Справа № 1416/6459/12
Номер провадження 2/489/9/14
РІШЕННЯ

Іменем України

29 травня 2014 року
місто
Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового
будинку та стягнення компенсації,

встановив

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до
ОСОБА_2 з позовом про поділ житлового
будинку та стягнення компенсації.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначила, що відповідно до
свідоцтва про право на спадщину вона є
власником 4/5 частини житлового будинку
з господарськими та побутовими
спорудами за адресою: АДРЕСА_1.
Власником 1/5 частки зазначеного
житлового будинку є відповідач ОСОБА_2

Посилаючись на те, що між сторонами
виникають спори з приводу володіння та
користування спірним житловим
будинком, позивач просила провести
поділ житлового будинку в натурі
відповідно до висновку експерта,
виділивши їй квартиру АДРЕСА_1 в
житловому будинку літ. «А2-1, А-1», яка
складається з приміщень: 1.1 житловою
площею 7,9 кв. м.; 1.4 житловою площею 21,5 кв.
м.; 1.6 житловою площею 11,7 кв. м.; 1.7
коридор площею 9,2 кв. м.; 1.8 санвузол
площею 3,4 кв. м.; 1.9 кухня площею 9,3 кв. м.,
разом загальною площею 63,0 кв. м.
Господарські побудови: літня кухня,
сарай літ. «В-1»; сарай літ. «Е-1»; баня
літ. «И-1»; душ літ. «К-1»; вбиральня літ.
«Н-1»; №№ 1, 2, 4, 5 огорожа; №№ 1, 4, 7, 12
споруди, стягнути з відповідача на її
користь компенсацію за розбіжність
часток 33 945,00 грн. та судовий збір 339,45
грн.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 подав заяву про
збільшення вимог та просив здійснити
поділ згідно з першим варіантом
експертизи від 24.03.2014 № 1292-1294 та
стягнути компенсацію 45 984,64, підтримав
позов в повному обсязі, посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві,
наполягав на задоволенні позову.

Представник позивача ОСОБА_4
підтримала позов.

Відповідач в судовому засіданні
заперечувала проти позову, вказала, що
в частині поділу погоджується на
другий варіант експертизи, однак не
згодна з компенсацією та необхідністю
встановлення сервітуту.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечувала,
просила поділити будинок по другому
варіанту.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

На підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 09.06.1997 ОСОБА_1
належить 4/5 частини житлового будинку з
відповідною часткою прилеглих до нього
господарських та побутових будівель та
споруд, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1 (далі - спірний будинок).

Співвласником іншої 1/5 частини
зазначеного житлового будинку є
відповідач ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу від 19.02.2003.

Розділити вищезазначений житловий
будинок та господарські споруди і
будівлі за взаємною згодою сторони не
можуть.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен
із співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності. У разі
неможливості цього він має право
вимагати від інших співвласників, які
володіють і користуються спільним
майном, відповідної матеріальної
компенсації.

За ухвалою суду була проведена судова
будівельно-технічна експертиза на
предмет визначення варіантів поділу
домоволодіння.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 ЦПК України
висновок експерта для суду не є
обов'язковим і оцінюється судом за
правилами, встановленими статтею 212
цього Кодексу.

Статтею 115 ЦК УРСР встановлено, що
кожний з учасників спільної часткової
власності має право вимагати виділу
своєї частки з спільного майна. Якщо
угоди про спосіб виділу не досягнуто,
то за позовом будь-кого з учасників
майно ділиться в натурі, коли це
можливо без нерозмірної шкоди для його
господарського призначення. В
противному разі власник, що
виділяється, одержує грошову
компенсацію.

Відповідно до ст. 117 ЦК УРСР спільна
часткова власність припиняється в
результаті розділу майна в натурі, коли
цей розділ можливий.

Отже, суд не може погодитись із
твердженням відповідача, що що будинок
та господарські споруди було поділено
договором купівлі-продажу від 22.05.1984,
оскільки, по-перше, положення договору
про передачу у постійне користування
не є угодою про поділ, а по-друге, якби
відбувся поділ, то припинилося б право
спільної часткової власності і
відповідач купувала б вже не 1/5 частку
будинку, а конкретно визначені
приміщення та господарські споруди.

Відповідно до ст. 119 ЦК України коли
учасник спільної часткової власності
на жилий будинок збільшить в ньому за
свій рахунок корисну площу будинку
шляхом прибудови, надбудови або
перебудови, проведеної за згодою решти
учасників і в установленому порядку,
частки учасників у спільній власності
на будинок і порядок користування
приміщеннями в ньому підлягають
відповідній зміні.

З моменту виникнення спільної
часткової власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 (22.05.1984) обидва
співвласники та їх правонаступники
здійснювали добудови, однак частки не
змінювали та у суду немає доказів щодо
згоди на здійснення таких прибудов.

З матеріалів справи вбачається, що такі
прибудови здійснювались
співвласниками окремо та потім
фактично використовувались тим
співвласником, який їх побудував за
власні кошти.

Відтак, суд вважає, що необхідно
вирішити спір про поділ будинку та
господарських споруд, що існували на
час виникнення спільної часткової
власності. Спору щодо поділу інших
споруд (побудованих після 22.05.1984) у
сторін не має.

Відповідно до договору від 12.07.1957
ОСОБА_5 відведено земельну ділянку
площею 527 кв. м. для будівництва
індивідуального житлового будинку.

22.05.1984 ОСОБА_5 продала 1/5 частку
житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_7.

На момент продажу частки (виникнення
спільної часткової власності)
складався із будинку кам"яного
житловою площею 40,1 кв. м., літньої кухні
літ. "В", яка в технічних документах
відображена як будинок із житловою
площею 38 кв. м., сарай літ. "Г", вбиральня
літ. "Д", гараж літ. "Е", ворота 1, забори №
2,3,5, басейн № 4, водопровідна колонка №
6, замощення - І.

Житловий будинок літ. "А" складався з
житлових приміщень 1-2, площею 8,7 кв. м.,
1-3, площею 9,9 кв. м., 1-4, площею 21,5 кв. м.,
загалом 40,1 кв. м.

ОСОБА_7 фактично зайняв дві житлові
кімнати 1-2 та 1-3 загальною площею 18,6 кв.
м.

Приміщення 1-4 та літня кухня літ. "В", яка
в технічних документах відображена як
будинок із житловою площею 38 кв. м.
загалом склали 59,5 кв. м., що дорівнює
приблизно 4/5 від всієї житлової площі.
Приміщення ОСОБА_7 склали приблизно 1/5.

Відхилення частки ОСОБА_7 від ідеальної
частки складає 18,6 кв. м. - 78,1 кв. м/5= 2,98 кв.
м.

Відповідно до розрахунків експертизи
вартість кв. м. будинку складає 2579,69 грн.
Тобто компенсація відхилення від
ідеальної частки становить 7687,48 грн. (2,98
кв. м. *2579,69 грн.)

Літня кухня літ. "В", яка в технічних
документах відображена як будинок із
житловою площею 38 кв. м. фактично
використовувалась співвласником
ОСОБА_5 та була переоформлена нею, як
літня кухня-сарай.

09.06.1997 позивач ОСОБА_1 оформила спадщину
після смерті ОСОБА_5, що складала 4/5
частки спірного будинку. 19.10.1998
спадщину після смерті ОСОБА_7 оформила
ОСОБА_8, а 21.10.2002 після її смерті, 1/5
частку спірного будинку успадкували
ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

19.02.2003 відповідач ОСОБА_2 купила у
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 1/5 частку спірного
будинку.

За таких обставин, суд вважає, що в
результаті поділу ОСОБА_2 необхідно
виділити в буд. літ. "А" приміщення 2-1, 2-2,
що на момент виникнення спільної
часткової власності позначались як 1-2,
1-3, площею 18,6 кв. м., а також добудовані
та введені в експлуатацію 2-3, 2-4.

ОСОБА_1 в результаті поділу необхідно
виділити в буд. літ. "А" приміщення 1-4,
площею 21,5 кв. м. та добудовані та
введені в експлуатацію 1-1, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9.
Також ОСОБА_1 необхідно виділити літню
кухню-сарай літ. "В-1", оскільки на момент
виникнення спільної часткової
власності її площа рахувалась як
житлова і входила в 4/5 від всієї
житлової площі.

Враховуючи те, що частка ОСОБА_2 є
більшою від ідеальної з неї на користь
позивача необхідно стягнути
компенсацію 7687,48 грн.

На момент виникнення права спільної
часткової власності існували такі
господарські будівлі як сарай літ. "Г",
вбиральня літ. "Д", гараж літ. "Е".

Вбиральня літ. "Д" була демонтована і на
час розгляду справи не існує.

Відповідно до висновку експерта
вартість гаражу літ. "Е" складає 11808 грн.,
вартість сараю літ. "Г" складає 4145 грн.
Загалом вартість будівель становить 15
953 грн.

1/5 частка ОСОБА_2 складає 3190,6 грн. (15953/5).

Враховуючи те, що вартість сараю літ. "Г"
перевищує вартість частки ОСОБА_2, а
також те, що обидві будівлі знаходяться
на земельній ділянці виділеній ОСОБА_1
рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 24 березня 2011 року, у
зв"язку з чим у випадку виділу ОСОБА_2
сараю літ. "Г" необхідно буде вирішувати
питання встановлення сервітуту, а
також зросте сума компенсації за
відхилення від ідеальної частки, суд
вважає, що сарай літ. "Г" та гараж літ. "Е"
необхідно виділити ОСОБА_1 Розмір
компенсації 7687,48 грн. необхідно
зменшити на вартість частки ОСОБА_2 у
господарських спорудах в сумі 3190,6 грн.

Остаточна сума компенсації відхилення
від ідеальної частки складає 4496,88 грн.

Оскільки спору щодо інших
господарських споруд, збудованих і
введених в експлуатацію після
виникнення права спільної часткової
власності у сторін не має, суд вважає за
можливе виділити ОСОБА_1 лазню літ. "И-1",
душ літ. "К-1", вбиральню літ. "Н-1", 4/5
частин споруд № І, 4/5 частин огорожі №?
1-3, 5-11, 14 та ОСОБА_2 - гараж літ. "Ж-1",
вбиральню літ. "З-1", 1/5 частин споруд № І,
1/5 частин огорожі 1-3, 5-11, 14.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши докази долучені до
матеріалів справи щодо їх належності і
допустимості, оцінивши їх в сукупності,
суд дійшов висновку про те, що позов
обґрунтований і підлягає частковому
задоволенню.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати по оплаті
судового збору в сумі 44,97 грн., що були
понесені позивачем у справі і
документально підтверджені,
пропорційно задоволеної частки вимог.

Витрати на проведення експертизи суд
вважає за необхідне покласти на
сторони порівну, тобто стягнути з
позивача на користь відповідача 1468 грн.
80 коп.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
житлового будинку та стягнення
компенсації задовольнити частково.

Здійснити поділ житлового будинку
АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і
спорудами:

- виділивши позивачу ОСОБА_1 приміщення
в будинку літ. "А", що позначені 1-1, 1-4, 1-6,
1-7, 1-8, 1-9, літню кухню-сарай літ. "В", гараж
літ. "Е-1", лазню літ. "И-1", душ літ. "К-1",
вбиральню літ. "Н-1", сарай літ. "Г-1", 4/5
частин споруд № І, 4/5 частин огорожі №?
1-3, 5-11, 14;

виділивши відповідачу ОСОБА_2
приміщення в будинку літ. "А", що
позначені 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, гараж літ. "Ж-1",
вбиральню літ. "З-1", 1/5 частин споруд № І,
1/5 частин огорожі 1-3, 5-11, 14.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент.
номер - НОМЕР_1, зареєстрованої АДРЕСА_1
на користь ОСОБА_1 компенсацію за
відхилення від ідеальної частки 4496
(чотири тисячі чотириста дев"яносто
шість) грн. 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір 44 грн. 97 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судові витрати на проведення
експертизи 1468 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В. В.
Кокорєв