Провадження № 2/217/21/2014
Справа №217/1016/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року Авдіївський міський
суд Донецької області в складі
головуючого судді: Соболєвої І.П.,

при секретарі: Сильчевій Ю.С.,

за участю позивача: ОСОБА_1,

адвоката позивача: ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4,

представника Служби по
справах дітей Авдіївської міської
Ради: Євгеюк Г.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Авдіївка
цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення
батьківства та відібрання дитини, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про встановлення
батьківства та відібрання дитини, в
якому просить визнати його батьком
малолітньої дитини ОСОБА_6, відібрати
дитину у відповідача та передати її
йому на виховання. В позові посилався
на те, що з листопада 2009 року він та
ОСОБА_7, народження ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживали однією сім'єю у належному їй
на праві власності домоволодінні
АДРЕСА_2, від сумісного життя ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_3 народила дитину ОСОБА_6,
батьком якої є він. Оскільки вони не
реєстрували шлюб в органах РАЦС, у
свідоцтві про народження дитини запис
про нього, як про батька дитини
відсутній. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 померла
і дитина залишилася під опікою свого
дядька ОСОБА_3 - відповідача по справі,
який на грунті особистих неприязних
відносин забороняє йому спілкуватися з
дитиною. Тому просив визнати його
батьком дитини, відібрати її у
відповідача та передати йому на
виховання. Крім того, просив стягнути з
відповідача на його користь витрати за
проведення експертного дослідження,
витрати на правову допомогу та суму
судового збору.

В ході судового засідання позивач
уточнював позовні вимоги, остаточно
визначився та в судовому засіданні
відмовився від вимог матеріального
характеру, однак просив суд ухвалити
рішення, яким визнати його батьком
дитини та передати доньку йому на
виховання.

Відповідач згодом в судовому засіданні
позов визнав, не заперечував про те, що
позивач є батьком малолітньої ОСОБА_6,
народження ІНФОРМАЦІЯ_3 та не
заперечував передати позивачу дитину
на виховання. Однак зазначив, що за
доцільне процес відібрання проводити
поступово, щоб уникнути стресової
ситуації для дитини.

Представник третьої особи - служби у
справах дітей Авдіївської міської Ради
Євгеюк Г.В. в судовому засіданні
зазначила, що у відповідність з
вимогами ст. 163 СК України батьки мають
переважне право перед іншими особами
на те, щоб малолітня дитина проживала з
ними, однак суд може відмовити у
відібранні дитини, якщо буде
встановлено, що це суперечить
інтересам малолітньої дитини. Тому
просила суд ухвалити рішення виключно
в інтересах дитини.

Суд, вислухав пояснення сторін,
свідків, дослідив всі зібрані у справі
докази в їхній сукупності, вважає, що
позов підлягає задоволенню за
наступних обставин.

Відповідно до ст. 128 Сімейного Кодексу
України за відсутності заяви, право на
подання якої встановлено ст. 126 СК
України, батьківство щодо дитини може
бути визнане за рішенням суду.
Підставою для визнання батьківства є
будь-які відомості, що засвідчують
походження дитини від певної особи,
зібрані відповідно до ЦПК України.
Позов про визнання батьківства
приймається судом, якщо запис про
батька дитини у Книзі реєстрації
народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст.
135 СК України.

ОСОБА_1 вважає себе батьком дитини і є
належним позивачем.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з
листопада 2009 року по березень 2013 року
проживав однією сім'єю з ОСОБА_7 у
будинку АДРЕСА_2, яка ІНФОРМАЦІЯ_3
народила дитину - доньку ОСОБА_6
(актовий запис від 14.09.2010 року № 205
відділу реєстрації актів цивільного
стану Авдіївського міського
управління юстиції Донецької області).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 померла (актовий
запис від 18.03.2013 року № 124 відділу
реєстрації актів цивільного стану
Авдіївського міського управління
юстиції Донецької області) та з 15
травня 2013 року малолітня ОСОБА_6
перебуває під опікою свого дядька
ОСОБА_3, народження ІНФОРМАЦІЯ_5, який
проживає за адресою: АДРЕСА_3.

Також встановлено, що відомості про
батька в актовому записі про
народження дитини зазначено за заявою
матері відповідно до частини 1 статті 135
Сімейного Кодексу України згідно з
витягом з Державного реєстру актів
цивільного стану громадян від 14.09.2010
року № 1 відділу реєстрації актів
цивільного стану Авдіївського
міського управління юстиції Донецької
області.

Малолітня ОСОБА_6 з 05.04.2013 року
перебуває на первинному обліку в
службі по справах дітей Авдіївської
міської Ради за № 31. Дитина
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.
Окрім дитини за цією адресою
зареєстрована і проживає бабуся
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_6 є
спадкоємицею житла за вказаною
адресою, бо житловий будинок належав
матері ОСОБА_7 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом від
03.04.2001 року, засвідченого державним
нотаріусом Авдіївської державної
нотаріальної складено 05.04.2013 року.

На день розгляду справи малолітня
ОСОБА_6 мешкає разом з дядьком ОСОБА_3,
який дав згоду про призначення його
опікуном над племінницею на підставі
особистій заяві від 11.04.2013 року.

В ході обстеження соціально-побутових
умов встановлено, що громадянин ОСОБА_3
за станом здоров'я може бути опікуном
над малолітньою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що
він має всі умови для повноцінного
фізичного, психологічного та духовного
розвитку дитини.

Для підтвердження визнання
батьківства за клопотанням позивача
судом була призначена судово-медична
молекулярно-генетична експертиза,
відповідно до ст. 143 ЦПК України про
вирішення питання чи є позивач ОСОБА_1
біологічним батьком ОСОБА_6, народження
ІНФОРМАЦІЯ_3, яку народила ОСОБА_7.

За висновками даної
молекулярно-генетичної експертизи №
4001 (а.с.47-52) при проведенні оцінки
достовірності результатів генетичного
аналізу з встановлення батьківства
ОСОБА_1 встановлене співпадання
кровного споріднення між позивачем по
справі та народженою дитиною ОСОБА_6 з
ймовірністю не нижче 99,99%.

Таким чином, згідно висновку
експертизи встановлено, що
вірогідність батьківства громадянина
ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_6,
народженої громадянкою ОСОБА_7, складає
99,99%, що за даними К.Hummel, відповідає
формулюванню «батьківство практично
доведено».

Дані експертизи відповідно до ч.2 ст. 128
СК України встановлюють наявність
обставин, що обґрунтовують вимоги
позивача про походження дитини саме
від нього і являються підставою для
визнання батьківства.

Відповідно до роз'яснень п.3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів» -
зазначено, що справи про визнання
батьківства щодо дитини, яка
народилася не раніше 1 січня 2004 року,
суд має вирішувати відповідно до норм
Сімейного Кодексу України, зокрема ч. 2
ст. 128 СК на підставі будь-яких доказів,
що засвідчують походження дитини від
певної особи й зібрані з дотриманням
норм цивільного процесуального
законодавства.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав, не заперечував про те, що
позивач є батьком малолітньої ОСОБА_6,
народження ІНФОРМАЦІЯ_3 та не
заперечував передати позивачу дитину
на виховання.

Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову, суд за
наявності для того підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що позивач позитивно
характеризується, має належні умови
для проживання з дитиною, працює,
медичних протипоказань щодо
проживання та виховання ним дитини не
має, та згідно закону батько дитини має
переважне право перед іншими особами
на проживання дитини разом з ним,
наявність обставин, за яких проживання
дитини з батьком суперечило б її
інтересам, в судовому засіданні не
встановлено, через те позов підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 128,126, 130, 134, 135,
163 Сімейного Кодексу України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 15.05.2006 року № 3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» ст. ст. 10, 11, 57-61, 88,
130, 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
встановлення батьківства та
відібрання дитини задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, народження ІНФОРМАЦІЯ_6
батьком малолітньої ОСОБА_6, народження
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відібрати малолітню дитину
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 від ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5 та передати її батьку
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Внести зміни до актового запису № 205
від 14 вересня 2010 року, зробленого
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Авдіївського міського
управління юстиції Донецької області
про народження дитини - ОСОБА_6,
народження ІНФОРМАЦІЯ_3, виключивши
відомості про батька - ОСОБА_9,
громадянин України, та зазначити
батьком - ОСОБА_1, народження
ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянина України, який
зареєстрований та проживає за адресою:
84100, АДРЕСА_1, змінити прізвище дитини з
«ОСОБА_6» на «ОСОБА_6», ім'я, по-батькові,
дату та місце народження залишити без
змін.

Проголошено вступну та резолютивну
частину судового рішення 30 квітня 2014
року. Повний текст рішення виготовлено
5 травня 2014 року.

Рішення суду може бути оскаржене
до Апеляційного суду Донецької області
через Авдіївський міський суд
Донецької області протягом 10 днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя: