Справа № 442/2088/13
Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/783/1416/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого
судді Мікуш Ю.Р.

Суддів:
Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар Гацій
І.І.

З участю представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 05 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про усунення перешкод у
користуванні проїздом ( землею
загального користування) та в
користуванні криницею,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 05 грудня 2013 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивачка
ОСОБА_4

В апеляційній скарзі зазначає, що
вважає рішення суду незаконним,
необґрунтованим та таким, що ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Стверджує, що відповідач перегородив
частину земельної ділянки, яка є землею
загального користування (проїздом),
збільшивши тим самим свою земельну
ділянку та пригородив частину
земельної ділянки на якій знаходиться
криниця спільного користування
жителів села, чим чинить перешкоди у
користуванні нею.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
оскільки спірна земельна ділянка
передана відповідачу у власність та
зазначена у Державному акті, який
виданий йому швидше, ніж позивачці,
відтак такий має переваги. Однак, суд не
врахував того факту, що і в інших актах
є помилки, а також те, що акт погодження
меж земельної ділянки не було
узгоджено ні з нею, ні з чоловіком, а
підпис, що міститься на ньому не
належить жодному з них, а тому висновок
суду про те, що межі земельної ділянки
відповідача є більш достовірним є
помилковим та не відповідає дійсності.

Щодо твердження суду про те, що
відповідачем не чиняться перешкоди у
користуванні криницею, то такі є
перекрученими, оскільки це було однією
із перших причин чому вона звернулася
до суду. Зазначає, що криниця викопана
для загального користування, однак
відповідач загородив її для власного
користування.

Крім цього, на час розгляду справи у неї
вже був Державний акт на землю, але суд
у рішенні зазначив, що її документація
на землю є в стадії опрацювання.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника
позивачки ОСОБА_2 на підтримання
доводів апеляційної скарги,
заперечення з приводу апеляційної
скарги представника відповідача
ОСОБА_3, вивчивши матеріали цивільної
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. ст.10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Із матеріалів справи встановлено, що
позивачка ОСОБА_4 звернулася в суд з
позовом, який був нею уточнений та
просила зобов»язати відповідача
ОСОБА_5, який проживає в АДРЕСА_1, не
чинити їй перешкод у користуванні
проїздом шириною 3 метри, позначеному
на плані меж земельної ділянки
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯБ № 353009, літ
Д-А, який веде до її земельної ділянки
на вул. Івана Франка в с. Рибник
Дрогобицького району, зобов»язати
відповідача ОСОБА_5 знести самовільно
встановлену огорожу на проїзній
частині дороги загального
користування, позначеної на плані меж
земельної ділянки Державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯБ №353009 літ Д-А, зобов»язати
відповідача ОСОБА_5 знести самовільно
встановлену огорожу на проїзній
частині дороги загального
користування, позначеної на плані меж
земельної ділянки Державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯБ №353009, літ.Б-В.

Крім того, відповідач пригородив
частину земельної ділянки, на якій
знаходиться криниця загального
користування чим чинить перешкоди у її
користуванні.

Актом обстеження земельних ділянок
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в с. Рибник
Дрогобицького району від 19.06.2009 року ,
складеного комісією в складі
сільського голови М.Губича,
землевпорядника сільської Ради
М.Антоняка, заступника начальника
управління Держкомзему у
Дрогобицькому районі Гонсевича Р.
(а.с.14) проведено обстеження земельних
ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 При розгляді
встановлено, що ОСОБА_5 має Державний
акт на право власності за земельну
ділянку серії ЯБ №353009 від 27.12.2005 року.
Порушень із сторони ОСОБА_5 не виявлено.
Останній використовує земельну
ділянку згідно Державного акту. ОСОБА_4
використовує земельну ділянку для ОЖБ
площею 0,21 га . Державний акт ОСОБА_4 на
час огляду земельних ділянок був в
стадії виготовлення.

Комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_5
не перешкоджає у користуванні
земельною ділянкою ОСОБА_4, оскільки
така має заїзд з вулиці Івана Франка.

Аналогічне встановлено
спеціалістом-землевпорядником з
виходом на місце для обстеження
земельних ділянок 30.11.2011 року за
скаргами ОСОБА_4

В суді апеляційної інстанції
представник позивачки ОСОБА_2
підтвердила, що спірна земельна
ділянка, яку пригородив відповідач
ОСОБА_5 перебуває у межах, визначених
Державним актом та рішенням
Рибницької сільської Ради від 20 травня
2003 року № 64 передана останньому
безкоштовно у приватну власність у
розмірі 0,2383 га( а.с.67).

Рішення про передачу спірної земельної
ділянки та визнання частково недійсним
Державного акту на право власності на
земельну ділянку на прізвище ОСОБА_5
вона не оскаржувала, з таким позовом в
суд не зверталася.

Вважає, що спірна земельна ділянка є
землею загального користування і не
могла бути передана відповідачу у його
власність.

Аналогічно вважає щодо криниці, яка є
криницею загального користування чого
не заперечив представник відповідача
ОСОБА_3, а тому не може бути загороджена
відповідачем у своє користування. На
той факт, що криниця є криницею
загального користування і до неї є та
повинен бути вільний доступ жителів
села зазначив суд першої інстанції у
своєму рішенні.

Відповідно до ст.81 Земельного кодексу
України однією із підстав набуття
права власності на землю є
приватизація земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування.

Стаття 158 ч.5 Земельного кодексу України
гласить, що у разі незгоди власників
землі або землекористувачів з рішенням
органів місцевого самоврядування,
органу виконавчої влади з питань
земельних ресурсів спір вирішується
судом.

Так як позивачка ОСОБА_4 не оскаржувала
рішення органу місцевого
самоврядування з приводу передачі
спірної земельної ділянки у власність
відповідачу ОСОБА_5 і не оскаржувала
Державного акту, а просила усунути
перешкоди у користуванні цією
земельною ділянкою в АДРЕСА_1, то суд
першої інстанції підставно розглянув
позовну заяву у межах її вимог та
прийшов до вірного висновку про те, що
позовні вимоги ОСОБА_4 не
підтверджуються належними та
беззаперечними доказами внаслідок
чого відмовив у їх задоволенні.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Підстав для скасування законного,
обґрунтованого рішення суду немає так
як таке . відповідає вимогам ст.ст. 213, 214
ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 314 ч.1 п.1,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в і д х и л и т
и.

Рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 05 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена до
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
Ю.Р.Мікуш

Судді
А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин