Справа № 505/1546/14-ц
Провадження №2/505/938/14р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2014 року Котовський міськрайонний
суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Нікітішина В.П.

при секретарі - Шевчук С.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Котовську Одеської області цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - ОСОБА_2, про
виселення

В С
Т А Н О В И В:

Позивач звернувся 10.04.2014 року до
суду з цим позовом, вказуючи, що 07.02.2008
року ОСОБА_2 відповідно до укладеного
кредитного договору ODKTGА00000003 отримав
від ЗАТ КБ «Приватбанк» кредит у
розмірі 56250 дол.США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 07.02.2018 року.

В забезпечення виконання боржником
умов цього кредитного договору між ЗАТ
КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, як майновим
поручителем, було укладено договір
іпотеки від 07.02.2008 року. Майновий
поручитель для забезпечення належного
виконання боржником своїх зобов'язань
надала в іпотеку свій власний житловий
будинок з господарськими будівлями в
АДРЕСА_1

За позовом ПАТ КБ «Приватбанк» суд
18.06.2009 року виніс рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки, а саме
житловий будинок загальною площею 96,30
кв.м.. житловою площею 62.00 кв.м, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
шляхом продажу вказаного предмета
іпотеки Публічним акціонерним
товариством комерційним банком
«Приватбанк».

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Крім того, відповідно до ст. 6
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», громадяни
України, іноземці та особи без
громадянства реєструють своє місце
проживання. В статті 3 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
встановлено, що реєстрація - це
внесення відомостей до паспортного
документа про місце проживання або
місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесенням цих
даних до реєстраційного обліку
відповідного органу. Таким чином,
реєстрація фіксує: офіційне місце
проживання особи. За цією адресою особа
має право проживати, на неї
надсилаються усі офіційні документи,
відповідно до даних про реєстрацію
нараховуються усі комунальні послуги і
таке інше.

Наявність осіб, зареєстрованих у
будинку, негативно відобразиться на
його ціні, а також буде перешкоджати
реалізації цього предмета іпотеки.

Просив ухвалити рішення суду яким
виселити відповідача ОСОБА_1 та інших
осіб, які зареєстровані та/або
проживають у житловому будинку
(предмет іпотеки), розташованому за
адресою: АДРЕСА_1.

В ході судового розгляду справи
представник позивача за довіреністю
Акрабова О.М. зменшила заявлені позовні
вимоги і наполягала на задоволені
позову стовно відповідача ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка зареєстрована на постійне місце
проживання у АДРЕСА_2 з 13.03.2002 року, у
судове засідання не з'явилась. Також у
судове засідання не з'явився ОСОБА_2.

Представник відповідача та
третьої особи адвокат ОСОБА_4 заявив
клопотання про закриття провадження у
справі у зв'язку з тим, що вказаний спір
між цими ж сторонами та з тих же самих
підстав судом уже вирішено 18.09.2009 року.
Позивач як і в першому позові так і в
цьому позові сам визначає, що ОСОБА_1
проживає у АДРЕСА_2, а не в спірному
будинку. Це також підтверджується
довідкою Котовського РВ ГУМДС України
в Одеській на запит суду щодо неї. Інших
нових підстав в обґрунтування
заявлених у позові вимог позивачем не
заявлено.

Вислухавши сторони та дослідивши
обставини справи, оглянувши матеріали
цивільної справи №2-926/2009 від 18.09.2009 року
за позовом Закритого акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про
звернення стягнення, суд приходить до
висновку про наступне.

Як вбачається із матеріалів цивільної
справи №2-926/2009 позивач у своїй позовній
заяві від 03.02.2009 року просив суд
постановити рішення суду, яким в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором ODKTGА0000003, звернути
стягнення на предмет іпотеки - нерухоме
майно, в вигляді житлового будинку з
надвірними будівлями, що знаходиться в
АДРЕСА_1, шляхом його продажу Закритим
акціонерним товариством комерційний
банк «Приватбанк», з укладанням від
імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою
покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, а
також наданням Закритому акціонерному
товариству комерційний банк
«Приватбанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення цього
продажу та виселити ОСОБА_1 з цього
житлового будинку без надання іншого
житла зі зняттям її з реєстраційного
обліку за цією адресою.

Рішенням суду позов задоволено
частково.

Зокрема задовольнив вимогу щодо
звернення стягнення на предмет іпотеки
у спосіб запропонований позивачем.
Однак у вимозі стосовно виселення
ОСОБА_1 з цього житлового будинку без
надання іншого житла зі зняттям її з
реєстраційного обліку за цією адресою
відмовив на підставі того, що
матеріалами справи доведено те, що вона
зареєстрована і проживає за адресою:
АДРЕСА_2. З огляду на це суд не може
приймати рішення з підстав недоведених
належними доказами або на майбутнє.

Вказане рішення суду набрало законної
сили.

Заявлений позивачем повторний позов
ґрунтується на тих же самих обставинах
та з тих же самих підстав. Будь-яких
інших підстав та доказів в
обргрунтування вимоги позову щодо
виселення відповідача із будинку
позивачем не заявлено. Тому суд вважає
за можливе задовольнити заявлене
клопотання про закриття провадження у
справі.

Згідно п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю
ухвалою закриває провадження у справі,
якщо набрали законної сили рішення
суду або ухвала суду про закриття
провадження у справі у зв'язку з
відмовою позивача від позову або
укладенням мирової угоди сторін,
ухвалені або постановлені з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до ст.7 ч.1п.5 Закону України
«Про судовий збір» у разі закриття
провадження у справі сплачений
позивачем судовий збір повертається
йому згідно заяви.

Керуючись п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України,
суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства

комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_2, про виселення, оскільки
набрало законної сили рішення суду
постановлене з приводу спору між тими
самими сторонами, про той самий предмет
і з тих самих підстав.

Ухвалу може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через суд який її ухвалив протягом 5
днів з дня її проголошення.

Суддя -