Справа № 180/163/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 р.

Марганецький міський суд
Дніпропетровської області у складі

головуючого: судді Янжули О.С.

при секретарі: Гащук І.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Марганець цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Головного
управління державної міграційної
служби Дніпропетровської області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Марганецького
міського суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, Головного управління
державної міграційної служби
Дніпропетровської області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що Будинок АДРЕСА_2
належав її батьку - ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 помер. Вона є єдиним
спадкоємцем першої черги за законом, що
прийняла спадщину після смерті батька.

Відповідно до довідки №4, виданої 12.01.2014
р. головою квартального комітету №54
ОСОБА_8, в будинку АДРЕСА_2
зареєстровані вона, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, її чоловік, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, донька, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, син, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_2 не проживає з
червня 2009 року, він постійно проживає
за адресою: АДРЕСА_3

ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_2 не приживає з
квітня 2007 року, вона проживає зі своїм
чоловіком за адресою: АДРЕСА_1

ОСОБА_6 в будинку АДРЕСА_2 не проживає з
червня 2009 року, на цей час він
навчається в м. Запоріжжі та винаймає
житло.

Факт непроживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4, в будинку АДРЕСА_2
підтверджується довідкою голови
квартального комітету та показаннями
свідків- сусідів.

Фактично у будинку АДРЕСА_2 проживає
тільки вона. Відповідачі в будинку не
проживають і виписуватись з нього в
добровільному порядку не бажають,
участі в оплаті комунальних платежів
не приймають, утримувати будинок не
допомагають.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік.

Вважає, що ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не
користуються житлом понад чотири роки
без поважних причин, а тому втратили
право на проживання в будинку, а тому за
моєю вимогою зобов'язані знятися з
реєстрації з належного їй будинку.

Просить визнати ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням - будинком АДРЕСА_2

Зобов'язати Головне управління
державної міграційної служби
Дніпропетровської області зняти
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, з реєстрації за
адресою: АДРЕСА_2

Позивач та її представник в судовому
засіданні позов підтримали, просили
його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
в судове засіданні позов не визнали,
просили в задоволенні позову,
зазначивши, що позивачка не є власником
будинку тому не має права ставити
питання про визнання його таким, що
втратив право користування будинком.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надали
заяви про розгляд справи за їх
відсутності, їх інтереси представляє
представник, проти задоволення позову
заперечували.

Представник Головного управління
державної міграційної служби
Дніпропетровської області надав суду
заяву про розгляд справи за його
відсутність.

Суд, вислухавши сторін, свідків,
вивчивши матеріали справи, вважає, що в
задоволенні позову необхідно
відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які
мають у приватній власності будинок
(частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

Відповідно до п.1 ст.319 ЦК України -
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

На підставі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України - член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Оскільки позивачка ОСОБА_1 ставить
питання про визнання ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 такими, що втратили право
користування житловим приміщенням,
однак не є власником будинку. Будинок
АДРЕСА_2 належав її батьку - ОСОБА_7, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_5. Посилання позивачки
у позові на те, що вона є єдиним
спадкоємцем першої черги за законом,
спростовуються показаннями свідка
ОСОБА_9, який зазначив, що він являється
чоловіком сестри позивачки. Отже
позивач не будучи власником будинку не
може ставити питання про визнання
інших осіб такими, що втратили право
користування зазначеним будинком, на
підставі вищевикладеного суд вважає за
необхідне в задоволенні позову
відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-216, 218 ЦПК
України, ст. 150 ЖК України, - суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, Головного управління
державної міграційної служби
Дніпропетровської області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
О. С. Янжула