Номер провадження: 22-ц/785/3128/14
Номер справи місцевого суду: 495/7740/13-ц
Головуючий у першій інстанції Мишко
Доповідач Косогор Г. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2014 року

м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області в складі :

головуючого
Косогор Г.О.

суддів
Луняченко А.В., Комлевої О.С.

при секретарі
Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» на заочне рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 25 грудня 2013 року по цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості у сумі 26 820, 21
гривень,

встановила:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк
«ПриватБанк» звернулося до суду першої
інстанції з позовною заявою до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості у сумі 26
820,21 грн.

В обґрунтування заявленого позову
позивач посилався на те, що 17 грудня 2006
року між сторонами було укладено
кредитний договір б/н, відповідно до
умов якого позивач надав, а відповідач
отримав кредит у розмірі 7 250 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 30 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. Невиконання
відповідачем зобов'язань по укладеному
договору зумовило звернення ПАТ КБ
«ПриватБанк» до суду із відповідним
позовом.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 25 грудня 2013 року у задоволенні
позову Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«ПриватБанк» було відмовлено.

На дане рішення була принесена
апеляційна скарга ПАТ «Комерційний
банк «ПриватБанк», в якій ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення про задоволення його позовних
вимог у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, який доповів
зміст оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги та заперечення на
неї, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст. 11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, 17
грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_2 було укладене кредитний
договір, відповідно до умов якого Банк
надав, а Клієнт отримав кредит у
розмірі 7 250 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 2,5 %
на місяць (30 % на рік) на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки - до вересня 2008 року.

Відповідно до п.1.1 р.І Умов та правил
надання банківських послуг, дані Умови
встановлюють умови, на яких Банк
пропонує клієнтам платіжні картки, а
також інші банківські послуги,
зазначені в Заяві та Пам'ятці клієнта.
Належним чином заповнена Заява
підписується Клієнтом і, таким чином,
Клієнт висловлює свою згоду, що Заява
разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та
Тарифами, складає укладений Договір
про надання банківських послуг.

Для надання послуг Банк відкриває
Клієнту картрахунки, видає Клієнту
карти. Їх вид та строк дії визначений у
Заяві та Пам'ятці Клієнта, підписанням
якого Клієнт і Банк укладають Договір
про надання банківських послуг. Датою
укладення Договору є дата відкриття
рахунка, зазначеного у розділі
«Відмітки Банка» Заяви. Підписання
даного Договору є прямою та безумовною
згодою Держателя (Клієнта) відносно
прийняття будь-якого розміру
Кредитного ліміту, встановленого
Банком. Клієнт або його довірена особа
використовують платіжні карти у
розмірі платіжного ліміту
відповідного картрахунку, як засіб для
безготівкових розрахунків за товари
(послуги), для перерахування коштів з
картрахунків на рахунки інших осіб, а
також як засіб для отримання готівки в
касах банків, фінансових установ, через
банкомати, та здійснення інших
операцій, передбачених угодами сторін
і законодавством України (п.п. 3.1, 3.3, 3.4
р.І Умов).

Згідно із пунктами 6.5-6.7 розділу І Умов,
Клієнт зобов'язаний погашати
заборгованість по Кредиту, процентам
за його використання, по
перевитрачанню платіжного ліміту, а
також сплачувати комісії на умовах,
передбачених даним Договором. У разі
невиконання обов'язків по Договору,
Клієнт зобов'язаний за вимогою Банку
виконати обов'язок по поверненню
кредиту (в тому числі простроченого
кредиту і овердрафта), оплаті
винагороди Банку. Держатель (Клієнт)
зобов'язаний слідкувати за витрачанням
коштів в межах платіжного ліміту з
ціллю запобігання виникнення
овердрафта.

При порушенні Клієнтом строків
платежів по будь-якому із грошових
зобов'язань, передбачених даним
Договором більш ніж на 120 днів, Клієнт
зобов'язаний сплатити Банку штраф в
розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову (п. 8.6
р. І Умов).

Згідно п. 9.12 розділу І Умов, Договір діє
на протязі 12 місяців з моменту
підписання. Якщо на протязі цього
строку жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично
пролонгується на такий же строк.

За користування кредитом, наданим
Держателю (Клієнту) при наявності
льготного періоду, держатель сплачує
проценти по льготній процентній ставці
(0,01 % річних) в рамках встановленого
льготного періоду по кожній платіжній
операції. Погашення кредиту -
поповнення картрахунку Держателя
(Клієнта), здійснюється шляхом внесення
коштів в готівковому або
безготівковому порядку та зарахування
їх Банком на картрахунок Держателя, а
також шляхом договірного списання
коштів з інших рахунків Клієнта на
підставі Договору (п,п.5.1-5.2 р.П Умов).

Згідно із пунктами 5.3-5.4 розділу II Умов,
строки і порядок погашення кредиту
(кредитний ліміт, кредитна лінія) по
платіжним картам із встановленим
мінімальним обов'язковим платежем
наведений у Пам'ятці Клієнта, яка є
невід'ємною частиною Договору. Платіж
включає оплату за користування
кредитом, передбачену тарифами, та
частину заборгованості по кредиту.
Строк погашення по кредиту (кредитний
ліміт, кредитна лінія) по платіжним
картам без встановленого мінімального
обов'язкового платежу, здійснюється в
наступному порядку: строк погашення
процентів по кредиту - щомісячно за
попередній місяць; строк погашення
кредиту - в повному об'ємі, не пізніше
останнього дня місяця, зазначеного на
платіжній картці.

У відповідності до пунктів 5.5-5.5.2
розділу II Умов, за користування
кредитом Банк нараховує проценти у
розмірі, встановленому тарифами Банка,
із розрахунку 360 календарних днів за
рік. За несвоєчасне виконання боргових
зобов'язань (користування простроченим
кредитом і звердрафтом) Держатель
сплачує проценти по завищеній
процентній ставці або додаткову
комісію, розміри яких встановлюються
тарифами. Проценти за користування
кредитом (в тому числі простроченим
кредитом та овердрафтом), передбачені
тарифами, нараховуються в останній
операційний день місяця за кожний
календарний день за фактично
використані в рахунок кредиту кошти,
від дня списання суми з карточного
рахунку.

Черговість та розмір погашення
боргових зобов'язань здійснюється в
порядку, викладеному у пам'ятці
клієнта, яка є невід'ємною частиною
договору. Банк має право вимагати
виконання боргових зобов'язань в
цілому або у встановленій Банком долі
у випадку невиконання Держателем
та/або довіреною особою держателя
боргових та інших обов'язків по цьому
Договору (п.п. 5.6.1, 5.7 р.ІІ Умов).

На виконання умов Договору б/н від 17
грудня 2006 року, ПАТ «КБ «ПриватБанк»
надало ОСОБА_2, а останній отримав
кредит у розмірі 7 250 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку, що підтверджується
власноручно заповненою та підписаною
ОСОБА_2 заявою.

В свою чергу, ОСОБА_2 в порушення умов
Договору б/н від 17 грудня 2006 року не
надавав своєчасно ПАТ «КБ «ПриватБанк»
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами,
що підтверджується відповідними
розрахунками, у зв'язку в чим станом на
09 вересня 2013 року у ОСОБА_2 перед ПАТ «КБ
«ПриватБанк» виникла заборгованість
по Договору б/н від 17 грудня 2006 року на
загальну суму 26 820,21 грн.

В добровільному порядку ОСОБА_2 виникшу
та непогашену заборгованість по
Договору б/н від 17 грудня 2006 року на
загальну суму 26 820,21 грн. не погасив.

Невиконання відповідачем своїх
зобов'язань по вищевказаному договору
зумовило звернення ПАТ «КБ
«ПриватБанк» до суду із відповідним
позовом.

Згідно ст.ст. 509. 510, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Загальними умовами зобов'язання є те,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, (ст.ст. 525, 625 ЦК України).

Згідно із ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Згнідно ч.1 ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення (ст. 612 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, між
сторонами виникли правовідносини, що
витікають з кредитного договору, які
регулюються нормами Цивільного
кодексу України.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. До відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 цієї глави
(Позика), якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Згідно із ст. 1046 Цивільного кодексу
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, зазначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян. Кредитний
договір укладається у письмовій формі
(ст.ст. 1047, 1055 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу
України, позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором.

Крім того, відповідно до абз.1 ч.1 ст.11
Закону України «Про захист прав
споживачів», договір про надання
споживчого кредиту укладається між
кредитодавцем та споживачем,
відповідно до якого кредитодавець
надає кошти (споживчий кредит) або бере
зобов'язання надати їх споживачеві для
придбання продукції у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
споживач зобов'язується повернути їх
разом з нарахованими відсотками. Як
встановлено матеріалами справи ОСОБА_2,
в порушення умов Договору б/н від 17
грудня 2006 року та зазначених вище норм
чинного законодавства, не надавав
своєчасно ПАТ «КБ «ПриватБанк» грошові
кошти для погашення заборгованості за
кредитом, відсотками, а також іншими
витратами, тобто свої зобов'язання,
визначені цим договором, виконував
несвоєчасно та не в повному обсязі, у
зв'язку з чим станом на 09 вересня 2013
року у ОСОБА_2 перед ПАТ «КБ
«ПриватБанк» виникла та залишається і
наданий час непогашеною
заборгованість по Договору б/н від 17
грудня 2006 року на загальну суму 26 820,21
грн.

Відповідно до статті 256 Цивільного
кодексу України, позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України
визначено, що загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2 ст.258 ЦК
України).

Частиною п'ятою статті 261 Цивільного
кодексу України передбачено, що за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Згідно статті 267 Цивільного кодексу
України, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленого до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Згідно із абз.1 ч.11 ст.11 та п.7 абз.2 ст.11
Закону України «Про захист прав
споживачів», якщо кредитодавець у
позасудовому порядку або до судового
провадження звертається з вимогою про
повернення споживчого кредиту або
погашення іншого боргового
зобов'язання споживача, кредитодавець
не може у будь-який спосіб вимагати
будь-якої плати або винагороди від
споживача за таке звернення. При цьому,
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Так, з матеріалів даної справи
вбачається, що ПАТ «КБ «ПриватБанк»
було подано до Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
позов до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості у сумі 26 820,21 грн. лише 30
вересня 2013 року, а кредитний договір б/н
між сторонами було укладено ще 17 грудня
2006 року з кінцевим терміном повернення,
що відповідає строку дії картки - до
вересня 2008 року.

Вказані обставини свідчать про те, що
ПАТ «КБ «Приватбанк» було відомо про
наявність кредитної заборгованості у
ОСОБА_2, однак, як вбачається з
матеріалів справи, до 30 вересня 2013 року
позивачем не було вжито заходів щодо
погашення заборгованості по кредиту
відповідачем.

Також, у своїй позовній заяві ПАТ «КБ
«Приватбанк» не ставило питання про
поновлення пропущеного строку
позовної давності, поважних причин
пропуску строку не зазначило.

Суд перевірив усі докази, які навели
сторони у підтвердження своїх вимог та
заперечень, навів у рішенні фактичні
обставини, які були встановлені судом
при розгляді справи, вірно застосував
правові норми, що регулюють ці
правовідносини, та зробив вірний
висновок про відмову у задоволенні
позовних вимог Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк».

Судова колегія не приймає до уваги
посилання у апеляційній скарзі
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк» на те,
що на підставі продовження строку дії
Кредитної карти, строк дії Кредитного
договору також було продовжено, а тому
апелянтом не пропущено строк позовної
давності, - з наступних підстав:

Згідно п. 31 Постанови Пленуму ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
при застосуванні положення пункту 7
частини 13 статті 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, суди мають
виходити з того, що у системному зв'язку
з частиною 11 статті 11 зазначеного
Закону ця вимога стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямована на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

У зв'язку з цим та враховуючи, що ЦК не
передбачає заборони пред'явлення
окремих вимог у зв'язку з пропущенням
строку позовної давності, при
вирішенні таких спорів, суди повинні
враховувати положення ЦК про позовну
давність.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно, тощо),
положення пункту 7 частини 11 статті 11
Закону України «Про захист прав
споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної
давності застосовуються і до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Інших доводів, які б спростовували
висновки суду першої інстанції та які б
мали правове значення, у апеляційній
скарзі не наведено.

Таким чином, судова колегія дійшла до
висновку, що суд першої інстанції в
межах заявлених вимог повно і всебічно
розглянув справу, дав належу оцінку
наданим доказам, постановив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 308, 313-315 ЦПК України,
судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» - відхилити.

Заочне рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 25 грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
на протязі двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
___________________ Г.О. Косогор

Судді
___________________ А.В. Луняченко

___________________ О.С. Комлева