Київський районний суд м. Одеси
________________________________________________________________________
____________________________________________________________
Справа № 520/3603/14-ц
Провадження № 2/520/3880/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.05.2014 року Київський
районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Реви
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Одеської міської ради про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом, суд, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним позовом, в якому посилається
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати
- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим
відкрилась спадщина на двокімнатну
квартиру, загальною площею 49,6 кв.м.,
житловою площею 28,5 кв.м., що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, яка належала їй на
підставі ордера № 818 серії ЖР від 14
жовтня 1981 року, виданого за рішенням
Виконавчого комітету Жовтневої
районної Ради депутатів трудящих м.
Одеси № 475 за жовтень 1981 року.
У встановленому законом порядку,
ОСОБА_1, як спадкоємець за законом
першої черги, звернувся до Третьої
Одеської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, однак нотаріус відмовив йому
у видачі свідоцтва про право на
спадщину, оскільки за життя ОСОБА_3 не
зареєструвала своє право власності в
КП «Одеське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
Тому, ОСОБА_1 просить суд визнати
за ним право власності в порядку
спадкування за законом після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
двокімнатну квартиру, загальною площею
49,6 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Представник позивача ОСОБА_1 у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав та просив суд їх
задовольнити з підстав, викладених у
Представник відповідача Одеської
міської ради у судове засідання не
з'явився, хоча про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
однак про причини неявки суд не
Вислухавши пояснення
представника позивача ОСОБА_1,
дослідивши матеріали справи та надані
докази, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено,
що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається зі
свідоцтва про народження серії НОМЕР_1,
актовий запис № 75 від 10 січня 1969 року,
виданого міським відділом ЗАГСа м.
З 04 грудня 1981 року по 13 вересня 2012
року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала та
була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1,
що підтверджується довідкою № 2 від 18
лютого 2013 року, виданої ЖБК «Вимпел-11».
06 червня 1990 року в зазначеній
квартирі прописався позивач ОСОБА_1,
який продовжує там проживати й на
теперішній час, що підтверджується
довідкою виписки з будинкової книги
про склад сім'ї та прописки за № 11 від 21
червня 2013 року, виданої ЖБК «Вимпел-11»,
довідкою ЖБК «Вимпел-11» від 11 лютого 2014
року, а також відповідним штампом та
записом у паспорті громадянина України
ОСОБА_1, серія НОМЕР_2, виданого 14 лютого
1997 року Київським РВ УМВС України в
У жовтні 1991 року ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, повністю сплатила пайовий
внесок в сумі 7.426 руб. за двокімнатну
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, що вбачається з довідки № 11
від 22 січня 2013 року, виданої ЖБК
Крім того, з довідки № 11 від 22
січня 2013 року, виданої ЖБК «Вимпел-11»
також вбачається, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, була постійним членом ЖБК
«Вимпел-11» та є власницею квартири
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону
України «Про власність», що діяв на
момент повної сплати пайового внеску
за квартиру, член житлово-будівельного
кооперативу, який повністю вніс свій
пайовий внесок за квартиру, набуває
права власності на це майно.
Згідно із п 5-1 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 18
вересня 1987 року (із змінами від 25 травня
1998 року) «Про практику застосування
судами законодавства про
житлово-будівельні кооперативи»
роз'яснено, що судам слід мати на увазі,
що член ЖБК, який повністю вніс свій
пайовий внесок за квартиру, надану йому
в користування, набуває право
власності на квартиру і вправі
розпоряджатись нею на свій розсуд -
продавати, заповідати, обмінювати, в
тому числі на інше жиле приміщення у
будинку державного або громадського
житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий
будинок (частину будинку), що належить
громадянину на праві власності і
вчиняти відносно неї інші угоди, що не
заборонені законом. Виходячи з цього,
особа, якій відчужена членом ЖБК
квартира, має переважне право на вступ
до цього кооперативу.
Частиною 3 ст. 384 ЦК України
передбачено, що у разі викупу квартири
член житлово-будівельного (житлового)
кооперативу стає її власником.
Положеннями п. 6 1 Тимчасового
положення «Про порядок державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно», затвердженого наказом
Міністерства Юстиції України № 7/5 від 07
лютого 2002 року, встановлено, що
свідоцтва про право власності
видаються членам житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу,
товариства або об'єднання, які повністю
внесли свої пайові внески.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», права на нерухоме майно та
їх обтяження, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.
Згідно із ч. 4 ст. 3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
права на нерухоме майно та їх
обтяження, що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, якщо на момент виникнення прав
та їх обтяжень діяло законодавство, що
не передбачало обов'язкової реєстрації
таких прав та їх обтяжень.
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно належала квартира
АДРЕСА_1, оскільки вона повністю внесла
свій пайовий внесок за цю квартиру та
була постійним членом
житлово-будівельного кооперативу.
Однак, не зважаючи на те, що ОСОБА_3
повністю сплатила пайовий внесок, за
час життя вона так і не отримала
правовстановлюючі документи на
квартиру, через відсутність яких
неможливо провести державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
Крім того, суд вважає, що у ОСОБА_3
виникли права на квартиру під час дії
законодавства, яке не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, про
що складено відповідний актовий запис
№ 8825, що підтверджується свідоцтвом
про смерть, яке видане ІНФОРМАЦІЯ_3
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану у м. Одесі Одеського
міського управління юстиції.
Положеннями ст. 1217 ЦК України
встановлено, що спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1258 ЦК України
встановлено, що спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово. У першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась
спадщина на майно, а саме на
двокімнатну квартиру, загальною площею
49,6 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги,
звернувся до Третьої Одеської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, однак
нотаріус відмовив йому у видачі
свідоцтва про право на спадщину,
оскільки за життя ОСОБА_3 не отримала
свідоцтво про право власності на
квартиру та не зареєструвала своє
право власності в КП «Одеське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості».
Рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 02 жовтня 2013 року по
справі № 520/11554/13-ц встановлено факт
належності ОСОБА_3 на праві власності
двокімнатної квартири, загальною
площею 49,6 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м.,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч 3 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

З огляду на вищевказане, суд
вважає, що ОСОБА_1 фактично прийняв
спадщину, оскільки він проживав разом з
матір'ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 до її
смерті та продовжує проживати й після
її смерті.

Отже, з огляду на вищевказане, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають
задоволенню у повному обсязі шляхом
визнання за ним право власності на
квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215,
224-225 ЦПК України, на підставі ст.ст. 384,
1216-1218, 1220-1224, 1261, 1266, 1268-1269 ЦК України, ст.
15 Закону України «Про власність», ст. 3
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», постановою
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
18 вересня 1987 року (із змінами від 25
травня 1998 року) «Про практику
застосування судами законодавства про
житлово-будівельні кооперативи»,
постановою Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30 травня 2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на двокімнатну квартиру, загальною
площею 49,6 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м.,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дане заочне рішення може бути
переглянуто Київським районним судом
за письмовою заявою відповідача про
перегляд заочного рішення, яку може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення, рішення може бути
оскаржено до Апеляційного суду
Одеської області в загальному порядку
шляхом подання до Київського районного
суду міста Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів.

Суддя
Рева С. В.