Комінтернівський районний суд
Справа № 1515/4250/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2014смт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд
Одеської області в складі :

головуючого судді - Доброва П.В.

при секретарі - Ємельяненко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Комінтернівське
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення
перешкод в користуванні житловим
будинком, про виселення з житлового
будинку без надання іншого житлового
приміщення,

встановив:

03.10.2012 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідачів про
усунення перешкод в користуванні
житловим будинком, про виселення з
житлового приміщення без надання
іншого житлового приміщення.

В свою чергу ОСОБА_2 звернувся з
зустрічним позовом до ОСОБА_1,
Кремидівської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області. при участі третьої особи -
управління Держземагентства
Комінтернівського району Одеської
області, про визнання недійсним
рішення та скасування державного акту
на право приватної власності на
земельну ділянку.

Ухвалою суду від 27.05.2014 року
зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, Кремидівської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області. при участі третьої особи -
управління Держземагентства
Комінтернівського району Одеської
області, про визнання недійсним
рішення та скасування державного акту
на право приватної власності на
земельну ділянку - залишено без
розгляду за заявою представника
відповідача ОСОБА_6

Позивач та його представник
ОСОБА_7 позов підтримали і в
обґрунтування заявлених вимог
послалися на наступне.

Позивачеві на підставі свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
від 08.11.2011 року належить житловий
будинок з надвірними господарчими
будівлями та спорудами, розташований в
АДРЕСА_1, збудований в 1998 році.

На підставі Державного акту про
право власності на земельну ділянку
серії ЯЛ № 363991, виданого 24 червня 2011
року, йому належить земельна ділянка
площею 0,1637га., яка знаходиться в його
користуванні з 1998 року, на якій
знаходиться вищевказаний належний
йому житловий будинок.

Відповідачі, скориставшись його
відсутністю, в листопаді 2009 року
самовільно, без його дозволу вселилися
в житлове приміщення по АДРЕСА_1.

На його звернення, вимоги щодо
звільнення належного йому житлового
приміщення відповідачі категорично
відмовилися. Вчиняли сварки, бійки,
завдають тілесних ушкоджень. Вивезли
його речі, зайняли житлову площу та
користуються надвірними господарчими
будівлями та спорудами.

З даного приводу він звертався до
правоохоронних органів та в сільську
раду, про що є письмові відповіді.

Відповідач ОСОБА_1 приходиться
йому батьком і є власником сусіднього
житлового будинку по АДРЕСА_1. Він
вселився разом з внучкою ОСОБА_3 та
членами її сім'ї в будинок позивача.
Ніяких правових підстав для проживання
в житловому приміщенні позивача у
відповідачів немає. Вони не
зареєстровані в ньому, дозволу на їх
вселення та проживання і користування
своїм майном позивач не надавав.

Він вимушений звернутися до суду
за захистом своїх прав, порушених
відповідачами, на підставі викладеного
просить позов задовольнити.

Відповідачі та їх представники
позов не визнали і просили відмовити в
його задоволенні з тих підстав, що
спірне житлове приміщення не належить
на праві приватної власності
позивачеві, а є власністю його батька
відповідача ОСОБА_2 Своє проживання в
вищезазначеному житловому будинку по
АДРЕСА_1 вони не заперечують, але
вважають, що в них є право на проживання
в даному житловому приміщенні,
оскільки воно є колишньою літньою
кухнею відповідача ОСОБА_2

Вислухавши пояснення сторін, їх
представників, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, що на
праві приватної власності на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЛ № 363991 позивачеві належить
земельна ділянка та житловий будинок з
надвірними господарчими будівлями та
спорудами, збудований позивачем та
розташований в АДРЕСА_1 ( а.с. 7, 8, 77, 80,
81-85).

Відповідачу ОСОБА_2 належить
житловий будинок з надвірними
господарчими будівлями та спорудами,
розташований в АДРЕСА_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу від 28.03.1984 року,
посвідченого секретарем виконкому
Кремидівської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області та технічним паспортом,
виготовленим Комінтернівським РБТІ
станом на 04.04.2009 року. (а.с. 24, 25-30).

Відповідачі проти волі ОСОБА_1
вселилися в належне йому житлове
приміщення та користуються житловим
будинком з надвірними господарчими
будівлями та спорудами, який належить
позивачеві, що підтверджується Актом
обстеження приміщення, складеним
депутатом Кремидівської сільської
ради Лебецькою Г.П., в присутності
свідків. (а.с. 6).

Поміж сторонами через це виникли
неприязні стосунки, конфлікти, з
приводу чого ОСОБА_1 звертався з
відповідними заявами до органів
міліції, що підтверджується відповіддю
з Комінтернівського РВ ГУМВС України в
Одеській області від 25.01.2010 року №60/971
(а.с. 9).

Добровільно відповідачі не
бажають звільнити самовільно зайняте
ними житлове приміщення позивача та
чинять йому перешкоди в користуванні
належною йому власністю.

Судом встановлено, що відповідачі
не входять до складу сім'ї позивача,
поміж ними не існувало договірних
правовідносин, які б давали
відповідачам підстави для проживання в
належному позивачеві житловому
приміщенні, чинять йому перепони в
користуванні належним йому нерухомим
майном.

Отже, правових підстав для проживання
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 в житловому будинку позивача
ОСОБА_1 судом під час розгляду справи
не встановлено.

З урахуванням викладеного вище,
суд вважає позовні вимоги позивача
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 316, 317, 319, 321, 379, 383, 386, 391
ЦК України, керуючись ст. 10, 209, 212, 213, 215
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в
користуванні житловим будинком, про
виселення з житлового будинку без
надання іншого житлового приміщення -
задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_1 перешкоди
ОСОБА_2 в користуванні належним йому
житловим будинком з надвірними
господарчими будівлями та спорудами,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 з житлового будинку з
надвірними господарчими будівлями та
спорудами, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя: