Справа № 346/1107/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1034/2014
Головуючий у 1 інстанції Обідняк В. Д.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського
В.М., Горейко М.Д.

секретаря Мельник О.В.

з участю: апелянтів ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

їх представника
ОСОБА_4,

представника ОСОБА_5 -
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до
Отинійської селищної ради
Коломийського району про визнання
права власності на квартиру, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_7,
ОСОБА_3 на рішення Коломийського
міськрайонного суду від 14 березня 2014
року,-

в с т а н о в и л а :

В березні 2014 року ОСОБА_5 звернувся в
суд з позовом до Отинійської селищної
ради Коломийського району про визнання
права власності на квартиру,
посилаючись на те, що квартира була
власністю його тітки ОСОБА_8.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла.
Спадкоємців, які б мали право на
спадкування після смерті ОСОБА_8 не
було. Він зареєстрований та проживає у
квартирі більше 13 років, увесь цей час
добросовісно, відкрито, та безперервно
користується квартирою, а тому просив
визнати за ним право власності на
квартиру за набувальною давністю.

Рішенням Коломийського міськрайонного
суду від 14 березня 2014 року позов ОСОБА_5
до Отинійської селищної ради,
Коломийського району про визнання
права власності на квартиру -
задоволено

Визнано за ОСОБА_5 право власності за
набувальною давністю на квартиру
АДРЕСА_1.

На дане рішення ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_3
подали апеляційну скаргу, в якій
посилаються на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, та порушення
норм матеріального і процесуального
права.

На думку апелянтів, судом не враховано,
що позивач ОСОБА_5, будучи
зареєстрованим в квартирі АДРЕСА_1, не
проживає в ній з 1995 року, тобто більше 13
років. Даний факт підтверджується
довідками Отинійської селищної ради
від 28.08.2012 р. №2199, від 30.08.2013 р. № 2221 та
відповідними актами, що містяться в
матеріалах справи.

З 1993 року по 23.07.1999 року по господарству
ОСОБА_8, яка була власником спірної
квартири, допомагала її сусідка ОСОБА_3
Саме вона піклувалась про неї за життя,
а після її смерті вступила в фактичне
управління спадковим майном.

Судом також не враховано той факт, що з
2000 року по даний час у спірному
житловому приміщенні проживають
ОСОБА_2, ОСОБА_7 з дітьми. Саме вони на
протязі тривалого часу добросовісно
користуються квартирою, здійснили
ремонт та покращення в квартирі, а тому
виходячи з положень ст.344 ЦК України
мають право оформити право власності
на спірне житло.

З цих підстав рішення суду першої
інстанції, апелянти просили скасувати,
та ухвалити нове, яким в задоволенні
позову ОСОБА_5 відмовити.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2,
ОСОБА_3, їх представник ОСОБА_4 доводи
апеляційної скарги підтримали з
наведених у ній мотивів.

Представник ОСОБА_5- ОСОБА_6 доводів
скарги не визнав посилаючись на
обґрунтованість висновків суду.

Представник Отинійської селищної
ради, ОСОБА_7, будучи належно
повідомленими про розгляд справи до
суду не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянтів, доводи представників
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи рішення по суті спору,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач протягом 13 років добросовісно
та безперервно володіє квартирою
АДРЕСА_1, спадкоємців ОСОБА_8 чи інших
осіб які б претендували на вказану
квартиру, немає, а тому виходячи з вимог
ст. 344 ЦК України суд визнав за ОСОБА_5
право власності на дану квартиру.

Однак погодитись з таким висновком
суду, колегія суддів Апеляційного суду
Івано-Франківської області не може,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Судом встановлено, що предметом спору
стало визнання права власності на
квартиру АДРЕСА_1.

На підставі договору купівлі-продажу
№2296 від 27.08.1992 року вказана квартира
належала на праві власності ОСОБА_8.
Даний факт підтверджується відміткою
Коломийського МБТІ на договорі
купівлі-продажу квартири, та довідкою
Отинійської селищної ради від 30.08.2012
року № 2221.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла. Відповідно
до ст. 524 ЦК УРСР, в редакції чинній на
момент виникнення правовідносин,
спадкоємство здійснювалося за законом
і за заповітом. Спадкоємство за законом
мало місце, коли і оскільки воно не
змінено заповітом. Якщо не було
спадкоємців ні за законом, ні за
заповітом, або жоден з спадкоємців не
прийняв спадщини, або всі спадкоємці
позбавлені заповідачем спадщини, майно
померлого за правом спадкоємства
переходило до держави.

Як вбачається з матеріалів справи з 1995
року та на момент смерті ОСОБА_8 в
квартирі також був зареєстрований
ОСОБА_5, однак питання про визнання за
ним права власності на майно в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_8 він не
ініціював.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, від 07.02.2014, № 5 "Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав"
можливість пред'явлення до суду позову
про визнання права власності за
набувальною давністю випливає з
положень статей 15, 16 ЦК, а також частини
четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими
захист цивільних прав здійснюється
судом шляхом визнання права. У зв'язку з
цим особа, яка заявляє про давність
володіння і вважає, що у неї є всі
законні підстави бути визнаною
власником майна за набувальною
давністю, має право звернутися до суду
з позовом про визнання за нею права
власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України,
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном ? протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Виходячи зі змісту зазначеної статті,
обставинами, які мають значення для
справи і які відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК
України повинен довести саме позивач,
є: законний об'єкт володіння;
добросовісність володіння;
відкритість володіння; давність
володіння та його безперервність
(тобто строк володіння).

Виходячи зі змісту ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
питання чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин, тощо.

Буди-яких об'єктивних доказів того, що
позивач протягом вказаного ним часу
добросовісно, відкрито, безперервно
володів квартирою АДРЕСА_1 в матеріалах
справи немає. Такими доказами, зокрема,
могли б бути показання свідків -
сусідів, які не зацікавлені у
результаті вирішення справи, квитанції
про сплату комунальних послуг (за
твердженням сторін, в квартирі є газ та
електрика), докази про отримання за
цією адресою поштової кореспонденції
та інші.

Натомість, вже до апеляційної скарги
надано довідку Отинійської селищної
ради від 26.03.2014 року за №129/02-36 про те, що
в квартирі АДРЕСА_1 з 2000 року проживають
ОСОБА_2, та ОСОБА_7 з дітьми (а.с. 40). Факт
проживання апелянтів за вказаною
адресою підтверджується також актами
№1 та №2 від 25.03.2014 року (а.с. 38-39). На
даний час, як заявляють ОСОБА_2, та
ОСОБА_7, вони також мають намір ставити
питання про визнання права на спірну
квартиру за набувальною давністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції у достатньому обсязі не
встановив, та не зазначив у рішенні
осіб, які володіють чи користуються
спірним житловим приміщенням, не
з'ясував наявності і не перевірив
доказів, що підтверджують претензії
ОСОБА_5 на дану квартиру та його
добросовісне та безперервне володіння
й користування таким житлом.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що оскаржуваним
рішенням можуть бути порушені права
апелянтів, які не були залучені до
участі в справі. Однак, апеляційний суд
законодавчо позбавлений права в такому
разі скасувати рішення з направленням
справи на новий розгляд, відповідно як
і залучити таких осіб до участі в
справі та вирішити спір як суд першої
інстанції.

Разом з тим, враховуючи положення ст. 303
ЦПК України щодо перевірки апеляційним
судом законності та обґрунтованості
рішення суду лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що постановлене
рішення не може залишатися в силі та
підлягає до скасування з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

На підставі ст.344 ЦК України та
керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314,316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_7,
ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Коломийського міськрайонного
суду від 14 березня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до
Отинійської селищної ради,
Коломийського району про визнання
права власності на квартиру відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
О.Є. Меленко

Судді:
В.М. Васильковський

М.Д. Горейко