АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7302/2014
Головуючий в суді 1 інстанції
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Телегіній Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка
подана його представником ОСОБА_3, на
ухвалу Деснянського районного суду м.
Києва від 10 жовтня 2013 року по справі за
поданням Головного державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за кордон ОСОБА_2,

встановила:

Головний державний виконавець ВДВС
Деснянського РУЮ у м. Києві Панченко
І.І. звернувся до суду з поданням про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду за кордон громадянину
України ОСОБА_2 як керівнику боржника
юридичної особи - ТОВ «МКС».

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 10 жовтня 2013 року подання
задоволено.

Обмежено право виїзду за кордон ОСОБА_2,
зареєстрованого у АДРЕСА_1, до повного
виконання наказів Господарського суду
м. Києва від 30 листопада 2012 року №
5011-9/12221-2012 та від 24 грудня 2012 року
№5011-8/14005-2012.

Не погоджуючись з ухвалою, представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
суду та постановити нову, якою
відмовити у задоволенні подання,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Зазначала, що в лютому 2014 року ОСОБА_2
звільнився з посади директора ТОВ
«МКС» і жодного відношення доцього
товариства не має. Оскільки ОСОБА_2 не є
власником та директором ТОВ «МКС», то
він не може нести відповідальність за
зобов'язаннями боржника.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримала апеляційну скаргу
та просила задовольнити; представник
ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві в
судове засідання не з'явився про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вислухавши пояснення представника
апелянта, дослідивши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
на виконанні у ВДВС Деснянського РУЮ у
м. Києві знаходиться виконавче
провадження з примусового виконання
наказу Господарського суду м. Києва від
30.11.2012 року про стягнення з ТОВ «МКС» на
користь ТОВ «Лікеро-горілчана компанія
«Максимум» 1898 грн. 74 коп. основного
боргу, 288 грн. 94 коп. річних за
користування чужими коштами, 118 грн. 74
коп. - пені, 1609 грн. 50 коп. судового збору
та наказу Господарського суду м. Києва
від 24.12.2012 року про стягнення з ТОВ
«МКС» на користь ЖБК «Наукфільм» боргу
в розмірі 36 316 грн. 53 коп. та 1609 грн. 50 коп.
судового збору.

Звертаючись до суду з поданням про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України керівнику
боржника ОСОБА_2, головний державний
виконавець ВДВС Деснянського РУЮ у м.
Києві Панченко І.І., посилався на те, що
судове рішення в добровільному порядку
боржником не виконується. На виклики до
ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві
керівник боржника не відповідає та за
місцем виклику не з'являється, жодної
інформації про виконання судового
рішення не надає.

Задовольняючи подання, суд першої
інстанції прийняв до уваги суму боргу
за виконавчими листами, а також ті
обставини, що неодноразові виклики
державного виконавця боржник не
з'явився, ігноруючи законні вимоги
державного виконавця, що свідчить про
ухилення від виконання рішення; також
суд врахував відсутність майна та
коштів на рахунках боржника, тому
вважав правильним подання державного
виконавця задовольнити.

Проте, з таким висновком суду
погодитися не можна з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, або громадянинові України,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України
встановлено, що питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець під час здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Як роз'яснив Верховний Суд України в
«Узагальненні судової практики щодо
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України», особа, яка має невиконані
зобов'язання, не може вважатися винною
в ухиленні, поки не буде доведено
протилежне. Законом передбачено
юридичні санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявність факту невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
України наявність умислу та обставини,
які є предметом посилання суб'єкта
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України як на
підставу його вимог, підлягають
доведенню. Зокрема, задоволення такого
подання можливе лише за умови
доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону
України «Про виконавче провадження»,
боржник зобов'язаний: утримуватися від
вчинення дій, які унеможливлюють
чи ускладнюють виконання рішення;
надавати у строк, установлений
державним виконавцем, достовірні
відомості про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він володіє
спільно з іншими особами, про рахунки у
банках чи інших фінансових установах;
своєчасно з'являтися за викликом
державного виконавця; письмово
повідомляти державному виконавцю про
майно, що перебуває в заставі або в
інших осіб, а також про кошти та майно,
належні боржникові від інших осіб.

Як вбачається з матеріалів
справи, постановою старшого державного
виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м.
Києві Панченко І.І. від 17.12.2012 року було
відкрито виконавче провадження з
виконання наказу № 5011-9/12221-2012, виданого
30.11.2012 року Господарським судом м. Києва
про стягнення з ТОВ «МКС» на користь
ТОВ «Лікеро-горілчана компанія
«Максимум» 1898 грн. 99 коп. основної
заборгованості, 288 грн. 94 коп., річних за
користування чужими грошовими коштами,
118 грн. 74 коп. пені, 1609 грн. 50 коп.
судового збору.

Крім того, постановою старшого
державного виконавця ВДВС
Деснянського РУЮ у м. Києві Панченко
І.І. від 14.01.2013 року було відкрито
виконавче провадження з виконання
наказу № 5011-8/14005-2012, виданого 24.12.2012 року
Господарським судом м. Києва про
стягнення з ТОВ «МКС» на користь ЖБК
«Наукфільм» 36 316 грн. 53 коп. суми
заборгованості за спожиту теплову
енергію та 1 609 грн. 50 коп. судового
збору.

Боржником за даними виконавчими
провадженнями є товариство з
обмеженою відповідальністю «МКС».

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
01.02.2013 року, керівником юридичної особи
є ОСОБА_2, що проживає за адресою
АДРЕСА_1

17.12.2012 року державним виконавцем
було винесено постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження, копія постанови
направлена на виконання в органи та
установи, які посвідчують договори
відчуження чи проводять його
перереєстрацію на іншого власника, та
ТОВ «МКС».

23.01.2013 року та 13.02.2013 року ОСОБА_2 за
адресою АДРЕСА_1 ( без зазначення номера
квартири) були направлені виклики
державного виконавця, проте дані про
отримання зазначених викликів ОСОБА_2 -
в матеріалах справи відсутні.

На вимогу державного виконавця
від 13.02.2013 року, ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» повідомив, що відсутні будь-які
рахунки, які б належали ТОВ «МКС».

Відповідно до акту державного
виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м.
Києві Панченко І.І. від 02.09.2013 року, при
вчиненні виконавчих дій по зведеному
виконавчому провадженню № 36164523, по
примусовому виконанні наказів
Господарського суду м. Києві,
встановлено, що виходом державного
виконавця за адресою: АДРЕСА_1 -
боржника не розшукано, майна належного
боржникові не виявлено.

За таких обставин, колегія суддів
прийшла до висновку про
необґрунтованість висновків суду
першої інстанції про наявність
підстав для задоволення подання,
оскільки матеріалами справи не
доведено, що керівник боржника ТОВ
«МКС» - ОСОБА_2 ухиляється від
виконання покладених на нього
обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12Закону
України «Про виконавче провадження»,
при цьому даних про отримання виклику
керівника боржника - ОСОБА_2 до
державного виконавця матеріали справи
не містять.

Крім того, як вбачається з копії наказу
ТОВ «МКС» № 23/01 від 23.01.2014 року, що
доданий до апеляційної скарги, ОСОБА_2
звільнений з посади директора ТОВ
«МКС» на підставі заяви про звільнення
за власним бажанням.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і постановляє ухвалу з
цього питання, якщо воно було вирішено
судом першої інстанції з порушенням
норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що оскаржувану
ухвалу суду від 10 жовтня 2013 року
неможливо визнати законною і
обґрунтованою, ухвала постановлена з
порушенням норм процесуального права,
тому підлягає скасуванню з
постановленням нової ухвали про
відмову в задоволенні подання про
тимчасове обмеження керівника
боржника -юридичної особи у праві
виїзду за кордон.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Києва від 10 жовтня 2013 року - скасувати
та постановити нову ухвалу, якою у
задоволенні подання Головного
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві про тимчасове
обмеження у праві виїзду за кордон
ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий : Судді: