Справа № 274/1013/14-ц Провадження № 2/0274/849/14
Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2014 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області Корбут В.В.,
за участю секретаря судового засідання
Жмурко В.І.,

розглянувши цивільну справу за
позовомОСОБА_1, представником якого є
ОСОБА_2,доБердичівської міської ради
Житомирської області, представником
якої є ОСОБА_3,провизнання права
власності на житловий будинок в
порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом, у
якому просить визнати за ним право
власності на житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування
за законом після смерті батька - ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Бердичівська міська рада Житомирської
області проти позову заперечила,
посилаючись на те, що житлового будинку
за адресою: АДРЕСА_1, юридично не існує,
оскільки право власності на цей
будинок не було зареєстровано за
ОСОБА_4, а відтак він не набував цього
права, і, відповідно, це право не може
бути набуто в порядку спадкування
ОСОБА_1.

Судом з'ясовано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1 від 20.10.2009 р. (а.
с. 16).

Після смерті ОСОБА_4 приватним
нотаріусом Бердичівського міського
нотаріального округу Житомирської
області ОСОБА_5 18.03.2010 р. було заведено
спадкову справу № 10/2010, що
підтверджується листом від 05.05.2014 р. №
296/01-16 цього нотаріуса (а. с. 39).

З матеріалів зазначеної спадкової
справи (а. с. 40 - 50) вбачається, що ОСОБА_4
мав двох синів, при чому син ОСОБА_1
прийняв спадщину після смерті батька,
що підтверджується його заявою № 15 від
18.03.2010 р. (а. с. 40), а ОСОБА_6 від прийняття
спадщини відмовився, що
підтверджується його заявою № 16 від
19.03.2010 р. (а. с. 47).

Таким чином, зважаючи на зміст статей
1216 - 1218, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268 - 1270 Цивільного
кодексу України, ОСОБА_1 є спадкоємцем
ОСОБА_4 першої черги за законом, який
прийняв спадщину.

22.10.2013 р. ОСОБА_1 звернувся до приватного
нотаріуса Бердичівського
нотаріального округу Житомирської
області ОСОБА_5 з проханням видати
свідоцтво про право на спадщину за
законом на житловий будинок АДРЕСА_1,
проте постановою від 22.10.2013 р. № 720/02-31
цього нотаріуса про відмову у вчиненні
нотаріальної дії йому було відмовлено
у видачі такого свідоцтва у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документа на зазначений будинок (а. с.
17).

Судом встановлено, що право власності
на житловий будинок за адресою:
АДРЕСА_1, не зареєстровано, що
підтверджується листом № 342 від 12.05.2014
р. Комунального підприємства
"Бердичівське міжміське бюро технічної
інвентаризації", Інформацією з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, Реєстру прав власності
на нерухоме майно від 12.05.2014 р. та
Інформаційною довідкою з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
щодо об'єкта нерухомого майна від 12.05.2014
р. (а. с. 78, 79, 80).

Між тим, земельна ділянка за адресою:
АДРЕСА_1, площею 600 кв. м. була відведена
ОСОБА_4 05.06.1974 р. на підставі рішення від
30.05.1974 р. № 338 Виконавчого комітету
Бердичівської міської ради депутатів
трудящих, що підтверджується актом від
05.06.1974 р., складеним представником
Відділу головного архітектора м.
Бердичева (а. с. 24).

На підставі цього ж рішення 26.08.1974 р. між
Виконавчим комітетом Бердичівської
міської ради депутатів трудящих та
ОСОБА_4 було укладено договір про
надання в безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві особистої власності з числом
кімнат від однією до п'яти включно (а. с.
25 - 28).

29.08.1974 р. Відділ головного архітектора
м. Бердичева дозволив ОСОБА_4
проведення будівельних робіт з
будівництва індивідуального житлового
будинку з надвірними спорудами на
дільниці АДРЕСА_1 на підставі договору
від 26.08.1974 р. про надання в безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку на праві особистої власності з
числом кімнат від однією до п'яти
включно, укладеного на підставі
рішення від 30.05.1974 р. № 338 Виконавчого
комітету Бердичівської міської ради
депутатів трудящих (а. с. 23).

У постанові Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від
18.12.2013 р. у справі № 6-137цс13, зокрема,
вказано, що право власності на житловий
будинок набувається в порядку, який був
чинним на час завершення його
будівництва. У 1957 р. питання набуття
права власності регулювались Указом
Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948
р. "Про право громадян на купівлю і
будівництво індивідуальних житлових
будинків" та прийнятою відповідно до
цього Указу постановою Ради Міністрів
СРСР від 26.08.1948 р. "Про порядок
застосування Указу Президії Верховної
Ради СРСР від 26.08.1948 р."Про право
громадян на купівлю і будівництво
індивідуальних житлових будинків", в
яких, зокрема, було визначено умови та
правові наслідки будівництва. Отже, за
вказаними Указом і постановою
підставою виникнення в громадянина
права власності на житловий будинок
був факт збудування ним цього будинку з
додержанням вимог зазначених актів
законодавства та прийняття будинку в
експлуатацію. Ці правові акти не
пов'язували виникнення права власності
на житловий будинок із проведенням
його реєстрації.

Ця постанова Верховного Суду України є
обов'язковою, зокрема, для суду в силу
статті 360-7 Цивільного процесуального
кодексу України.

Враховуючи наведені вище обставини,
постанову Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від
18.12.2013 р. у справі № 6-137цс13, беручи до
уваги те, що основні документи
інвентаризаційної справи на житловий
будинок АДРЕСА_1 (поверховий план,
експлікація, а. с. 21, 22), датовані 06.05.1985
р., суд приходить до висновку, що цей
житловий будинок було побудовано та
завершено будівництвом 06.05.1985 р., з
додержанням Указу Президії Верховної
Ради СРСР від 26.08.1948 р. "Про право
громадян на купівлю і будівництво
індивідуальних житлових будинків" та
прийнятої відповідно до цього Указу
постанови Ради Міністрів СРСР від
26.08.1948 р. "Про порядок застосування
Указу Президії Верховної Ради СРСР від
26.08.1948 р."Про право громадян на купівлю і
будівництво індивідуальних житлових
будинків", які були чинні на момент
завершення його будівництва, а відтак у
ОСОБА_4 виникло право власності на цей
будинок 06.05.1985 р.

Станом на 06.05.1985 р. законодавство СРСР
та Української РСР не передбачало
обов'язкової реєстрації прав, зокрема,
права власності, на нерухоме майно.

Згідно з частиною четвертою статті 3
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" права на нерухоме
майно та їх обтяження, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав та їх обтяжень була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав та їх
обтяжень діяло законодавство, що не
передбачало обов'язкової реєстрації
таких прав та їх обтяжень.

Таким чином, право власності ОСОБА_4 на
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1,
визнається дійсним.

Між тим, як вказувалось вище, у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документа на цей будинок ОСОБА_1, будучи
спадкоємцем ОСОБА_4, який прийняв
спадщину (до якого перейшли права та
обов'язки ОСОБА_4 щодо, зокрема,
будинку), не може отримати відповідне
свідоцтво про право на спадщину, що, в
свою чергу, перешкоджає оформленню
права власності на будинок.

Частиною першою статті 328 Цивільного
кодексу України встановлено, що право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_1 як спадкоємець
першої черги за законом, який прийняв
спадщину, набув право власності на
майно спадкодавця (ОСОБА_4) - житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Беручи до уваги зазначене, суд
приходить до висновку, що позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 1 - 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 -
60, 62, 64, 208, 209, 212 - 215 Цивільного
процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Роз'яснити, що:

- рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано;

- у разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом;

- апеляційна скарга на рішення може
бути подана до Апеляційного суду
Житомирської області через
Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області протягом десяти
днів з дня його проголошення;

- особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
В.В. Корбут

Повний текст рішення складено 04.06.2014 р.