печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Матійчук Г.О.,

при секретарях - Майоренко Я.М.,
Мусаелян Д. С.,

за участі: представника позивача
ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4,

представників третьої особи Денисенка
А.В., Федоренка М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа:
Комунальне підприємство по утриманню
житлового господарства Печерського
району м. Києва «Печерськжитло» про
усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням та місцями загального
користування та стягнення моральної
шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_7 звернувся до суду з
позовом до відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа: Комунальне
підприємство по утриманню житлового
господарства Печерського району м.
Києва «Печерськжитло» про усунення
перешкод у користуванні жилим
приміщенням та місцями загального
користування та стягнення моральної
шкоди, в якому просить зобов"язати
відповідачів власними силами та за
власні кошти демонтувати самоправно
влаштовану перегородку на кухні
квартири АДРЕСА_1 та стягнути на його
користь з кожного з відповідачів
заподіяну моральну шкоду в розмірі 6
000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 1991
році відповідно до ордеру № 322 серія
УЗО, виданого Київським міським
управлінням охорони здоров'я, йому була
надана для тимчасового проживання
кімната загальною площею 19 кв.м. у
гуртожитку будинку АДРЕСА_1; з жовтня 1994
року перебуває на квартирному обліку у
відділі по обліку та обміну житлової
площі при Печерській районній у м.
Києві державній адміністрації на
загальних підставах по списку
учасників ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС - 2 категорії, а з 25 січня 2003 р. у
черзі на позачергове забезпечення
житлом - 1 категорії; постійно проживає
в кімнаті колишнього гуртожитку,
площею 19 кв.м., яка для нього є кухнею,
кладовою, робочим кабінетом, спальнею,
місцем для сушки білизни, місцем для
зберігання бібліотеки. Також зазначає,
що 25.01.2012 року Печерською районною в
місті Києві державною адміністрацією
йому було видано ордер № 011791 на житлове
приміщення площею 19.70 кв.м. у
комунальній квартирі АДРЕСА_1. Його
сусідами по квартирі АДРЕСА_1, є
відповідачі ОСОБА_2, що займає дві
кімнати площею 26,6 кв.м., та ОСОБА_3, яка
займає суміжну з ним кімнату 12 кв.м.

На спільній кухні комунальної квартири
відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
самоправно без проектно-кошторисної
документації влаштовано перегородку,
що зовсім позбавило його права
приватизувати свою кімнату та
унеможливило користування кухнею.
Відповідачі встановили перегородку на
кухні в такий спосіб, щоб він зовсім не
міг туди зайти та розташувати предмети
домашнього вжитку. В результаті їхньої
самоуправної перебудови йому
залишилась смужка кухні шириною 60 см та
довжиною 3.25см., відповідач ОСОБА_2 собі
залишила шириною 1м. 30см., відповідач
ОСОБА_3, - 1 м 93 см та довжиною 3м. 25см.

Своїми діями відповідачі грубо
порушують п. п. 7. 4 постанови Кабінету
Міністрів України від 24.01.2006 р. № 45 «Про
внесення змін до постанови Кабінету
Міністрів України від 08.10.1992 року за №
572, якими передбачено, що
перепланування та переобладнання
квартири (жилого будинку), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, проводяться за відповідними
проектами та дозволів виконавчих
комітетів місцевих Рад народних
депутатів.

Також зазначає, що відповідно до п. 1.1.5.
Правил забудови міста Києва, особи, які
порушують вимоги Правил, несуть
відповідальність згідно з
законодавством України. Вважає, що при
переплануванні чи переобладнанні
місць загального користування
квартири відповідачі повинні були б
отримувати Дозвіл (тобто Розпорядження
про надання дозволу) в Київській
міській державній адміністрації після
отримання відповідного висновку
районної державної в м. Києві
адміністрації; погоджують та надають
до затвердження до районної державної
адміністрації проект висновку
відповідне комунальне підприємство
цього району м. Києва; для підготовки
висновку зацікавлені особи, тобто
відповідачі повинні були підготувати
та надати до КІ1 «Печерськжитло»
проектну документацію на проведення
ремонтних робіт. Згідно постанови
Кабінету Міністрів України від 24 січня
2006 р. N 45, а сааме з п.4 вбачається, що
переобладнання і перепланування
житлових і підсобних приміщень,
балконів і лоджій за відповідними
проектами проводиться без обмеження
інтересів інших громадян, які
проживають у будинку, з дозволу
власника будинку (квартири) та органу
місцевого самоврядування, виданого в
установленому порядку.

Обгрунтовуючи моральну шкоду, позивач
посилається на те, що своїми
протиправними діями відповідачі по
справі заподіяли йому моральну шкоду,
розмір якої визначає у сумі - 6000,00 грн.
Моральна шкода заподіяна спільними
діями відповідачів, які полягають в
обмеженні користування місцями
загального користування комунальної
квартири, створенні постійної загрози
його здоров'ю та життю внаслідок
обмеження безпечного перебування в
квартирі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні підтримав позов з підстав,
викладених в ньому, просив позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову
заперечувала, пославшись на те, що
частина квартири, яку займала її сім'я,
виділена в окрему квартиру з
присвоєнням АДРЕСА_2, приватизована в
рівних частках, при цьому нею виконані
всі положення згідно чинного
законодавства, а саме: розроблена
проектна документація в установленому
порядку та зареєстрована декларація
про початок виконання будівельних
робіт і про готовність об'єкта до
експлуатації Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві. Вважає надуманим та
недоведеним позов і в частині завдання
позивачу моральної шкоди, оскільки
жодним чином не порушувала права
позивача.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення
позову в частині усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням та
місцями загального користування
заперечувала з огляду на його
безпідставність, оскільки ніякого
самовільного або незаконного
будівництва в квартирі немає, квартира
в момент підселення позивача і дотепер
знаходиться в одному стані, доступ на
кухню для позивача завжди є вільним,
саме вона, а не позивач займає на кухні
смужку довжиною 1 м. 50 см. та шириною 60
см., що в 2 рази менша за ту, яку займає
позивач, що підтверджується технічним
паспортом та планом квартири. Для
приватизації кімнати необхідно здати в
експлуатацію об'єкт, для чого потрібна
згода позивача, оскільки всі необхідні
документи нею оформлені, однак через
відсутність згоди позивача, якому
потрібно зайняти її кімнату, вона
позбавлена права приватизувати свою
кімнату та покращити свої житлові
умови, хоча виховує дочку інваліда
дитинства, яка потребує постійної
сторонньої допомоги.

Просить застосувати строк позовної
давності, оскільки більше 8 років тому
її сусідка ОСОБА_2 за згодою всіх
мешканців квартири встановила
перегородку на кухні, тим самим
поділивши приміщення кухні навпіл та
виокремивши частину квартири, що
фактично стала окремою двокімнатною
квартирою після реконструкції, а
позивач в своїй заяві стверджує, що
постійно проживає в АДРЕСА_1 з 1991 року,
то не міг не помічати протягом восьми
років згаданої перегородки.

Вважає, що оскільки виокремлену
внаслідок реконструкції двокімнатну
квартиру ОСОБА_2 приватизувала, є
зрозумілим, що вона мала всі необхідні
дозвільні документи на її
приватизацію, отже перегородка на
кухні є цілком законною.

Щодо завдання моральної шкоди позивачу
факт її завдання останньому вважає
недовеленим та позивачем не
обґрунтованим.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 проти
задоволення позову заперечував з
підстав, зазначених відповідачем
ОСОБА_3

Представники третьої особи Денисенко
А.В. та Федоренко М.С. проти задоволення
позову заперечували, зазначивши, що на
встановлення перегородки є дозвільні
документи, дане приміщення до 2003 року
було гуртожитком, КП є
балансоутримувачем зазначеного
будинку.

Суд, заслухавши думку учасників
судового розгляду, вивчивши матеріали
справи, приходить до наступного
висновку.

Судом встановлено, що позивач,
відповідно до даних, внесених в форму А
(карточка реєстрації) тимчасово
зареєстрований з 15.03.91 р. до 14.02. 94 р. за
адресою: АДРЕСА_3; після цього
зареєстрований постійно з 18.03.94р: за
рішенням суду був виписаний з 18.07.97 р. та
йому відновлено за рішенням суду
прописку вАДРЕСА_1 з 17.03.2000 р. (а.с.185). Як
вбачається з форми 16, 17.03.2000 р. ОСОБА_7
було зареєстровано за вказаною адресою
в кімнаті 2 (а.с.183-184).

25.01.2012 року Печерською районною в місті
Києві державною адміністрацією
позивачу було видано ордер № 011791 на
житлове приміщення площею 19.70 кв.м. у
комунальній квартирі АДРЕСА_1 (а.с.189).
Його сусідами по квартирі АДРЕСА_1, є
відповідачі ОСОБА_2, що займає дві
кімнати площею 26,6 кв.м.(а.с.186-187), та
ОСОБА_3, яка займає суміжну з ним
кімнату 13 кв.м. (а.с.188)

АДРЕСА_1 до перепланування була 4-х
кімнатна, комунальна.

Відповідно до акту КП УЖГ від 28.02.2006
року, під час прийняття будинку АДРЕСА_1
була самовільно влаштована
перегородка на кухні (а.с.89, 203).

07.04.2014 р. працівниками КП УЖГ
«Печерськжитло» проведено обстеження
комунальної квартири на предмет
встановлення з якого матеріалу
влаштована перегородка на кухні;
обстеженням встановлено, що
перегородка на кухні комунальної
квартири АДРЕСА_1 - гіпсокартонна
(а.с.193).

Згідно Висновку державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
від 30.11.2010 року № 05.03.02-04/93616, плити
гіпсокартонні «КНАУФ», з яких
збудовано перегородку, відповідають
встановленим медичним критеріям
безпеки (а.с. 194-195).

Як вбачається з відповіді Печерської
районної в м. Києві державної
адміністрації від 01.04.2014 р. № 105-Є-1166-406
на звернення ОСОБА_3 до КМДА стосовно
вжиття дієвих заходів та сприяння у
приватизації нею своєї кімнати в
комунальній квартирі АДРЕСА_1
Печерська РДА «в зв»язку з численними
зверненнями сусіда ОСОБА_3 ОСОБА_7 до
Адміністрації Президента України,
Апарату Верховної Ради України,
прокуратури м. Києва, Київської міської
державної адміністрації, прокуратури
Печерського району м. Києва та
Печерської районної в м. Києві
державної адміністрації, 06.06.2013
запросила всіх мешканців квартири
АДРЕСА_1 на особистий прийом до
заступника голови Сандрацького В.Г. з
питання реконструкції вказаної
квартири та подальшої приватизації
кімнат у квартирі. Згідно Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» здійснити
приватизацію кімнати у
реконструйованій комунальній квартирі
АДРЕСА_1, можливо лише після введення
квартири в експлуатацію. Всі мешканці
вищевказаної квартири із
запропонованими пропозиціями щодо
шляхів вирішення вищезгаданих питань
погодились, окрім гр.. ОСОБА_7.».

Також із зазначеного листа вбачається
та встановлено в судовому засіданні, що
відповідачем ОСОБА_2 на підставі
декларації про початок будівельних
робіт, зареєстрованої від 07.08.2013 р. за №
КВ 68 Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві (а.с.62-66), у відповідності з
проектом, розробленим інститутом
«НДІпроектреконструкція», проведено
реконструкцію зазначеної квартири з
виділенням зазначеної квартири в
окрему квартиру АДРЕСА_2 (а.с.67-68).
Закінчений будівництвом об»єкт , а
саме; реконструкція квартири АДРЕСА_1 з
виділенням частини квартири в окрему
квартиру АДРЕСА_2, прийнятий в
експлуатацію. Відповідачем ОСОБА_2
отримано технічний паспорт, на даний
час квартира 2-а приватизована (а.с.58-59).

Відповідач «ОСОБА_3 отримала проектну
документацію на реконструкцію АДРЕСА_1
та має бажання зареєструвати
декларації про початок виконання
будівельних робіт та про готовність
об»єкта до експлуатації в Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві, для чого їй не
вистачає лише підпису сусіда гр.
ОСОБА_7 на зазначених деклараціях,
після чого вона буде мати право
приватизувати кімнату в комунальній
квартирі АДРЕСА_1» (а.с.205).

Зазначене спростовує твердження
позивача щодо чинення відповідачами
перешкод в приватизації його кімнати.

Твердження позивача стосовно того, що в
результаті самоуправної перебудови
йому залишилась смужка кухні шириною 60
см та довжиною 3.25см., відповідач ОСОБА_2
собі залишила шириною 1м. 30см.,
відповідач ОСОБА_3, - 1 м 93 см та довжиною
3м. 25см. також не знайшло підтвердження
в судовому засіданні та спростовується
показами відповідача ОСОБА_3, даними
технічного паспорту та плану квартири
(а.с.'32-133).

З огляду на зазначене вище вимоги
позивача до відповідачів щодо
усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням та місцями загального
користування є такими, що не підлягають
задоволенню.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні.

Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Таким чином, право особи на
відшкодування моральної шкоди виникає
за умов порушення права цієї особи,
наявності такої шкоди та причинного
зв'язку між порушенням та моральною
шкодою. При цьому, обов'язок доведення
наявності підстав для відшкодування
моральної шкоди покладається на особу,
що вимагає її відшкодування, що
відповідає змісту ст. ст. 10, 60 ЦПК
України.

Позивачем з урахуванням заявлених
позовних вимог не було доведено
наявності передбачених ст. ст. 23, 1167 ЦК
України підстав відшкодування
відповідачем моральної шкоди.

Твердження позивача про те, що йому
моральна шкода заподіяна спільними
діями відповідачів, які полягають в
обмеженні користування місцями
загального користування комунальної
квартири, створенні постійної загрози
його здоров'ю та життю внаслідок
обмеження безпечного перебування в
квартирі не знайшли свого
підтвердження під час судового
розгляду та також спростовуються
зазначеним вище.

Частинами 1 та 2 ст. 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Особа, яка бере
участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд. Таке право мають також
особи (за винятком тих осіб, які не
мають цивільної процесуальної
дієздатності), в інтересах яких
заявлено вимоги.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

До того ж позивачем пропущено строк
звернення із зазначеним позовом до
суду, оскільки, 17.03.2000 р. ОСОБА_7 було
зареєстровано в кімнаті АДРЕСА_1
(а.с.183-184) а перегородка на кухні вже
була станом на 28.02.2006 року, однак до
суду з позовом останній звернувся лише
29.10.2013 року.

Беручи до уваги зазначене вище, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись
Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду», ст. ст 23,
257, 261, 1167 ЦК України, ст. ст. 3, 5, 11, 60, 79, 88,
212-215, 293 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_7 до ОСОБА_2,ОСОБА_3,
третя особа: Комунальне підприємство
по утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва
«Печерськжитло» про усунення перешкод
у користуванні жилим приміщенням та
місцями загального користування та
стягнення моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через Печерський районний суд
м. Києва.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Г.О.Матійчук