інстанції Саган В.М.Провадження №
22-ц/780/2612/14 Доповідач у 2 інстанції
Данілов О.М.Категорія 44
РІШЕННЯ

Іменем України

29 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Данілова О.М.,

суддів: Мережко М.В.,
Суханової Є.М.,

при секретарі: Франюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 04 березня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області із позовом до ОСОБА_2
про повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки, мотивуючи свої
вимоги тим, що згідно рішення
Великоолександрівської сільської ради
№120 від 25 травня 2000 року йому було
надано у користування земельну ділянку
площею 0,1100 га., яка розташована АДРЕСА_1.

22 травня 2012 року йому було видано
державний акт на право власності на
зазначену земельну ділянку.

За усною домовленістю між сторонами,
частиною земельної ділянки розміром 0,2
га. тимчасово користувалася
відповідачка. При цьому у сторін була
домовленість, про те що, у будь-який
момент, коли позивачу буде потрібна
частина земельної ділянки,
відповідачка її звільнить і жодних
перешкод чинити не буде.

На його неодноразові вимоги про
повернення земельної ділянки
відповідачка відповідає відмовою,
вчиняє сварки, пише на позивача скарги,
хоча фактично земельною ділянкою майже
не користується.

Просив суд, зобовязати ОСОБА_2
повернути йому самовільно зайняту нею
земельну ділянку розміром 0,2 га. за
адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04 березня 2014 року, позовні вимоги
було задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
ухваленого з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 04 березня 2014 року
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які приймали участь у
розгляді справи, перевіривши матеріали
справи, в порядку, передбаченому
статтею 303 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
у відповідності до рішення
Великоолександрівської сільської ради
№120 від 25 травня 2000 року, ОСОБА_3 було
надано у користування земельну ділянку
площею 0,1100 га. (кадастровий номер
:06:004:0030), яка розташована АДРЕСА_1.

25 травня 2012 року позивачу було видано
державний акт на право власності на
зазначену земельну ділянку серії ЯМ
№111735 (а.с. 8).

Частиною земельної ділянки розміром 0,02
га. на даний час користується
відповідачка, яка на неодноразові
вимоги позивача про повернення
земельної ділянки відповідає відмовою,
вчиняє сварки, пише скарги, хоча сама
цією земельною ділянкою не
користується, насадивши дерев, за якими
не доглядає.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив із
того, що позивач у відповідності до
наданих суду право установчих
документів, являється власником
спірної земельної ділянки площею 0,02
га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1
і ніхто не має права заважати йому у
повній мірі володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю.

З такими висновками колегія суддів
погодитися не може, оскільки вони не
ґрунтуються на матеріалах справи та не
узгоджуються з вимогами чинного
законодавства.

Законним і обґрунтованим відповідно до
ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України, в
мотивувальній частині рішення суд має
зазначити встановлені судом обставини
і визначити відповідно до них
правовідносини, мотиви, з яких суд
вважає встановленою наявність чи
відсутність фактів, якими
обґрунтовувались вимоги чи
заперечення, бере до уваги чи відхиляє
докази, застосовує зазначені у рішенні
нормативно-правові акти.

Як вбачається з матеріалів справи,
звертаючись до суду з вищезазначеним
позовом, ОСОБА_3 не надав належних та
допустимих доказів в обґрунтування
своїх позовних вимог, а саме того, що
ОСОБА_2 не маючи на те законних підстав
самовільно заволоділа земельною
ділянкою площею 0,2 га.

Крім того, ОСОБА_3 не надав жодних
доказів про перенесення в натуру меж
земельної ділянки, з яких би вбачалось,
що ОСОБА_2 неправомірно вилучила у
нього земельну ділянку, площею 0,2 га.
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з вимогами ст. 198 ЗК України,
кадастрові зйомки - це комплекс робіт,
виконуваних для визначення та
відновлення меж земельних ділянок.
Кадастрова зйомка включає геодезичне
встановлення меж земельної ділянки;
погодження меж земельної ділянки з
суміжними власниками та
землекористувачами; відновлення меж
земельної ділянки на місцевості;
встановлення меж частин земельної
ділянки, які містять обтяження щодо
використання землі; виготовлення
кадастрового плану.

Як вбачається з матеріалів справи,
позов заявлений з підстав ст.ст. 78, 158, 212
ЗК України - зобов'язавши ОСОБА_2
повернути самовільно зайняту земельну
ділянку площею 0,2 га., тоді, як рішення
постановлено про повернення 0,02 га. без
реального визначення самовільно
зайнятої ділянки, оскільки відсутні
докази про те, яка саме ділянка зайнята
(акт про самовільно зайняту ділянку
вказавши площу та місце розташування,
висновок спеціаліста чи експерта).

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
лише державним актом на право
власності на земельну ділянку площею
0,1100 га., яка розташована АДРЕСА_1 (а.с. 8)
та схемами (а.с. 9-11), що не відповідає
обставинам справи, тому дані докази не
можуть бути прийняті в обґрунтування
позову, які тільки вказують на
користування і володіння земельною
ділянкою.

Відповідно до рішення
Великоолександрівської сільської ради
Бориспільського району Київської
області від 21 червня 2011 року №257-14-VI,
зазначено, що втратили чинність всі
рішення прийняті та невиконані до 14
жовтня 2008 року «Про погодження місця
розташування об'єкта, надання дозволу
на розроблення проекту відведення
земельної ділянки та виготовлення
технічної документації».

Таким чином, рішення
Великоолександрівської сільської ради
Бориспільського району Київської
області №120 від 25 травня 2000 року, на
підставі якого надавався дозвіл ОСОБА_3
на розробку технічної документації та
оформлення права власності - скасоване,
а виданий на його ім'я акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,11 га. по вул. Садовій у с. Чубинське є
недійсним.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно п. 2.1 Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої Наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів 18 травня 2010 року
№376, встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості)
здійснюється на підставі розробленої
та затвердженої технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), технічної документації із
землеустрою щодо поділу та об'єднання
земельних ділянок або проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

Земельним Кодексом України
передбачено, що власники земельних
ділянок зобов'язані встановлювати межі
між земельними ділянками з відома
іншої сторони і з письмового дозволу
місцевих органів самоврядування.

ОСОБА_3 не погоджував межі земельної
ділянки в натурі у зв'язку з
відсутністю суміжних
землекористувачів.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції не в повній мірі
встановив фактичні обставини справи,
дав їм неналежну правову оцінку, у
зв'язку з чим рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Оцінюючи докази в їх сукупності,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити
частково з підстав невідповідності
висновків суду обставинам справи, а
також порушенням норм матеріального та
процесуального права, рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 04 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04 березня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: