
правових наслідків. у тому числі
пов'язаних з донарахуванням сум
кредитних платежів.

Крім того, п. 1.1 Кредитного договору
передбачено, що позивач зобов'язаний
сплачувати відповідачу комісію за
розрахунково-касове обслуговування у
розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту
щомісяця.

В умовах кредитного договору не
вказано, в чому саме полягають послуги
відповідача по розрахунково-касовому
обслуговуванню, що є результатом їх
виконання та як може позивач отримати
цей результат.

Вважає, що встановлення комісії за
розрахунково-касове обслуговування в
розмірі 0,14 % від суми виданого кредитку
щомісяця не мало ніяких правових
підстав, тому п. 1.1 Кредитного договору
в частині комісії за
розрахунково-касове обслуговування в
розмірі 0,14% від суми виданого кредитку
щомісяця має бути визнаний судом
недійсним.

Згідно ст. 18 Закону України «Про захист
прав споживачів» продавець не повинен
включати у договори зі споживачем
умови, які є несправедливими. Умови
договору є несправедливими, якщо
всупереч принципу добросовісності
його наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача. Несправедливими є, зокрема,
умови договору про встановлення вимоги
щодо сплати споживачем непропорційно
великої суми компенсації (понад
п'ятдесят відсотків вартості
продукції) у разі невиконання ним
зобов'язань за договором.

Надання кредиту є фінансовою послугою,
а отже в розумінні Закону України «Про
захист прав споживачів» є продукцією.

Вартістю продукції, тобто вартістю
кредиту є відсотки за користування
кредитом, що згідно кредитного
договору № ZPV0GА від 26.04.2005 р.
складає 12,00 %.

Отже, у разі невиконання позивачем
зобов'язань за кредитним договором
пеня повинна складати не більше 6,00 %
річних, а в день 0,016 % за прострочення
погашення заборгованості за кредитом.

Пунктом 4.1 Кредитного договору
передбачено, що при порушенні
позичальником зобов'язань із погашення
кредиту, позичальник сплачує банку
пеню у розмірі 0,15 % від суми
простроченої заборгованості по
кредиту за кожний день прострочки, отже
розмір пені в рік становить 54,75 % (0,15% х 365
- 54,75 %).

Оскільки розмір пені від простроченої
суми заборгованості по кредиту
перевищує в 9 разів розмір компенсації,
що встановлений Законом України «Про
захист прав споживачів», тому пункт 4.1
кредитного договору № ZPV0GА7 від
26.04.2005р. містить в собі несправедливу
умову і має бути визнаний недійсним,
відповідно до п.5 ст. 18 Закону України
«Про захист прав споживачів».

Оскільки позивач дізнався про
збільшення відповідачем процентної
ставки за кредитом, нарахування пені та
винагороди за резервування ресурсів з
доданого розрахунку до позовної заяви
від 23.07.2010р., з того моменту він дізнався
про порушення своїх прав, як споживача
фінансових послуг, тому дана позовна
заява є такою, що подана в межах строку
позовної давності встановленої
законом.

Просив суд зобов'язати ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» припинити дії щодо
одностороннього підвищення
відсоткової ставки за кредитним
договором від 26.04.2005 року з 12% до 14,04%, з
01.11.2008р. та провести перерахунок
нарахування відсотків та списання
погашення коштів за відсотковою
ставкою 12 % річних за вказаним
кредитним договором з 01.11.2008р.та
визнати недійсними п. 1.1 та п.4.1
вказаного кредитного договору.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 19 грудня 2013 року позов
задоволено частково: зобов'язано ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» припинити незаконні дії
щодо одностороннього підвищення
відсоткової ставки за кредитним
договором від 26.04.2005 року, укладеного з
ОСОБА_4, з 12% до 14,04%, з 01.11.2008 р. та
провести перерахунок, нарахування
відсотків та списання погашення коштів
за відсотковою ставкою 12% річних за
вказаним кредитним договором з 01.11.2008
року.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий
збір на користь держави в сумі 229 грн. 40
коп..

Не погоджуючись із рішенням суду в
частині задоволених позовних вимог,
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подали апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просять
рішення суду скасувати в частині
задоволених позовних вимог, ухвалити в
цій частині нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Встановлено, що 26.04.2005 року між ЗАТ КБ
ПРИВАТБАНК» (правонаступник - ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір №ZPV0GА7,
відповідно до умов якого позивач надав
відповідачу кредит у розмірі 29 502
(двадцять дев'ять тисяч п'ятсот два)
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12%
річних та комісії за
розрахунково-касове обслуговування в
розмірі 0,14% від суми виданого кредиту
щомісячно в період з « 26» по « 01» число
кожного місяця (а.с.5-10).

Відповідно до розрахунку
заборгованості за кредитним договором
станом на 11 червня 2010 року вбачається,
що з 01 листопада 2008 року ОСОБА_4 було
підвищено процентну ставку за
користування кредитом з 12% річних на
суму залишку заборгованості за
кредитом до 14,04% (а.с.14-17).

Згідно з п. п. 2.3.1 кредитного договору
банк має право в односторонньому
порядку збільшувати розмір процентної
ставки за користування кредитом при
зміні кон'юнктури ринку грошових
ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу
долара США до гривні більше ніж на 10 % у
порівнянні з курсом долара США до
гривні, встановленого НБУ на момент
укладення даного Договору; зміні
облікової ставки НБУ; зміні розміру
відрахувань у страховий (резервний)
фонд або зміні середньозваженої ставки
по кредитах банків України у
відповідній валюті (по статистиці НБУ).
При цьому Банк надсилає Позичальникові
письмове повідомлення про зміну
процентної ставки за 20 днів з дати
вступу в чинність зміненої процентної
ставки. Збільшення процентної ставки
Банком у вищевказаному порядку можливо
в границях кількості пунктів, на яке
збільшилася ставка НБУ, розмір
відрахувань у страховий фонд,
середньозважена ставка по кредитах або
пропорційно збільшенню курсу долара
США, за згодою Позичальник (а.с. 7).

В матеріалах справи міститься
лист-повідомлення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
про зміну з 01.11.2008року відсоткової
ставки на 14,04% річних за кредитним
договором №ZPV0GА7 від 26.04.2005 року,
починаючи з 01 листопада 2008 року (а.с.45).

Зі змісту листа вбачається, що у разі
незгоди із вказаними змінами
кредитного договору ОСОБА_4 повинен
звернутися з письмовим повідомленням
до банку у строк не пізніше 25 жовтня 2008
року, тоді як реєстр відправленої
рекомендованої кореспонденції
датований 30.10.2008 року, що автоматично
позбавило позивача можливості
відреагувати на лист в установлені
строки, а також порушило встановлений
договором 20-дневний строк повідомлення
про зміни відсоткової ставки (а.с.46).

На підтвердження виконання вимог п. п.
2.3.1 кредитного договору відповідачем
наданий список згрупованих
рекомендованих відправлень від 30
жовтня 2008 року, переданих у поштову
установу 05 листопада 2008 року, який у
переліку містить поштове відправлення
позивачу.

Направлення листа на адресу
Позичальника не тотожне повідомленню
Позичальника. Банк у визначений
законом строк зобов'язаний не тільки
направити письмове повідомлення про
зміну умов кредитного договору, але і
повідомити про це особисто
Позичальника. Крім того, повинен минути
певний проміжок часу з моменту
відправлення повідомлення до моменту
його вручення адресату. Відправлення
листа не є і не може вважатися
повідомленням позичальника про зміну
умов кредитного договору. При цьому,
реалізація обох етапів повинна бути
здійснена з дотриманням строку
передбаченого умовами договору.

Матеріали справи не містять доказів
направлення Банком повідомлення
ОСОБА_4 про збільшення відсоткової
ставки, в якому б було вказано дату
підвищення відсоткової ставки та новий
розмір цієї ставки та визначено новий
графік платежів.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що факту
відправлення повідомлення про
підвищення процентної ставки за
кредитним договором до 14,04 % річних в
односторонньому порядку недостатньо
для того, щоб вважати, що боржник
належним чином повідомлений про зміну
умов кредитного договору, беручи до
уваги й те, що позивач заперечує факт
отримання такого повідомлення і
проценти за підвищеною процентною
ставкою не сплачував.

Такий висновок суду ґрунтується на
вимогах Правил надання послуг
поштового зв'язку, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 серпня 2002 року № 1155 (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) (далі - Правила надання
послуг поштового зв'язку).

Так, відповідно до п. 3 Правил надання
послуг поштового зв'язку рекомендоване
поштове відправлення - поштове
відправлення (лист, поштова картка,
бандероль, дрібний пакет, мішок "M"), що
приймається для пересилання без
зазначення суми оголошеної цінності
вкладення з видачею відправникові
розрахункового документа про
прийняття і доставляється (вручається)
адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з п. 114 Правил надання послуг
поштового зв'язку адресовані фізичним
особам рекомендовані поштові
відправлення, рекомендовані
повідомлення про вручення
реєстрованих поштових відправлень
(поштових переказів), повідомлення про
надходження переказів, що
пересилаються телеграфом або
електронною поштою, а також усі
повторні повідомлення про надходження
поштових відправлень (поштових
переказів) вручаються особисто
адресату (одержувачу), а у разі його
відсутності - повнолітнім членам сім'ї
за умови пред'явлення ними документа,
що посвідчує особу.

Виходячи з вищезазначеного, боржник
вважається належним чином
повідомлений про збільшення розміру
процентної ставки за користування
кредитом в односторонньому порядку в
тому разі, коли банком не лише
відправлено на адресу такого боржника
листа про зміну умов кредитного
договору, а й доведено факт його
вручення адресатові під розписку.

Названа Правова позиція викладена у
Постанові Верховного Суду України від
12 вересня 2012 року № 6-57ц12, яка
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для всіх судів України.

Суд першої інстанції в цій частині
дійшов до вірного висновку про те, що
збільшення Банком розміру процентної
ставки за користування кредитом
здійснено без додержання встановленої
кредитним договором процедури
повідомлення позичальника та
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги ОСОБА_4 відповідно до ч. 4 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», з урахуванням роз'яснень,
наведених у п. 28 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
та Умов кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позичальник сплачував щомісячні
платежі за збільшеною відсотковою
ставкою, а тому відповідно до ст.. 642 ЦК
України прийняв пропозицію ( надав
згоду) на збільшення відсоткової
ставки, є неприйнятним.

Судом встановлено, що позивач не
був повідомлений про пропозицію
кредитора щодо збільшення процентної
ставки за користування кредитом, а
здійснював поточні платежі згідно із
передбаченим кредитним договором
графіком за 12% ставкою.

Як пояснив представник ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та вбачається із наданої
Банком виписки по рахунку
позичальника, останнім після 01.11.2008
року вносились платежі менші за
розміром, які визначені графіком
платежів до зміни процентної ставки (
а.с.82-88).

Твердження ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»» про
пропуск строків давності позивачем
колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки відповідно
до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Оскільки було встановлено, що ОСОБА_4 не
був повідомлений про зміну відсоткової
ставки банком належним чином, тому суд
першої інстанції обґрунтовано дійшов
до висновку, що позивачем не були
пропущені строки позовної давності при
зверненні до суду із позовом.

Інші доводи, викладені в апеляційної
скарзі зводяться до переоцінки
доказів, і незгоди з висновками суду
першої інстанції по їх оцінці та
особистого тлумачення апелянтом норм
матеріального та процесуального
закону.

В частині відмови у задоволенні
позовних вимог судове рішення
сторонами не оскаржується.

З мотивів, викладених вище, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 19 грудня 2013 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: