Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослой Г.Г.,

суддів: Павліченка С.В., Бондаренка Ю.О.,

при секретарі - Чейпеш С.І.,

з участю - представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгороді справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Тячівського районного суду від 13
лютого 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного
майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд
із даним позовом, мотивуючи тим, що
ОСОБА_3 перебував у шлюбі з 16.07.2011 року, і
рішенням суду від 15.11.2012 року шлюб між
ними розірвано. Під час перебування у
шлюбі 30.08.2011 року ними придбано
автомобіль марки «Mitsubisi Lancer 1,5» який
зареєстровано за відповідачкою.

16.10.2012 року позивачу стало відомо про
те, що відповідачка без його згоди,
одноособово розпорядилася належним їй
автомобілем та зняла його з обліку для
подальшої реалізації. Згідно
відомостей ВРЕВ з обслуговування
Тячівського району спірний автомобіль
20.09.2012 року на підставі довідки -
розрахунку ДПІ № 503469 від 19.09.2012 року та
свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2
було зареєстровано за відповідачем
ОСОБА_4, який є батьком відповідачки
ОСОБА_3

В подальшому рішенням суду від 14
березня 2013 року вищезазначений договір
купівлі-продажу визнано недійсним та
витребувано з незаконного володіння
ОСОБА_4 та передано ОСОБА_1 та ОСОБА_3
Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 17.04.2013 року
рішення Тячівського районного суду від
14 березня 2013 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким зобов'язано ОСОБА_3
відшкодувати ОСОБА_4 завдані збитки, а в
решті рішення суду залишено без змін.

Після розірвання шлюбу сторони не
можуть дійти згоди щодо розподілу
спільного майна, тобто автомобіля, і
просив визнати ОСОБА_3 власником
автомобіля та стягнути з неї грошову
компенсацію, що становить 1/2 частину
вартості автомобіля.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції ОСОБА_1 змінив позовні вимоги
та просив визнати за ним право
власності на автомобіль, та стягнути з
нього в користь ОСОБА_3 грошову
компенсацію, що становить 1/2 вартості
вказаного автомобіля в розмірі
встановленої висновком експерта № 23/531
від 04.11.2013 року.

Рішенням Тячівського районного суду
від 13 лютого 2014 року позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Визнано право власності на автомобіль
марки «Mitsubisi Lancer 1,5» ідентифікаційний
номер НОМЕР_3, 2011 року випуску, номерний
знак НОМЕР_1 по 1/2 частині за ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, а в решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, як таке, що постановлене з
порушенням норм процесуального права
та постановити нове рішення, яким
визнати його власником автомобіля та
зобов'язати його компенсувати ОСОБА_3
29000 грн., як частину спільного
подружнього майна, так як до шлюбу у
нього знаходився автомобіль марки
«Daewoo» - 2006 року випуску, який продав за
6000 доларів США автомобіль, на який ним
було заощаджено кошти та куплений до
шлюбу сторін і вважає, що на 48000 грн.
слід визнати нешлюбні кошти і
поверненню підлягає 29000 грн.

Заслухавши пояснення представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2, який підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, судова
колегія приходить до наступного
висновку.

ОСОБА_3 в суд апеляційної інстанції не
з'явилася, від неї надійшла заява про
розгляд справи у її відсутності і
просить апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін і судова
колегія вважає, що у відповідності до
ч.2 ст. 305 ЦПК України дана обставина не
перешкоджає розглядові справи.

При постановленні рішення суд першої
інстанції з посиланням на вимоги ст. 365
ЦК України, ч.4,5 ст. 71 СК України
констатував, що автомобіль є
неподільною річчю, а тому беручи до
уваги, що відповідачка відмовляється
від грошової компенсації за 1/2 частину
автомобіля і слід визнати право
власності по 1/2 частині за ОСОБА_1 та
ОСОБА_3

Даний висновок суду не ґрунтується на
фактичний обставинах справи і позовна
вимога про визнання права власності на
автомобіль по 1/2 частині за ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 не заявлялось сторонами.

Рішенням Тячівського районного суду
від 15 листопада 2012 року, яке набрало
законної сили, шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_3,
який зареєстровано 16 липня 2011 року
виконкомом Бедевлянської сільської
ради, актовий запис № 24 - розірвано.

Під час шлюбу, а саме 30.08.2011 року сторони
придбали автомобіль марки «Mitsubisi Lancer
1,5», який було зареєстровано в ВРЕР з
обслуговування Тячівського району
УДАІ УМВС України в Закарпатській
області за ОСОБА_3

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважних
(навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Оскільки, автомобіль придбаний
сторонами під час шлюбу, є спільною
сумісною власністю.

Згідно ч.1 ст. 69 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Враховуючи те, що автомобіль є річ
неподільна, спільне володіння і
користування майном є неможливим, і
припинення не заподіє істотної шкоди
інтересам співвласника і членам його
сім'ї і виходячи із заявлених позовних
вимог, судова колегія вважає визнати
право власності на спірний автомобіль
за ОСОБА_1 зобов'язавши його виплатити
ОСОБА_3 з урахуванням зносу, що
становить 106416 грн. згідно висновку
експерта № 23/531 від 04.11.2013 року - 1/2
компенсації в розмірі 53208,00 грн.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення у
відповідності до п.1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, яким позовні вимоги ОСОБА_1
слід задовольнити із вищезазначених
підстав.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України,
судова колегія, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Тячівського районного суду від
13 лютого 2014 року скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати право власності на автомобіль
марки «Mitsubisi Lancer 1,5» ідентифікаційний
номер НОМЕР_3 2011 року випуску, номерний
знак НОМЕР_1 за ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
53208,00 (п'ятдесят три тисячі двісті вісім)
грн. компенсації за 1/2 частину
автомобіля.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області
Собослой Г.Г.