У х в а л а

02 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Штелик С.П., суддів:
Дем'яносова М.В., Мартинюка В.І.,Касьяна
О.П., Попович О.В.,розглянувши у судовому
засіданні заяву ОСОБА_6 про перегляд
ухвал Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 січня 2014 року,
23 грудня 2013 року, 15 лютого 2013 року та 3
жовтня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до Печерської районної у місті
Києві державної адміністрації, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, Головного управління житлового
забезпечення виконавчого органу
Київської міської ради про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 16 червня 2011 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
8 грудня 2011 року, у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_6 про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 10 серпня 2011 року заяву ОСОБА_6
про ухвалення додаткового рішення
залишено без задоволення.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
м. Києва від 22 грудня 2011 року прийнято
заяву ОСОБА_6 про відмову від
апеляційної скарги на ухвалу
Печерського районного суду м. Києва від
10 серпня 2011 року, внаслідок чого
закрито апеляційне провадження у
справі.

29 грудня 2011 року ОСОБА_6 звернулась до
суду із заявою про перегляд рішення
Печерського районного суду м. Києва
від 16 червня 2011 року у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 20 лютого 2012 року
ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні заяви
про перегляд рішення Печерського
районного суду м. Києва від 16 червня 2011
року у зв'язку з нововиявленими
обставинами.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою
суду, ОСОБА_6 оскаржила її в
апеляційному порядку.

Ухвалою судді апеляційного суду м.
Києва від 15 березня 2012 року у прийнятті
апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу
Печерського районного суду м. Києва
від 20 лютого 2012 року відмовлено.

3 жовтня 2012 року ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ ухвалу судді апеляційного суду
м. Києва від 15 березня 2012 року
скасовано, а справу передано на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду м.
Києва від 22 грудня 2011 року залишено без
змін.

17 січня 2013 року ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду м. Києва ухвалу
судді Печерського районного суду м.
Києва від 20 лютого 2012 року про відмову у
задоволенні заяви про перегляд рішення
суду першої інстанції за
нововиявленими обставинами залишено
без змін.

15 лютого 2013 року ухвалою судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ ОСОБА_6 поновлено строк на
касаційне оскарження ухвали
Печерського районного суду м. Києва від
4 травня 2012 року та ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду м. Києва від
17 січня 2013 року та відмовлено їй у
відкритті касаційного провадження у
справі за її заявою про перегляд
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 16 червня 2011 року за
нововиявленими обставинами у справі на
підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

23 грудня 2013 року ухвалою судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ ОСОБА_6 відмовлено у відкритті
касаційного провадження в частині
оскарження ухвали Печерського
районного суду м. Києва від 10 серпня 2011
року, ухвали апеляційного суду м.
Києва від 22 грудня 2011 року, ухвали
Печерського районного суду м. Києва від
20 лютого 2012 року та ухвали апеляційного
суду м. Києва від 17 січня 2013 року на
підставі п. 2, 4 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

Касаційну скаргу в частині оскарження
ухвал Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 3 жовтня 2012 року
та від 15 лютого 2013 року повернуто
позивачці.

30 січня 2014 року ухвалою судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ ОСОБА_6 відмовлено у відкритті
касаційного провадження у частині
оскарження рішення Печерського
районного суду м. Києва від 16 червня 2011
року та ухвали апеляційного суду м.
Києва від 8 грудня 2011 року на підставі ч.
3 ст. 328 ЦПК України у зв'язку із
визнанням неповажними наведених нею
підстав для поновлення строку на
касаційне оскарження.

3 березня 2014 року ОСОБА_6 подала заяву
про перегляд ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 3 жовтня 2012 року, 15 лютого
2013 року, 23 грудня 2013 року та 30 січня
2014 року з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Порушуючи питання про перегляд ухвал
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, як приклади неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, заявниця посилається
на:

- ухвалу судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 травня 2012
року, якою ОСОБА_6 поновлено строк на
касаційне оскарження ухвали
апеляційного суду м. Києва від 15
березня 2012 року, а касаційну скаргу
залишено без руху;

- ухвалу судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 31 травня 2012
року, якою відкрито касаційне
провадження у справі за позовом ОСОБА_6
до Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, Головного управління житлового
забезпечення виконавчого органу
Київської міської ради про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов'язання вчинити дії та
витребувано справу в касаційному
порядку;

- ухвалу колегії суддів Вищого
адміністративного суду України від 25
червня 2013 року у справі про визнання
дій неправомірними, зобов'язання
вчинити певні дії, якою ухвали судів
першої та апеляційної інстанцій про
відмову у відкритті провадження у
справі залишені без змін.

У поданій заяві заявниця також просить
поновити строк на її подання,
посилаючись на поважність причин його
пропуску.

Відповідно до вимог статті 356 ЦПК
України заява про перегляд судових
рішень подається протягом трьох
місяців з дня ухвалення судового
рішення, щодо якого подано заяву про
перегляд, або з дня ухвалення судового
рішення, на яке здійснюється посилання,
на підтвердження підстав, установлених
пунктом 1 частини 1 статті 355 цього
Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше,
але не пізніше одного року з дня
ухвалення судового рішення, про
перегляд якого подається заява.

Частиною 3 статті 356 ЦПК України
передбачено, у разі пропущення строку,
встановленого частиною першою, другою
цієї статті, з причин, визнаних
поважними, суд за клопотанням особи,
яка подала заяву про перегляд судового
рішення, може поновити цей строк. Заява
про перегляд судового рішення
залишається без розгляду, якщо особа,
яка її подала, не порушує питання про
поновлення цього строку, а також якщо у
поновленні строку відмовлено. Питання
про поновлення строку для подання
заяви про перегляд судового рішення
або залишення заяви без розгляду
вирішується судом без виклику осіб, які
беруть участь у справі, та за
результатами розгляду постановляється
відповідна ухвала.

Відповідно до п. 11 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 «Про судову практику
застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України»
від 30 вересня 2011 року недодержання
умови щодо річного строку для подання
заяви

про перегляд судових рішень
Верховним Судом України є підставою

для відмови у допуску справи до
провадження, оскільки такий строк

поновленню не підлягає.

З поданих заявницею матеріалів видно,
що ОСОБА_6 пропустила річний строк на
подання заяви про перегляд ухвал
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 лютого 2013 року та 3 жовтня 2012
року, оскільки заява подана тільки 3
березня 2014 року, тобто з пропуском
річного строку, передбаченого ст. 356 ЦПК
України, який є граничним відповідно до
вимог цієї статті та поновленню не
підлягає.

За таких обставин у допуску справи до
провадження Верховного Суду України в
частині перегляду ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 лютого 2013 року та 3 жовтня 2012
року потрібно відмовити за наведених
вище підстав.

Разом з тим, клопотання ОСОБА_6 щодо
поновлення строку на подання заяв про
перегляд інших судових рішень суду
касаційної інстанції, зокрема, ухвал
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 січня 2014 року та 23 грудня 2013
року підлягає задоволенню, оскільки
наведені заявником обставини його
пропуску можна визнати поважними, що є
підставою для його поновлення.

Клопотання підлягає задоволенню,
оскільки обставини пропуску строку на
подання заяви про перегляд судових
рішень можна визнати поважними, що є
підставою для його поновлення.

Перевіривши доводи заяви, зміст
судових рішень, на які посилається
заявник, та судових рішень, про
перегляд яких подана заява, колегія
суддів дійшла висновку, що у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України потрібно відмовити з таких
підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Зі змісту ухвал суду касаційної
інстанції від 30 січня 2014 року та
23 грудня 2013 року, про перегляд яких
подана заява, вбачається, що вони
постановлені з процесуальних питань,
оскільки при вирішенні питання про
відмову у відкритті касаційного
провадження у справі на підставі п. п. 2,4
ч. 4 ст. 328 ЦПК України та ч. 3 цієї статті
норми матеріального права не
застосовуються, тому підстави для
перегляду судових рішень, визначені ст.
355 ЦПК України відсутні та у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України потрібно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_6 задовольнити та
поновити строк на подання заяви про
перегляд ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 січня 2014 року та 23 грудня 2013
року.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_6
до Печерської районної у місті Києві
державної адміністрації, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, Головного управління житлового
забезпечення виконавчого органу
Київської міської ради про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов'язання вчинити дії за заявою
ОСОБА_6 про перегляд ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 січня 2014 року, 23 грудня 2013
року, 15 лютого 2013 року та 3 жовтня
2012 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
М.В. Дем'яносов

О.П. Касьян

В.І. Мартинюк

О.В. Попович