АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4364/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Тананайська Ю. А. Доповідач -
Романюк М.М. Категорія 32
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого
Романюк М.М.

суддів
Котушенко С.П., Петренко І.О.

при секретарі
Солод О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця" на рішення Марганецького
міського суду Дніпропетровської
області від 12 березня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця", ОСОБА_3, приватного
акціонерного товариства "Страхова
група "ТАС" про відшкодування моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з
зазначеним вище позовом 20 грудня 2013
року. В обґрунтування заявлених вимог
посилалася на те що, ІНФОРМАЦІЯ_1 при
дорожньо-транспортній пригоді, яка
сталася на залізничному переїзді в
с.Городище загинув її батько - ОСОБА_4. У
зв'язку зі смертю батька, ОСОБА_2 було
спричинено моральну шкоду, яку вона
оцінює в 202 550 грн. Позивач просить
стягнути на її користь з ПАТ "Страхова
група "ТАС" 2 550 грн. та солідарно з ДП
"Придніпровська залізниця", ОСОБА_3 - 200
000 грн.

Рішенням Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 12
березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено частково: стягнуто з ПАТ
"Страхова група "ТАС" в рахунок
відшкодування моральної шкоди 2 550 грн.;
стягнуто солідарно з ДП
"Придніпровська залізниця" та ОСОБА_3 в
рахунок відшкодування моральної шкоди
97 450 грн., вирішено питання судових
витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ДП
"Придніпровська залізниця",
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права
просить рішення суду скасувати в
частині задоволеної позовної вимоги до
ДП "Придніпровська залізниця" та
ухвалити в цій частині нове рішення про
відмову в задоволені вказаної вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Оскільки рішення суду оскаржується
лише в частині задоволеної позовної
вимоги до ДП "Придніпровська
залізниця", перегляд законності і
обґрунтованості рішення суду першої
інстанції проведено в цих межах.

Задовольняючи вказану вимогу частково
суд першої інстанції виходив з її
доведеності та обґрунтованості в цих
межах.

З даним висновком судова колегія
погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що внаслідок ДТП,
яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_1 на
залізничному переїзді в с.Городище,
районі м.Марганець Дніпропетровської
області між автобусом БАЗ-АО79 "Еталон"
реєстраційний номер НОМЕР_1 та
електровозом ВЛ-8 №1583 загинув батько
позивача - ОСОБА_4

Електровоз ВЛ-8 №1583 приписаний до
Криворізького локомотивного депо
Придніпровської залізниці.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України,
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ч.2 ст.1188 ЦК України, якщо
внаслідок взаємодії джерел підвищеної
небезпеки було завдано шкоди іншим
особам, особи, які спільно завдали
шкоди, зобов'язані її відшкодувати
незалежно від їхньої вини.

Частиною 1 статті 1190 ЦК України
передбачено, що особи, спільними діями
або бездіяльністю яких було завдано
шкоди, несуть солідарну
відповідальність перед потерпілим.

Як роз'яснено у п.8 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01 березня 2013 року "Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки" особи, які
спільно завдали шкоди, тобто завдали
неподільної шкоди взаємопов'язаними,
сукупними діями, або діями з єдністю
наміру, несуть солідарну
відповідальність перед потерпілими
(статті 543, 1190 ЦК). У такому самому
порядку відповідають особи, які
здійснюють діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки іншим особам.
Спір про відшкодування шкоди, завданої
при цьому самим джерелам підвищеної
небезпеки кожним із їх володільців
перед іншим із них, вирішується за
правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода,
завдана одному з володільців із вини
іншого, відшкодовується винним; не
відшкодовується шкода, завдана
володільцю лише з його вини; за
наявності вини всіх володільців розмір
відшкодування визначається судом у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення
(тобто залежно від ступеня вини
кожного); у разі відсутності вини
володільців у взаємному завданні шкоди
жоден із них не має права на
відшкодування.

З урахуванням зазначеного, приймаючи
до уваги те, що внаслідок зіткнення
двох транспортних засобів - джерел
підвищеної небезпеки, автобуса та
локомотива, загинув батько позивача,
виходячи з принципу розумності та
справедливості суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про
стягнення у солідарному порядку з ДП
"Придніпровська залізниця" та ОСОБА_3 у
рахунок відшкодування моральної шкоди
97 450 грн.

Посилання апелянта на те, що позивачем
не надано доказів завдання моральної
шкоди не може бути прийнято до уваги,
оскільки в результаті ДТП загинув
батько позивача, судом першої
інстанції було прийнято до уваги
характер немайнових втрат позивача їх
тривалість і неможливість відновлення,
крім того не існує точних критеріїв
майнового виразу душевного болю,
матеріальна компенсація моральної
шкоди не може бути адекватною дійсним
стражданням.

Твердження апелянта стосовно того, що
позивачеві було виплачено матеріальну
допомогу у зв'язку зі смертю батька не
може бути прийнято до уваги, оскільки
така виплата, не звільняє відповідача
від відшкодування моральної шкоди.

Приведені в апеляційній скарзі інші
доводи відповідача не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки вони
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм права.

Відповідно до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
правильно застосував правові норми та
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.307, 308 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця" - відхилити.

Рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 12
березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді: