Справа № 752/7040/14-ц
Провадження № 2-о/752/141/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 травня 2014 року Голосіївський
районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді
Мирошниченко О.В.

народних засідателів
Веретенника А.В. та Чайки А.І.

при секретарі
Яловенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
заявою Територіального медичного
об'єднання «Фтизіатрія» у місті Києві,
заінтересовані особи: ОСОБА_1, Київська
міська протитуберкульозна лікарня № 2,
про примусову госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу, -

в с т а н о в и в:

У травні 2014 року Територіальне медичне
об'єднання «Фтизіатрія» у місті Києві
звернулось до Голосіївського
районного суду м. Києва із заявою, в
якій просить надати дозвіл на
госпіталізацію ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, в
примусовому порядку на строк три
місяці до Київської міської
протитуберкульозної лікарні № 2.

В обґрунтування вимог, викладених у
заяві, зазначає про те, що за даними
Територіального медичного об'єднання
«Фтизіатрія» у місті Києві ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, становить загрозу
розповсюдження хвороби - туберкульоз,
наведене підтверджується витягом з
амбулаторної картки хворої від 13
травня 2014 року. Однак, ОСОБА_1
відмовляється від обстеження та
лікування, про свій стан здоров'я була
поінформована, однак до
протитуберкульозного закладу не
з'являється, у зв'язку із чим, своєю
свідомою відмовою від проходження
лікування ОСОБА_1 створює особливу
загрозу та небезпеку для здоров'я
оточуючого населення.

Відповідно до ч.1 ст.285 ЦПК України
справи про примусову госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу або про
продовження строку примусової
госпіталізації суд розглядає не
пізніше 24 годин після відкриття
провадження у справі. Особі має бути
надано право особистої участі в
судовому засіданні, за винятком
випадків, коли за даними
протитуберкульозного закладу така
особа становить загрозу
розповсюдження хвороби.

Представник заявника у судовому
засіданні підтримала вимоги, викладені
у заяві, просила суд їх задовольнити з
викладених у заяві підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 ЦПК
України заінтересована особа ОСОБА_1 в
судове засідання не викликалась,
оскільки згідно відомостей, які
містяться в матеріалах справи, остання
становить загрозу розповсюдження
хвороби.

Представник заінтересованої особи
Київської міська протитуберкульозної
лікарня № 2 у судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що заявлені вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до даних витягу з
амбулаторної картки диспансерної
хворої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, остання
була взята на облік Територіального
медичного об'єднання «Фтизіатрія» у
місті Києві 22 квітня 2014 року з заразною
формою туберкульозу з первинною формою
резистентності до протитуберкульозних
препаратів з діагнозом: МРТБ (22.04.2014)
верхніх долей легень (вогнищевий),
Дестр- МБТ+ М- К+ Рез 1 (HRZS)2(-), категорія 1
когорта 2-2014 року. За результатами
проведених аналізів, останні свідчать
про наявність заразної форми
туберкульозу з первинною формою
резистентності до протитуберкульозних
препаратів. Хвора направлена на
негайну госпіталізацію до
туберкульозного стаціонару, однак
остання категорично відмовилась від
запропонованого режиму лікування та
самостійно звернулась до НІФІП ім.
Яновського, де пройшла додаткове
обстеження фібро бронхоскопію, але
результати дільничному фтизіатру не
представила.

Неодноразово проведено бесіди з
пацієнткою про необхідність негайної
госпіталізації в туберкульозний
стаціонар, проте з 22 квітня 2014 року
пацієнтка не прийняла ні одної дози
протитуберкульозних препаратів та не
звернулась на госпіталізацію до
туберкульозного стаціонару, хоча
направлення тримає на руках.

Відповідно до висновку Центральної
лікарсько-консультативної комісії про
необхідність примусової
госпіталізації хворого на заразну
форму легеневого туберкульозу від 13
травня 2014 року, постійне порушення
ОСОБА_1 протиепідемічного режиму та
контакт з оточуючими становить загрозу
зараження туберкульозом інших осіб.

Крім того, ОСОБА_1 необхідно пройти курс
лікування проти туберкульозу,
дотримуватися режиму лікування,
виконувати призначення лікаря
протитуберкульозного закладу,
проходити у встановлені строки
необхідні медичні огляди та
обстеження, дотримуватися вимог
санітарно-гігієнічних і
санітарно-противоепідемічних правил і
норм у лікувально-профілактичних
закладах.

ОСОБА_1 свідомо ухиляється від
лікування, про що свідчать наведені
вище обставини.

Своєю відмовою від проходження
лікування ОСОБА_1 створює особливу
небезпеку та загрозу для здоров'я
оточуючого населення.

Відповідно до Закону України «Основи
законодавства України про охорону
здоров'я» туберкульоз віднесено до
соціально небезпечних захворювань.

Статтею 1 Закону України «Про протидію
захворюванню на туберкульоз»
визначено, що туберкульоз - соціально
небезпечна інфекційна хвороба, що
викликається мікобактеріями
туберкульозу.

Згідно з ч.3 ст.20 Закону України «Про
протидію захворюванню на туберкульоз»,
хворі на туберкульоз та інфіковані
мікобактеріями туберкульозу
зобов'язані:

1) дотримуватися призначеного їм
відповідно до стандарту медичної
допомоги

режиму лікування;

2) дотримуватися правил
внутрішнього розпорядку закладу
охорони здоров'я під час стаціонарного
чи санаторно-курортного лікування;

3)проходити у встановлені строки
обов'язкові медичні огляди та
обстеження на туберкульоз, визначені
відповідними галузевими стандартами у
сфері охорони здоров'я;

4) дотримуватися вимог
протиепідемічного режиму.

ОСОБА_1 в порушення наведеної норми
закону, не виконує зазначені обов'язки,
ухиляється від лікування небезпечної
хвороби, чим ставить в загрозливе
становище осіб, що його оточують.
Подальша відмова ОСОБА_1 від
проходження лікування може призвести
до поширення захворюваності на
туберкульоз серед населення, що
призводить до порушення право на
безпечну санітарно-еідеміологічну
ситуацію необмеженого кола осіб.

Стаття 25 Закону України «Про протидію
захворюванню на туберкульоз»
передбачає, що особи, винні у порушенні
законодавства у сфері протидії
захворюванню на туберкульоз, несуть
відповідальність згідно із законом.

Стаття 11 Закону України «Про протидію
захворюванню на туберкульоз» зазначає,
що у разі якщо хворі на заразні форми
туберкульозу, у тому числі під час
амбулаторного чи стаціонарного
лікування, порушують протиепідемічний
режим, що ставить під загрозу зараження
туберкульозом інших осіб, з метою
запобігання поширенню туберкульозу за
рішенням суду вони можуть бути
примусово госпіталізовані до
протитуберкульозних закладів, що мають
відповідні відділення (палати) для
розміщення таких хворих. Примусова
госпіталізація осіб, стосовно яких
судом ухвалено відповідне рішення,
здійснюється з урахуванням висновку
лікаря на строк до трьох місяців.

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_1 в
епідеміологічному відношенні є
небезпечною для оточуючих, однак в
добровільному порядку відмовляється
пройти курс лікування від захворювання
на туберкульоз, який супроводжується
бактеріовиділенням, суд надходить до
висновку про те, що заява
Територіального медичного об'єднання
«Фтизіатрія» у місті Києві про
примусову госпіталізацію ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до протитуберкульозного
закладу, є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

Згідно вимог п. 7 ч. 1 ст. 367 ЦПК України
суд допускає негайне виконання рішень
у справах, зокрема, про примусову
госпіталізацію чи продовження строку
примусової госпіталізації до
протитуберкульозного диспансеру.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 283-286, 367 ЦПК
України, ст.ст.1, 11, 20, 25 ЗУ „Про протидію
захворюванню на туберкульоз", -

в и р і ш и в:

Заяву Територіального медичного
об'єднання «Фтизіатрія» у місті Києві,
заінтересовані особи: ОСОБА_1, Київська
міська протитуберкульозна лікарня № 2,
про примусову госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу, -
задовольнити.

Надати дозвіл на госпіталізацію
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за
адресою: АДРЕСА_1, в примусовому порядку
до Київської міської
протитуберкульозної лікарні № 2
(Київська область, смт. Гостомель)
строком на три місяці, починаючи з дня
фактичної госпіталізації.

Допустити негайне виконання рішення
суду про примусову госпіталізацію до
протитуберкульозного диспансеру.
Рішення суду є підставою для
примусової госпіталізації.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

Народні засідателі