Справа №592/1673/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Литовченко О. В.Номер
провадження 22-ц/788/944/14 Суддя-доповідач -
Криворотенко В. І. Категорія - 26
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Криворотенка В. І.,

суддів - Лузан Л. В., Маслова В. О.,

з участю секретаря судового засідання -
Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою Дочірнього підприємства
«Завод обважнених бурильних та ведучих
труб»

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 20 березня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Дочірнього підприємства «Завод
обважнених бурильних та ведучих труб»
про відшкодування моральної шкоди у
зв'язку з професійним захворюванням,-

в
с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 20 березня 2014 року
позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з Дочірнього підприємства
«Завод обважнених бурильних та ведучих
труб» на користь ОСОБА_3 6000 грн.
моральної шкоди, вирішено питання щодо
судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ДП
«Завод обважнених бурильних та ведучих
труб», посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить
зазначене рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
представника позивача ОСОБА_4,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи ОСОБА_3 у період з
04.06.2003 року по 26.06.2013 рік працював у ДП
«Завод обважнених бурильних та ведучих
труб», слюсарем ремонтником,
звільнився у зв'язку зі скороченням
робітників (а.с.5-6).

Під час звернення ОСОБА_3 до КУ «Сумська
клінічна лікарня №4» було виявлено
захворювання, остаточний діагноз
(професійне захворювання) було
встановлено 02.10.2013 року у клініці НДІ ГП
та ПЗ ХНМУ. Основний діагноз - ХОЗЛ
токсико-пилової етіології другої ст. в
фазі нестійкої ремісії. Емфізема
легенів другого ст. ЛН другого ст.
Хронічна двобічна сенсоневральна
приглухуватість з помірним ступенем
зниження слуху (третій ступінь) по
класифікації ОСОБА_5 та ОСОБА_6
Захворювання професійне, від тривалої
дії шуму на виробництві, вперше
встановлене ППЛЕК 02.10.2013 НДІ ГП та ПЗ
ХНМУ. Супутній діагноз: виразкова
хвороба 12-палої кишки (М 42.1)
Розповсюджений остеохондроз хребта з
полірадикулярним синдромом.
Гіпертонія слабкого ступеню обох очей,
пресбіопія, хронічний кон'юнктивіт .
Хронічний тонзиліт, ремісія.

04 листопада 2013 року комісією було
проведено розслідування хронічного
професійного захворювання про що
складено відповідний акт за формою П-4.
Зазначеним актом встановлено, що
професійне захворювання позивача
виникло в результаті тривалої роботи в
шкідливих умовах праці, недосконалість
технологій, неефективне використання
засобів індивідуального захисту.
Причина професійного захворювання:
проведення робіт в умовах підвищеного
рівня виробничого шуму, показників
важкості праці та в умовах
несприятливого мікроклімату по ДП
«Завод обважнених бурильних та ведучих
труб».

Згідно акту обстеження проведеного
МСЕК з 03.01.2014 року по 22.01.2014 року (а.с.8)
ОСОБА_3 було встановлено 40% втрати
професійної працездатності.

Вказані факти з достатньою повнотою
встановлені судом першої інстанції на
підставі належним чином зібраних,
досліджених та оцінених доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно з'ясував
спірні правовідносини, всебічно
встановив обставини, що мають значення
для справи у відповідності з ч. 1 ст. 212
ЦПК України.

Суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що у
зв'язку з професійним захворюванням,
отриманим за час роботи на
підприємстві в неналежних умовах праці
з вини відповідача, ОСОБА_3 зазнав
немайнових втрат, а тому правильно
поклав обов'язок їх відшкодування на
даного роботодавця.

Не зважаючи на гарантоване державою
право вільного вибору виду діяльності,
передбачене ч.1 ст.43 Конституції
України та абз.2 ст.5-1 КЗпП України,
роботодавець в силу ст.43 Конституції
України, ст.ст.153, 157 КЗпП України та
ст.ст.6, 13 Закону України «Про охорону
праці» зобов'язаний створити
працівнику придатні для роботи
безпечні умови, які б відповідали
санітарно-гігієнічним нормам та нормам
охорони праці.

Посилання апелянта на те, що позивач
був ознайомлений із шкідливими умовами
праці та знав про можливі шкідливі
наслідки для свого здоров'я висновків
суду не спростовують, оскільки не
спростовують факту наявності вини
роботодавця в неналежному
забезпеченні безпечних та нешкідливих
умов праці та не є підставою для
позбавлення позивача права на
отримання відшкодування.

Також доводи апеляційної скарги про не
доведення факту моральної шкоди, не
спростовують фактичної втрати
позивачем з вини роботодавця
нормальних життєвих зв'язків, що
безперечно вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Крім того слід зазначити, що відповідно
до вимог ст. 6 міжнародної Конвенції про
захист прав людини і основних свобод,
кожен при вирішенні суперечок про його
цивільні права і обов'язки має право на
справедливий і відкритий розгляд в
перебігу розумного терміну судом,
встановленим законом. При цьому
застосовується практика Європейського
суду з прав людини в національному
судочинстві, як інструмент
функціонування Конвенції, яка є
частиною національного законодавства.
Виходячи з матеріалів справи «Бурдов
проти Росії» Страсбург, 7 травня 2002
року, Європейський суд прийшов до
висновку, що унаслідок виявлених
порушень, які не можна вважати
виправленими тільки завдяки визнанню
судом наявності правопорушення
заявник отримав певну моральну шкоду.
Враховуючи що позивач до теперішнього
часу отримує моральні страждання, то
суд повинен керуватися при визначенні
суми відшкодування моральної шкоди
принципом справедливості, як того
вимагає ст. 41 Конвенції.

Розмір моральної шкоди визначений
місцевим судом з врахуванням тих
обставин, що ОСОБА_3 отримав професійне
захворювання працюючи в шкідливих
умовах на ДП «Завод обважнених
бурильних та ведучих труб» та з
врахуванням ступеня втрати
працездатності.

Інші доводи апелянта також висновків
суду не спростовують.

За таких обставин коли суд ухвалив
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
підстав для його зміни чи скасування
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,-

у х
в а л и л а :

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства «Завод обважнених
бурильних та ведучих труб» відхилити, а
рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 20 березня 2014 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -