РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2014 р. Московський райсуд м.
Харкова в складі головуючого судді
Оксененко В.А., з участю секретаря-
Дмитрієвої Є.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
боргу,

встановив:

ОСОБА_1 25.04.2013 р. звернувся з позовом до
Московського суду м.Харкова про
стягнення боргу із ОСОБА_3.

По справі 27.07.2013 р. постановлено заочне
судове рішення; ухвалою суду від 23.04.2014
р. заочне рішення скасовано.

В ході нового судового розгляду
представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, вказавши в
обґрунтування наступне.

25.12.2009 р. ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2,
ОСОБА_3 13 600 доларів США. Останні,
отримавши ці гроші, зобов'язались
повернути їх до 25.12.2010 р.; зі сплатою в
разі несвоєчасного повернення грошей
неустойки в сумі 2000 гр. за кожний день
просрочки. Свої обов*язки ОСОБА_3
виконали частково; неповернутими
залишись 10660 доларів США. Просить суд
стягнути суму боргу 10600 доларів США гр.,
відсотки за користування грошима,
виходячи з облікової ставки НБУ з 25.12.2009
р. по 23.04.2013 р., що становить 2976 доларів
США; 3% річних, що складає 735 доларів США
(з 01.12.2010 р. по 23.04.2013 р.), а всього просять
стягнути 14 311 доларів США, в
еквиваленті, по курсу НБУ, ставка якого
на цей день становить 1171,5143 гр. за 100
доларів США. Також просять стягнути
неустойку в сумі 1688000 гр. (з 31.12.2010 р. за 844
дні), і відшкодувати витрати в сумі 3441
гр. за сплату судового збору.

Представник відповідачів позовні
вимоги визнав частково, не заперечував
проти стягнення основного боргу в сумі
10 600 доларів США в сумі,
еквивалентної курсу НБУ. Просив суд
застосувати положення ч.3 ст.551 ЦК
України, застосувати спеціальний строк
давністі, якій становить один рік,
зменьшити розмір неустойки, вказавши,
що відповідачі є пересічними
громадянами, не ведуть підприємницьку
діяльність і виплатити неустойку в
розмірі 1688000 гр. реально не можуть; крім
того, розмір неустойки неспівмірний з
розміром основного боргу і таких
збитків позивачу не завдано. Зазначив,
що нарахування та виплата процентів за
користування позикою умовами
укладеного договору не передбачено.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
письмові докази, приходить до
наступного.

Як впливає із договору позики,
укладеного 25.12.2009 р., ОСОБА_1 передав у
борг, а ОСОБА_2, ОСОБА_3 отримали в борг
гроші в сумі 13 600 доларів США і
зобов'язались їх повернути в термін до
25.12.2010 р. рівними частками, зі сплатою у
разі несвоєчасного повернення грошей
неустойки в розмірі 2000 гр. за кожний
день просрочки.

Зазначена обставина підтверджується
договором позики, посвідченим
нотаріусом ХМНО за р.№5168.

Відповідачі обов*язки по поверненню
грошей виконали частково, та не
повернули 10660 доларів США; на письмову
вимогу щодо повернення боргу- не
відповіли.

Згідно ст.1046 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти) у строк та в
порядку, що встановлено угодою.

Оскільки, договір позики є реальною
угодою і вважається укладеним із
моменту передачі грошей, суд має
правові підстави для задоволення
позову.

Тому, стягує з відповідачів 10 600
доларів США на користь позивача, що
виходячі з курсу НБУ станом на 26.05.2014 р.
становить 117115 гр.10 коп.

Що стосується інших позовних вимог,
суд вважає наступне.

Так, позивач просив суд стягнути з
боржниці проценти за користування
позикою на рівні встановленою НБУ
облікової ставки, посилаючись на
частину 1 ст. 1048 ЦК України

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України
встановлено, що „позикодавець має
право на отримання процентів на суму
займу у разі, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір та
порядок отримання процентів
встановлюються договором. У разі, якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівни облікової ставки НБУ". В разі
відсутності іншої угоди проценти
виплачуются щомісячно до дня
повернення боргу".

Разом з тим, умовами укладеного
Договору позики від 25.12.2009 р. виплата
процентів, їх розмір та порядок виплати
не передбачені; сторонами Договору є
виключно физічні особи, які не ведуть
підприємницької діяльності.

Даний факт є правовою підставою для
відмови в задоволенні позову в цієї
частині.

Далі. За приписом ст. 624 ЦК України у
разі, коли за порушення зобов*язання
встановлена неустойка, то вона
належить стягненню у повному обсязі,
незалежно від відшкодування збитків.

Дійсно, при укладанні договору позики
сторони погодились з тим, що у разі
несвоєчасного повернення грошей
боржники ОСОБА_3 повинни виплатить
неустойку в сумі 2000 гр. за кожний день
просрочки, починаючи з шостого дня
прострочки (п.5 Договору позики).

Піддаваючі правової оцінки пункт 5
Договору позики, суд зазначає, що в цієї
частини правочин суперечить
цивільному законодавству та моральним
засадам суспільства: фізичні особи при
здійсненні правочинів повинні
дотримуватись меж дозволу угод та
призначення їх в суспільстві, оскільки,
реально виконати цей пункт не можна.

Про дану обставину свідчить той факт,
що розмір щомісячних платежів ОСОБА_3,
ОСОБА_2 становить 300 доларів США та їх
майновий стан, наявність на утримання
неповнолітної дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1

Оскільки, суд розглядає справи в межах
заявлених вимог, то дану обставину суд
бере до уваги в світлі статті 551 ЦПК
України.

Відповідно до частині 3 статті 551 ЦПК
України «Розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення»

Істотними обставинами в розумінні
цієї статті можна вважати, зокрема,
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу (наприклад,
відсутність негативних наслідків для
позивача через прострочення виконання
зобов'язання).

Позивач просить стягнути в рахунок
неустойки за останній рік (з 1 688 000
гр., при цьому, в порушення ст.60 ЦПК
України, не зазначивши розмір своїх
збитків і не надавши доказів в їх
обґрунтування.

Розмір нарахованої неустойки значно
перевищує суму боргу і робить її не
співрозмірною з наслідками порушення
зобов*язання.

ОСОБА_2 є пенсіонеркою, получає
соціальну пенсію; ОСОБА_3 має на
утриманні неповнолітню дитину, не є
підприємцем.

Перелічені обставини суд визнає
істотними, тому, зменшує розмір
неустойки.

Чинним законодавством України
гранична межа зменшення розміру
неустойки не визначена, відтак,
віднесено до суб*єктивної оцінки.

Тому, при визначенні розміру неустойки
суд приймає до уваги що її зменшення не
повинно надавати боржнику можливості
отримувати позику на неринкових умовах
та користуватися чужими грошима з
привілеями, бути стимулом
недобросовісного боржника до
неплатежів.

Згідно ч.2 ст.258 ЦК України позовна
давність в один рік застосовується до
таких вимог: п.1) про стягнення
неустойки (штрафу, пені)...

З урахуванням приведеного, суд до
вимог про стягнення неустойки
застосовує спеціальну давність в один
рік та визначає розмір неустойки в 117
115 гр.

Судові витрати суд присуджує стороні,
на користь якої постановлено рішення,
за правилом ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.212-215, 88 ЦПК України, ст.ст.
526, 530, 551, 624, 625, 1046,1048, 1049 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на
користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_3) 10600 доларів США в рахунок боргу,
що еквивалентно 117115 гр.10 коп., 117 115 гр.
в рахунок неустойки, а всього стягнути
248 288 гр. 10 коп.

В іншої частини позову- відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3)
судовий збір в сумі 3441 гр. в рівних
частках.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до апеляційного суду Харківської
області через Московський районний суд
м. Харкова протягом 10 днів.

СУДДЯ: В.А. ОКСЕНЕНКО.