АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/261/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1719/14
Головуючий у 1-й інстанції Гвоздик А. Є.
Доповідач Дорош А. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Бондаревської С.М.,
Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві апеляційну
скаргу ОСОБА_1

на рішення Диканського районного суду
Полтавської області від 14 квітня 2014
року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої дитини, яка
продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березня 2014 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення аліментів у розмірі ?
частини всіх видів заробітку на
утримання повнолітньої дитини, яка
продовжує навчання. Вказує, що їх
син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є учнем
професійно-технічного училища № 31 м.
Полтави, який потребує матеріальної
допомоги на навчання, на придбання
підручників, кошти для проїзду до
навчального закладу, на оплату за
проживання в гуртожитку тощо. Просила
суд стягнути з відповідача на її
користь аліменти у зв'язку з
продовженням навчання сина у розмірі ?
частини всіх видів заробітку.

Рішенням Диканського районного
суду Полтавської області від 14 квітня
2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого в с. Присліп
Турковського району Львівської
області, на користь ОСОБА_2 на утримання
повнолітнього сина, який продовжує
навчання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти
в розмірі ? частини всіх видів
заробітку.

Стягнення аліментів розпочато з 17
березня 2014 року і продовжено до
досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 23 років
при умові, що він буде навчатися.

Стягнуто з ОСОБА_1 в доход держави
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення в частині стягнення
аліментів у межах платежу за один
місяць піддано негайному виконанню.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_1 просить рішення місцевого суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог в
повному обсязі. Свої доводи
обгрунтовує тим, що судом першої
інстанції неповно враховано та
з'ясовано обставини, що мають істотне
значення для справи, та невірно
застосовано норми матеріального та
процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно п.1,2,3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є неповне з»ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
неправильне застосування норм
матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи
та вірно встановлено судом першої
інстанції, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є
батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1 від 25.03.1996 року
( а.с.5).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 20.10. 2000
року розірвано. Після розлучення
ОСОБА_2 взяла прізвище «ОСОБА_2», що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 20
жовтня 2000 року ( а.с.6).

Син ОСОБА_3 11 квітня 2012 року
отримав свідоцтво про зміну імені, в
якому змінив своє прізвище на «ОСОБА_3»
- серія НОМЕР_3 ( а.с.4).

З довідки ПТУ № 31 м. Полтави від
03.09.2013 р. № 285 вбачається, що ОСОБА_3 з
01.09.2013 р. по 30.06.2013 р. є учнем групи 19
«Робітники з комплексного
обслуговування і ремонту будинків»,
денна форма навчання (а.с. 2).

Задовольняючи позов, місцевий суд
виходив з того, що відповідач є
працездатною особою, що свідчить про
те, що він може надавати допомогу
повнолітньому сину на час його
навчання, тому прийшов до висновку про
стягнення з відповідача вказаної
частини аліментів, що буде достатньою.

Проте, з таким висновком місцевого суду
погодится не можна, виходячи з
наступного.

При ухваленні судового рішення
місцевий суд допустив неповне
з»ясування обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які вважав встановленими,
невідповідність висновків обставинам
справи, неправильне застосування норм
матеріального права.

Згідно ч.1 ст. 199 СК України якщо
неповнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв»язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов»язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає
розмір аліментів на повнолітніх дочку,
сина у твердій грошовій сумі (або) у
частці від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з
одного з батьків суд бере до уваги
можливість надання утримання другим з
батьків, своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ч. 1 до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини та платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

Згідно п.20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р.
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» обов»язок
батьків утримувати повнолітніх дочку,
сина, які продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов»язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв»язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Як встановила колегія суддів, при
ухваленні рішення місцевий суд не
звернув увагу на те, що згідно діючого
законодавства обов»язок відповідача
утримувати повнолітнього сина, який
продовжує навчатися після досягнення
повноліття (незалежно від форми
навчання), виникає за обов»язкової
сукупності вищевказаних юридичних
обставин, які місцевим судом були
встановлені, але не враховані при
ухваленні судового рішення.

Дійсно, син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
є учнем групи 19 ПТУ № 31 м. Полтави
денної форми навчання терміном з 01.09.2013
р. по 30.06.2015 р., що підтверджується
довідкою № 285 від 03.09.2013 р. (а.с.2), проте,
із цієї довідки не вбачається, син
навчається на контрактній основі, на
що посилається місцевий суд в рішенні.

При ухваленні судового рішення
місцевий суд не з»ясував можливість
позивача надавати утримання сину, як
того вимагають норми Сімейного кодексу
України.

Із матеріалів справи не
вбачається, що у зв»язку з навчанням
сина позивач несе додаткові
матеріальні витрати і які саме.
Позивачем не надано суду доказів на
підтвердження позовних вимог, що у
зв»язку з продовженням навчання існує
потреба у матеріальній допомозі від
батька на утримання сина, який
навчається на денній формі, відсутні
дані про проведення плати за навчання,
якщо це контрактна форма, дані про
проживання у гуртожитку та проведення
оплати за проживання у ньому тощо.

Матеріали справи не містять даних
про доходи позивача, їх розмір. Як
вбачається із матеріалів справи,
позивач з сином проживає у сільській
місцевості, відсутні дані яке підсобне
господарство має позивач.

Місцевий суд мав можливість
з»ясувати вказані обставини по справі
та дати їм належну правову оцінку.

Згідно ч. 3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із доводів апеляційної
скарги відповідача та підтверджено
належними доказами, останній проживає
в с.Вербівка Рожнятівського району
Івано-Франківської області, з 2003 р.
перебуває у зареєстрованому шлюбі, від
якого має п»ятеро малолітніх дітей:
дочок ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_9,
ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_10, сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_11, що підтверджено копіями
свідоцтва про одруження та свідоцтв
про народження дітей ( а.с. 53-58).

Крім цього, згідно довідки
Управляння соціального захисту
населення Рожнятівської РДА
Івано-Франківської області № 536 ОСОБА_1
з 30.09.2013 р. перебуває на обліку в
управлінні по догляду за перестарілою
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с. 52).

Згідно акту обстеження
матеріально-побутових умов ОСОБА_1 від
23.04.2014 р., складеного комісією у складі
сільського голови, серетаря виконкому
та депутата виборчого округу,
встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом з
сім»єю в с. Вербівка, не працює,
здійснює догляд за перестарілою бабою
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_12, має на утриманні
п»ятеро дітей (а.с.51).

Отже, за вказаних обставин,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що відповідач, який не працює,
здійснює догляд за перестарілою бабою
та має на утриманні п»ятеро малолітніх
дітей, не може надавати матеріальну
допомогу повнолітньому сину, який
продовжує навчання.

Колегією суддів не встановлено
сукупності тих юридичних фактів, які б
вказували на обов»язок відповідача
утримувати повнолітнього сина, який
продовжує навчання.

Беручи до уваги викладене,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення місцевого суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
по суті позовних вимог про відмову у
задоволенні позову за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.
1,2,3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Диканського районного суду
Полтавської області від 14 квітня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої дитини, яка
продовжує навчання - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

С У
Д Д І :