Провадження №2-др/761/12/14
У Х В А Л А

іменем України

29 травня 2014 року Шевченківський
районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Фролової І.В.,

при секретарі - Вітріщаку Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового
рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до
Територіальної громади в особі
Київської міської ради, третя особа:
Головне управління юстиції у місті
Києві про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 30 жовтня 2013 року позов
задоволено, визнано право власності на
? квартиру позивача.

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із заявою про ухвалення
додаткового рішення у справі, оскільки
у рішенні суду не зазначено загальну та
житлову площу квартири.. В
обгрунтування своєї заяви посилалась
на те, що судом не дотримано приписів п.
2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, тому, що
вирішивши питання по поділ квартири і
фактично вирішивши питання про право,
суд точно не зазначив майно, яке
підлягає поділу, оскільки не зазначив
загальної та житлової площі квартири.
Позивач наполягав у своїй заяві, що
саме у зв»язку з порушенням судом ст. 220
ЦПК України, їй не вдалось
зареєструвати своє право власності на
частку квартиру у Реєстраційній службі
ГУЮ в м. Києві.

Позивач в судове засідання з»явився,
про день, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Заслухавши позивача, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку про необхідність відмовити у
задоволенні заяви, виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ст.220 ч.1 ЦПК України суд,
що ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи ухвалити додаткове рішення,
якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної
вимоги, з приводу якої сторони подавали
докази і давали пояснення, не ухвалено
рішення; 2) суд, вирішивши питання про
право, не зазначив точної суми грошових
коштів, які підлягають стягненню,
майно, яке підлягає передачі, або які
дії треба виконати; 3) суд не допустив
негайного виконання рішення у
випадках, встановлених статтею 367 цього
Кодексу; 4) судом не вирішено питання
про судові витрати.

Як вбачається зі згаданого рішення
судом були вирішені всі позовні вимоги
і по суті позовних вимог суд дійшов до
певних висновків, які викладено у
резолютивній частині рішення суду, як
це передбачено п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України.

Суд, вирішивши питання про поділ
квартири і фактично вирішивши питання
про право, точно зазначив майно, яке
підлягає поділу, оскільки вказав номер
квартири, номер будинку, вулицю та
місто, у якому розташоване нерухоме
майно, тому судом дотримано всі вимоги
ч. 1 ст. 220 ЦПК.

Та обставина, що заявнику відмовлено в
органах Державної реєстраційної
служби зареєструвати за ним право
власності на належну частину
зазначеної квартири - не може бути
підставою для ухвалення додаткового
рішення.

У той же час рішення державного
реєстратора про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути оскаржено до суду у строки та у
порядку передбаченому Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. 79,
220 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом ОСОБА_1 до Територіальної
громади в особі Київської міської ради,
третя особа: Головне управління
юстиції у місті Києві про визнання
права власності - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом п`яти днів з дня її
проголошення.

СУДДЯ: