Справа № 254/3116/14-ц
Провадження № 2/254/1192/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

04 червня 2014 року
м. Донецьк

Будьоннівський районний суд м.
Донецька у складі:

Головуючий-суддя
Сенчишин Ф.М.

При секретарі
Литовченко М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого
комітету Будьоннівської районної у м.
Донецьку ради, треті особи на стороні
відповідача, які не заявляють
самостійних вимог, ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
про визнання права власності на
житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить суд визнати за
ним право власності на житловий
будинок літ. Б-1 розташований за
адресою: АДРЕСА_1. Позовні вимоги
обґрунтовує тим, що 13 лютого 1964 року
позивач за договором купівлі-продажу
придбав у власність земельну ділянку з
недобудованим будинком (в наявності
був тільки фундамент), готовністю 16%,
для будівництва житлового будинку на
підставі договору про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки від 22 липня 1960 року,
засвідченого Третьою донецькою
нотаріальною конторою. Будівництво
будинку було розпочато з моменту
придбання земельної ділянки та
закінчено 22 серпня 1970 року. На
території домоволодіння позивачем
також було зведено житловий будинок
літ. Б-1 площею 30,5 кв.м. з сіньми літ. б
площею 20,0 кв.м. Бюро технічної
інвентаризації 20 лютого 1991 року на
добудоване домоволодіння по АДРЕСА_1,
було складено технічний паспорт. У 1992
році позивач звернувся до Виконкому
Будьоннівської районної у м. Донецьку
ради, для оформлення самовільно
зведеної будівлі по АДРЕСА_1 ради 27
травня 1992 року прийняте рішення № 198/3
про оформлення самовільно зведеної
будівлі Б-1 по АДРЕСА_1, та реєстрації її
на загальних умовах. Крім того, цим
рішенням затверджено акт прийому на
житловий будинок Б-1 по АДРЕСА_1,
житловою площею 30,5 кв.м., загальною
площею 50,5 кв.м. Будівництво самочинно
зведених будівель здійснено без
порушень санітарних, протипожежних та
архітектурних вимог. Рішенням
виконкому було зазначено, що право
власності на житловий будинок треба
вирішувати в судовому порядку.
Позивачем це не було зроблено у зв'язку
з тим, що він вважав рішення виконкому
правовстановлюючим документом. Таким
чином, на теперішній час вирішення
питання оформлення та реєстрації
майнових прав на домоволодіння можливе
тільки у судовому порядку.

Сторони, належним чином та завчасно
сповіщені про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явилися.
Позивач ОСОБА_1 через представника
надав суду письмову заяву, за якою
підтримав в повному обсязі вимоги за
позовною заявою та фактичні обставини,
на яких вони ґрунтуються, просить
справу розглянути за його відсутність.
Відповідач Виконавчий комітет
Будьоннівської районної у м. Донецьку
ради надав суду заяву, за якою просить
справу слухати без участі їх
представника.

Залучені до участі у розгляді справи
ухвалою суду у якості третіх осіб на
стороні відповідача, які не заявляють
самостійних вимог, ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
надали суду письмові заяви, за якими не
заперечують проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_1

За ухвалою суду справа розглянута за
відсутності сторін та третіх осіб в
порядку ст. 224 ЦПК України заочно за
наявних в справі доказів.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить
з наступного.

Згідно копії договору від 10 березня 1960
року про надання в безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку на праві особистої власності з
кількістю кімнат від однієї до п'яти
включно (а.с. 10-12), ОСОБА_5 на підставі
рішення Виконкому Пролетарської
районної ради депутатів трудящих від 26
січня 1960 року надана для будівництва
земельна ділянка загальною площею 300
кв.м. за адресою: АДРЕСА_1

13 лютого 1964 року ОСОБА_5 за нотаріально
посвідченим договором (а.с. 8-9) продав
позивачу ОСОБА_1 недобудований
житловий будинок готовністю 16 %
(фундамент), розташований на вказаній
земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1

З копії технічного паспорту на
домоволодіння (а.с. 36) вбачається, що
будівництво житлового будинку було
завершене і був зведений житловий
будинок літ. А-1 загальною площею 62,5
кв.м., житловою площею 43,0 кв.м.

У Постанові Верховного Суду України
від 13 червня 2012 року № 6-54 цс 12 за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах сформульовано
обов'язкова для всіх судів України
правова позиція.

Відповідно до статті 2 Закону України
від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин (вересень 2008 року),
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону
право власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
нерухоме майно набувається в порядку,
який існував на час його спорудження, а
не виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого права, а не підставою
його виникнення.

Тобто, відсутність державної
реєстрації права власності на житловий
будинок не є підставою для визнання
його самочинно зведеним, а оскільки
житловий будинок літ. А-1 був зведений
за наявності відповідних дозвільних
документів на відведеній для цієї мети
земельній ділянці, право власності на
нього виникло.

Суд враховує, що згідно копії свідоцтва
про шлюб (а.с. 35), ОСОБА_1 перебував у
зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_6 з 02
жовтня 1961 року до смерті останньої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 34).

Згідно ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та
сім'ю, майно, нажите подружжям за час
шлюбу, є його спільною сумісною
власністю.

За наведених обставин, ОСОБА_1 та ОСОБА_6
як такі, що в період шлюбу придбали
незавершений житловий будинок та
побудували його, набули право
власності на нього і житловий будинок
літ. А-1 за адресою: АДРЕСА_1, згідно ч. 1
ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю є їх
спільною сумісною власністю.

З копії технічного паспорту (а.с. 5-7)
також вбачається, що на території
зазначеного домоволодіння без
отримання належних дозволів був
зведений житловий будинок літ. Б-1
загальною площею 50,5 кв.м., житловою
площею 30,5 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля або споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту.

Оскільки житловий будинок зведений без
належного дозволу, він згідно ч. 1 ст. 376
ЦК України є самочинним будівництвом.

За ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу
власника (користувача) земельної
ділянки, суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших осіб.

До позову додана копія акту приймання
індивідуальних домоволодінь (а.с. 14-15),
за яким 01 вересня 1991 року житловий
будинок літ. Б-1 був прийнятий в
експлуатацію.

Виконкомом Будьоннівської районної
ради депутатів трудящих прийняте
рішення № 198/3 від 27 травня 1992 року (а.с.
13), яким постановлено оформити
самовільно зведений житловий будинок
літ. Б-1 та зареєструвати його на
загальних підставах, затвердити акт
приймання на житловий будинок літ. Б-1, а
право власності на житловий будинок
літ. Б-1 заінтересованим особам
вирішити в народному суді.

Виходячи з того, що користувачами
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1,
були позивач ОСОБА_1 та його дружина
ОСОБА_6, останні з часу прийняття
житлового будинку літ. Б-1 в
експлуатацію набули на нього право
спільної сумісної власності.

ОСОБА_6 за копією свідоцтва про смерть
(а.с. 34) померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

До складу спадщини, окрім іншого,
увійшла, виходячи з рівності часток
подружжя у спільному майні, належна
померлій 1/2 частина житлових будинків
літ. А-1 та літ. Б-1.

За ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі не
охоплення заповітом усієї спадщини,
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

Заповіту ОСОБА_6 після себе не
залишила, що підтверджується
інформаційною довідкою з відповідного
Спадкового реєстру «Заповіти/спадкові
договори» (а.с. 71).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Нотаріусом надана копія
спадкової справи до майна померлої, за
якою спадщину після смерті ОСОБА_6 у
якості спадкоємців першої черги за
законом прийняли її чоловік ОСОБА_1, а
також їх сини - ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Питання про видачу свідоцтва про право
на спадщину за законом на належні
померлій частки житлових будинків
нотаріусом не вирішувалося.

Оскільки частки спадкоємців однієї
черги у спадковому майні є рівними,
позивач ОСОБА_1 успадкував 1/3 частку від
спадкового майна, тобто 1/6 частку
житлового будинку літ. Б-1, тобто став
власником 2/3 часток вказаного будинку
(1/2 + 1/6).

Позивач за наведених обставин має
об'єктивні перешкоди для оформлення
спадкових прав через адміністративну
процедуру, і за вищенаведених обставин
позовні вимоги про визнання за
позивачем права власності на житловий
будинок літ. Б-1 підлягають частковому
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 224 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого
комітету Будьоннівської районної у м.
Донецьку ради, треті особи на стороні
відповідача, які не заявляють
самостійних вимог, ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
про визнання права власності на
житловий будинок - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Донецьку, право
власності на 2/3 частини житлового
будинку літ. Б-1, загальною площею 50,5
кв.м., житловою площею 30,5 кв.м.,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1

На рішення позивачем може бути подана
апеляційна скарга в Апеляційний суд
Донецької області через
Будьоннівський районний суд м.
Донецька протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Рішення набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Відповідач, який не з'явився у судове
засідання, може подати до
Будьоннівського районного суду м.
Донецька заяву про перегляд заочного
рішення протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Головуючий :