Справа № 742/699/14 Провадження №
22-ц/795/1179/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Кантур А. М. Доповідач - Литвиненко І. В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛитвиненко
І.В.суддів:Тагієва С.Р., Шарапової
О.Л.при секретарі:Зіньковець О.О.за
участю:представника позивача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення Прилуцького
міськрайонного суду від 2 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6, ОСОБА_8 про визнання недійсним
договору купівлі-продажу нерухомого
майна та про скасування свідоцтва про
право власності на нерухоме майно,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору на стороні
відповідача: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_9,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
змінити рішення суду шляхом визнання
права власності за ОСОБА_6 права
власності на 2/3 частини магазину
продовольчих товарів в АДРЕСА_1 за
ОСОБА_7 право власності на 21/3 частину
вказаного магазину.

Рішенням суду позов задоволено.
Суд визнав недійсним договір
купівлі-продажу магазину продовольчих
товарів в АДРЕСА_1, між ОСОБА_6 та ОСОБА_8,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського нотаріального округу
ОСОБА_9 24.01.2014 року; визнав за ОСОБА_7
право власності на ? частину вказаного
магазину; стягнув з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_7 510 грн. на повернення судових
витрат.

Доводи апеляційної скарги
зводяться до того, що після придбання у
шлюбі житлового будинку, ОСОБА_6, як
приватний підприємець, витрачав кошти
від підприємницької діяльності на
переобладнання будинку в приміщення
магазину, а тому його частка є більшою
за частку ОСОБА_7

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасника судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_7 і ОСОБА_6 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 26.04.2001 року по
25.06.2013 року (а.с.69).

18.09.2003 року ОСОБА_6 на своє ім'я придбав
житловий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_1.

Рішенням виконкому Малодівицької
селищної ради Прилуцького району № 108
від 18.11.2003 року був наданий дозвіл
підприємцю ОСОБА_6 на замовлення
розробки проектно-кошторисної
документації на переобладнання
житлового будинку АДРЕСА_1 під магазин
продовольчих товарів з оформленням
фасаду.

25.02.2004 року рішенням виконкому
Малодівицької селищної ради
Прилуцького району № 19 був наданий
дозвіл на переобладнання житлового
будинку під магазин.

03.03.2004 року актом державної технічної
комісії було підтверджена готовність
магазину продовольчих товарів до
експлуатації і рішенням виконкому
Малодівицької селищної ради
Прилуцького району № 39 від 25.03.2004 року
вказаний акт був затверджений.

Реєстрація права власності на магазин
продовольчих товарів по АДРЕСА_1, на
ім'я ОСОБА_6 відбулась 29.07.2013 року.

17.01.2014 року Прилуцьким міськрайонним
судом було ухвалено рішення за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_6 та за зустрічним
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання
майна спільною сумісною власністю
подружжя і визнання права власності на
його ? частину. Серед майна значився і
житловий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_1, придбаний на ім'я
ОСОБА_6 18.09.2003 року, право власності на ?
частину якого було цим же рішенням
визнано за ОСОБА_7

ОСОБА_6 24.01.2014 року продав магазин
продовольчих товарів по АДРЕСА_1,
ОСОБА_8 Вказаний договір
купівлі-продажу був посвідчений
приватним нотаріусом Київського
нотаріального округу ОСОБА_9

ОСОБА_7, яка після уточнення позовних
вимог, не оспорює законність
переобладнання будинку в магазин,
вважає, що магазин продовольчих
товарів по АДРЕСА_1, є спільною сумісною
власністю, їй належить ? частина цього
магазину і ОСОБА_6 не мав права
відчужувати магазин без її згоди, а
приватний нотаріус Київського
нотаріального округу ОСОБА_9 не мала
права посвідчувати цей договір, тому що
магазин знаходиться на території
Прилуцького нотаріального округу,
ОСОБА_6 і ОСОБА_8 значаться
зареєстрованими в м.Прилуки, і тому
підстави посвідчувати договір на
території іншого округу були відсутні.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 при
відчуженні магазину не мав на це
письмової згоди ОСОБА_7 як власниці ?
частини будинку з надвірними
спорудами, її право підлягає
поновленню, і при посвідченні договору
купівлі-продажу магазину приватний
нотаріус Київського нотаріального
округу ОСОБА_9 допустила порушення
Порядку вчинення нотаріальних дій щодо
територіальності вчинення
нотаріальних дій.

Проте, висновки суду в частині визнання
права власності на ? частину магазину
зроблені з порушенням норм
процесуального права.

Зокрема, предметом даного позову є
об'єкт нерухомості по АДРЕСА_1, який
позивачка вважає спільним сумісним
майном подружжя. Вказаний об'єкт був
вже предметом розгляду при вирішенні
позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про
визнання майна спільною сумісною
власністю і рішенням суду від 17.01.2014
року визнано право власності на ?
частину цього об'єкта за ОСОБА_7
Зазначення в рішенні суду від 17.01.2014
року не той статус об'єкта, який
відповідав юридичним документам на час
ухвалення рішення, може бути підставою
для перегляду рішення за
нововиявленими обставинами,
виправлення описки, або інше, що
передбачене нормами ЦПК України, але не
може бути предметом нового розгляду
іншої справи, тим більш, що при
вирішенні питання про визнання
спільним сумісним майном подружжя суд
повинен встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, що і робилось судом саме
17.01.2014 року.

Оскільки вимоги про визнання об'єкта
нерухомості по АДРЕСА_1, спільною
сумісною власністю подружжя між тими ж
сторонами вже вирішувались судом 17.01.2014
року, то оскаржуване рішення суду в
частині визнання права на 12 частину
магазину по АДРЕСА_1, підлягає
скасуванню з закриттям провадження у
справі на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст.205-206, 303, 307, 310, 314, 315, 319, 325
ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного
суду від 2 квітня 2014 року скасувати в
частині визнання за ОСОБА_7 права
власності на ? частину магазину
продовольчих товарів, розташованого по
АДРЕСА_1, і провадження у справі в цій
частині закрити.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:Судді: