АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/6290/2014
Головуючий 1 інстанції - Чех Н.А.
Доповідач - Борисова
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Мовчан О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами позивача ОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4
та представника відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_6 на рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 13 березня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, треті особи:
комунальне підприємство по утриманню
житлового господарства Дніпровського
району м. Києва, Дніпровська районна у
м. Києві державна адміністрація про
зміну договору найму житлового
приміщення та зобов'язання укласти
окремий договір найму, та

за об'єднаним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_2,
Дніпровський районний відділ
головного управління державної
міграційної служби України в м. Києві,
комунальне підприємство по утриманню
житлового господарства Дніпровського
району м. Києва про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року позивачі звернулися до
суду з позовом, в якому, з урахуванням
уточнених вимог, просили змінити
договір найму житлового приміщення -
квартири АДРЕСА_1, виділити їм одну
житлову кімнату площею 22,7 кв.м,
виділити відповідачам дві житлові
кімнати площами 15,7 кв.м та 10,2 кв.м, місця
загального користування залишити в
спільному користуванні та зобов'язати
житлову ремонтно-експлуатаційну
організацію №415 у Дніпровському районі
м. Києва укласти з ОСОБА_2 окремий
договір найму житлового приміщення і
відкрити на її ім'я окремий особистий
рахунок на кімнату площею 22,7 кв.м в
квартирі АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що
після смерті ОСОБА_8 не змінено договір
найму жилого приміщення на спірну
квартиру, а відповідачі добровільно не
погоджуються розділити між ними
житлові кімнати та рахунки по оплаті за
комунальні послуги.

У жовтні 2013 року ОСОБА_5 звернувся з
позовом, в якому просив визнати ОСОБА_3
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

В мотивування вимог посилався на те, що
вже більше шести місяців ОСОБА_3 в
спірній квартирі не проживає, що
підтверджується опитуванням адвоката
ОСОБА_6 сусідів: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 10 грудня 2013 року об'єднано
в одне провадження справу за позовною
заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
ОСОБА_7, треті особи: комунальне
підприємство по утриманню житлового
господарства Дніпровського району м.
Києва, Дніпровська районна у м. Києві
державна адміністрація про зміну
договору найму житлового приміщення
зі справою №755/26377/13 - ц за позовною
заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи:
ОСОБА_7, ОСОБА_2, Дніпровський районний
відділ головного управління державної
міграційної служби України в м. Києві,
комунальне підприємство по утриманню
житлового господарства Дніпровського
району м. Києва про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 13 березня 2014 року в
задоволенні позовів - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції позивач ОСОБА_2 та
представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4
подали апеляційну скаргу в якій
просять змінити його та ухвалити в цій
частині нове рішення про задоволення
позовних вимог про зміну договору
найму житлового приміщення, виділити
ОСОБА_2, ОСОБА_3 одну житлову кімнату
площею 22,7 кв.м, виділити відповідачам
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 дві житлові кімнати
площами 15,7 кв.м та 10,2 кв.м. Місця
загального користування - залишити в
спільному користуванні. Посилаючись
на те, що висновки суду не відповідають
обставинам справи та наявним в
матеріалах справи доказам.

Зазначають, що запропонований
позивачами порядок користування
квартирою не погіршує житлових прав
будь-кого із зареєстрованих осіб в
спірній квартирі.

Крім того, порядок, який склався у
користуванні квартирою порушує права
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки вони
проживають у кімнаті площею всього 10,2
кв.м, тоді як вони мають право на 12,15 кв.м
кожному.

Також, не погоджуючись з рішенням суду,
представник відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_6 звернувся із апеляційною
скаргою в якій, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права
просить рішення скасувати на ухвалити
нове про задоволення позову ОСОБА_5, а в
задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відмовити.

Вказує на те, що суд безпідставно не
взяв до уваги покази свідків: ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_10, які вказали, що
ОСОБА_3 в спірній квартирі не проживає.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та її представник свою
апеляційну скаргу підтримали, просили
задовольнити її з вищевказаних
підстав, проти апеляційної скарги
ОСОБА_5 заперечували, рішення суду в
частині відмови у задоволенні
об'єднаного позову просили залишити
без змін.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник,
та відповідач ОСОБА_7 проти
задоволення скарги позивача ОСОБА_2 та
представника позивача ОСОБА_3
заперечували, просили рішення суду в
частині відмови у задоволенні
первісного позову залишити без змін, а
апеляційну скаргу подану
представником відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_6 задовольнити та визнати ОСОБА_3
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням.

Треті особи: комунальне підприємство
по утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва,
Дніпровська районна у м. Києві державна
адміністрація Дніпровський районний
відділ головного управління державної
міграційної служби України в м. Києві, в
судове засідання не з'явились, про день,
час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином. Колегія
суддів вважає можливим розглядати
справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явились,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів дійшла висновку, що
скарга представника відповідача
ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - підлягає відхиленню, а
апеляційна скарга позивача ОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні первісного
позову, суд виходив з того, що зміна вже
встановленого порядку користування
спірною квартирою призведе до
порушення прав всіх користувачів на
належні їм розміри метражу житлової
площі, які будуть порушені та
нерівноцінні.

Проте, з таким висновком погодитись
неможливо, оскільки такого висновку
суд дійшов, не з'ясувавши дійсні
обставини спору, не перевіривши доводи
і заперечення сторін та без належної
оцінки доказів.

Зазначені порушення норм
матеріального та процесуального права
є підставою відповідно до ст.309 ЦПК
України до скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення по суті
заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
неприватизована, трикімнатна,
загальною площею 91,40 кв.м, житловою - 48,60
кв.м, з кімнатами площами: 15,7 кв.м., 10,2
кв.м., 22,7 кв.м.

В спірній квартирі з 2006 року
зареєстровано чотири особи - сторони по
справі, якими є: ОСОБА_2 та її дочка
ОСОБА_15, a також ОСОБА_5 та його дочка
ОСОБА_7

Квартира була отримана ОСОБА_8, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно ордеру
№001350 від 03 лютого 2006 року, виданого на
підставі розпорядження Подільської
районної адміністрації від 06 грудня 2005
року.

З матеріалів справи убачається і
сторонами по справі не заперечується,
що з початку вселення до спірної
квартири між ними склався певний
порядок користування житлом, а саме:
позивачі по первісному позову ОСОБА_2,
ОСОБА_3 займають кімнату площею 10,2 кв.м.

Позивачі та відповідачі є різними
сім'ями, ведуть окремо господарство.

Відповідно до ст.104 ЖК України члени
сім'ї наймача вправі вимагати, за
згодою інших членів сім'ї, які
проживають разом з ним, укладання з ним
окремого договору найму, якщо житлову
площу, що припадає на нього, може бути
виділено у вигляді приміщення, яке
відповідає вимогам ст.63 цього Кодексу.

Згідно ст.63 ЖК України предметом
договору найму жилого приміщення в
будинках державного і громадського
житлового фонду є ізольоване жиле
приміщення.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму
Верхового Суду України № 2 від 12.04.1985
року «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України», суд вправі
задовольните вимоги члена сім'ї
наймача про поділ жилого приміщення,
якщо жилу площу, що припадає на нього
(або з урахуванням укладеної угоди про
порядок користування жилим
приміщенням), може бути виділено у
вигляді ізольованого приміщення, яке
складається з однієї або кількох
кімнат, розмір якого не менше
встановленого для надання одній особі.
При поділі жилого приміщення за
вимогою члена сім'ї наймача йому може
бути виділено ізольоване жиле
приміщення розміром меншим за жилу
площу, що припадає на нього.

Так, розмір житлової площі, яка
припадає на кожного в спірний квартирі
становить 12,15 кв.м (48,60 кв.м жилої площі
/4 особи, які проживають у квартирі).

Тобто, у позивачів, які проживають в
кімнаті розміром 10,2 кв.м., істотно
порушені їх права як членів сім'ї
наймача, оскільки на кожного припадає
по 5,1 кв.м.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про те, що вимоги ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 не можуть бути задоволенні з
підстав того, що порядок користування
вже склався і його зміна призведе до
порушення прав відповідачів не
відповідає дійсності, а тому, рішення
суду в цій частині підлягає скасуванню.

Згідно із запропонованого варіанту
поділу житлових кімнат, позивачі
просять виділити їм кімнату площею 22,7
кв.м та виділити у користування
відповідачам кімнати площами 15,7 кв.м
та 10,2 кв.м.

Колегія суддів погоджується з таким
варіантом, оскільки позивачі отримують
по 11,35 кв.м на кожного, що в розрізі п. 16
Постанови Пленуму Верхового Суду
України № 2 від 12.04.1985 pоку «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» не порушує будь-чиїх прав, а
відповідачами виділяються кімнати
площами 15,7 кв.м та 10,2 кв.м, тобто по 12,95
кв.м на кожного.

Виділення позивачам вказаних кімнати
не потягнене погіршення їх житлових
умов та постановлення останніх на
квартирний облік.

Отже підсумовуючи викладене,
апеляційна інстанція приходить до
висновку про задоволення первісного
позову в цій частині, виділивши в
користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житлову
кімнату площею 22,7 кв.м в квартирі
АДРЕСА_1 та виділення відповідачам
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в користування дві
кімнати площами 10,2 кв.м та 15,7 кв.м з
балконом, який виходить з кімнати
площею 15,7 кв.м, а місця загального
користування: кухню, ванну кімнату,
вбиральню; коридор; передпокій,
вбудовану шафу та балкон, який виходить
з кухні - залишити в спільному
користуванні.

Рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позовної
вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
зобов'язання ЖРЕО №415 у Дніпровському
районі м. Києва укласти з ОСОБА_2
окремий договір найму житлового
приміщення і відкрити на її ім'я
окремий особистий рахунок на кімнату
площею 22,7 кв.м в квартирі АДРЕСА_1
сторонами не оскаржується, а тому в
апеляційному порядку не перевіряється.

Щодо відмови у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_5 то вірним є висновок суду
про відсутність підстав для його
задоволення з огляду на наступне.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто
не може бути обмежений у праві
користуватися жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України
наймач або члени його сім'ї можуть бути
визнані судом такими, що втратили право
користування жилою площею, зокрема,
коли вони в ньому не проживають без
поважних причин понад шість місяців.
Якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад шість
місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймачем, а в разі спору - судом.

Таким чином, виходячи з аналізу
зазначених правових норм член сім᾽?ї
наймача (колишній член) може бути
визнаний таким, що втратив право
користування жилим приміщенням, з
підстав відсутності понад шість
місяців у цьому жилому приміщенні, якщо
він був відсутній протягом цього
строку підряд без поважних причин, і
саме ці факти повинні бути встановлені
судом при вирішенні спору згідно з
вимогами ст.214 ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України в п.10
Постанови № 2 «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» роз'яснив
судам, що у справах цієї категорії
необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. У разі їх
поважності суд може продовжити
пропущений строк.

Так, у своїй апеляційній скарзі
представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 вказує на
те, що судом була невірно надана оцінка
показам свідків: ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_10, які показали, що ОСОБА_3
в спірній квартирі не проживає.

Проте, такі доводи скарги не
заслуговують на увагу суду, оскільки
акти від:, 10 жовтня 2013 року, 04 грудня 2013
року та 28 січня 2014 року, які затверджені
в ЖРЕО та були складені та підписані:
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, майстром т/д №1
ОСОБА_19 свідчать про те, що в спірній
квартирі дійсно проживає ОСОБА_2 та її
дочка - ОСОБА_3

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_3 зверталася 17 жовтня 2013 року до
Дніпровського РУГУ МВС України в м.
Києві про конфлікт, який відбувся з
ОСОБА_5 за їх місцем проживання.

Крім того, ОСОБА_5 подав до суду позов
про визнання ОСОБА_7 такою, що втратила
право користування житлом після
звернення ОСОБА_3В та ОСОБА_2 до суду з
позовом про зміну договору найму
житлового приміщення .

Отже, враховуючи те, що по справі були
допитані свідки: ОСОБА_17, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_16, ОСОБА_18 які
підтвердили факт проживання в спірній
квартирі ОСОБА_3 та свідки: ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_10, які свідчили
про не проживання в спірній квартирі
ОСОБА_3, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
недоведеність позову ОСОБА_5, оскільки
останнім не надано достатніх та
безспірних доказів на підтвердження
його позовних вимог.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

На основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, на які посилаються сторони,
як на підставу своїх вимог та
заперечень підтверджених доказами,
перевірених в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість, а
також достатність, взаємозв'язок у їх
сукупності, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин та правові
норми, які підлягають застосуванню до
цих правовідносин, колегія суддів
приходить до висновку про скасування
рішення суду в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про зміну договору найму
житлового приміщення та з ухвалення
нового рішення про задоволення позову
в цій частині позовних вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316,
317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 -
відхилити.

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4
-задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 13 березня 2014 року в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, треті
особи: комунальне підприємство по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва,
Дніпровська районна у м. Києві державна
адміністрація про зміну договору найму
житлового приміщення скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення
наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, ОСОБА_7, треті особи:
комунальне підприємство по утриманню
житлового господарства Дніпровського
району м. Києва, Дніпровська районна у
м. Києві державна адміністрація в
частині зміни договору найму житлового
приміщення задовольнити.

Змінити договір найму житлового
приміщення - квартири АДРЕСА_1.

Виділити в користування ОСОБА_2, ОСОБА_3
житлову кімнату площею 22,7 кв.м в
квартирі АДРЕСА_1.

Виділити в користування ОСОБА_5 та
ОСОБА_7 житлову кімнату площею 10,2 кв.м
та житлову кімнату площею 15,7 кв.м з
балконом , який виходить з кімнати
площею 15,7 кв.м в квартирі АДРЕСА_1.

Місця загального користування: кухню;
ванну кімнату; вбиральню; коридор,
передпокій, вбудована шафу, балкон,
який виходить з кухні - залишити в
спільному користуванні сторін.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набираєзаконної сили з моменту
його проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: