Справа № 510/584/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2014 р. Ренійський
районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник
В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Рені цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
визнав, проти їх задоволення не
заперечував, розмір аліментів не
оспорював, просив про розгляд справи
без його участі.

Позивачка ОСОБА_1 на задоволенні позову
наполягала, просила про розгляд справи
у її відсутності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового
засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України
при визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст. 174
цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були
дослідженні наступні докази: свідоцтво
про шлюб сторін; довідка про заробітну
плату позивачки; копія свідоцтва про
народження дитини - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1

Судом в ході судового розгляду справи
встановлено, що позивачка просить
розірвати шлюб та стягнути аліменти на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з відповідача ОСОБА_2, який
є батьком дитини, зазначивши, що
подружнє життя у них не склалося,
виявилася несхожість характерів,
поступово перестали розуміти один
одного. З приводу непорозумінь, різних
поглядів на сімейне життя та ведення
спільного господарства між сторонами
виникали суперечки, сварки, у звязку із
чим поступово втратилися почуття
любові та поваги. Фактично сторони
припинили шлюбні відносини майже рік
тому, мешкають окремо. Ними
неодноразово робилися спроби щодо
примирення, однак, вони позитивних
результатів не надали. Таким чином, вже
тривалий час сторони подружніх
відносин не підтримують, сумісного
господарства не ведуть. У ситуації, що
склалася, шлюб із відповідачем носить
суто формальний характер, позивачка
наполягає на його розірванні. Від шлюбу
є неповнолітня дитина - син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, питання щодо утримання та
виховання якого позивачка вирішує
самостійно. Дитина мешкає разом із
позивачкою, вона доглядає за сином,
утримує його. Відповідач допомогу на
утримання сина не надає, хоча, як батько
зобов'язаний це робити, має таку
матеріальну можливість (періодично
виїжджає на заробітки). Позивачка
працює, однак, її заробіток є
недостатніми для забезпечення сина.
Таким чином, неповнолітня дитина
потребує матеріальної допомоги від
відповідача, яку позивачка і просить
стягнути в розмірі 1/4 частини від його
заробітку (доходів) щомісячно.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що сім'я сторін
практично розпалася, її збереження
неможливе, шлюб існує формально і
підлягає розірванню. Суд також вважає,
що застосування заходів щодо
примирення подружжя, передбачених ст.
111 СК України, в даній ситуації буде
неможливим, оскільки сторони вже
досить тривалий час разом не
проживають, в даний час взагалі
мешкають окремо, зацікавленості в
збереженні сім'ї не проявляють, між
подружжям втратилися почуття любові і
пошани, взаємодопомоги і підтримки,
тобто морально-правові підстави шлюбу.

Згідно із ст. 51 СК України дружина та
чоловік мають рівне право на повагу до
своєї індивідуальності, своїх звичок
та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України
кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини. Позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Відповідно до ст. 113 СК України особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим

прізвищем або відновити своє дошлюбне
прізвище. У наданій суду заяві
позивачка просила після розірвання
шлюбу з відповідачем залишити за нею
шлюбне прізвище «ОСОБА_1». На підставі
вищевказаних положень законодавства
суд задовольняє вимоги позивачки щодо
обрання прізвища після розірвання
шлюбу.

У звязку із ситуацією, що склалася на
момент розірвання шлюбу (тривале
знаходження дитини із матір'ю з моменту
фактичного розпаду сім'ї, окреме
мешкання сторін), суд визначає місце
проживання неповнолітнього сина
ОСОБА_3 - разом із матір'ю.

Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі
розірвання шлюбу судом, шлюб
припиняється у день набрання чинності
рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття. Даний
обов'язок покладений як на матір
дитини так і на батька, є особистим і
індивідуальним для кожного з батьків.
Оскільки відповідачем в добровільному
порядку матеріальна допомога
позивачці на утримання їх сумісної
дитини не надається, а домовленість
про способи, періоди надання утримання
на сина між сторонами не досягнута, то
суд, враховуючи обставини справи,
матеріальне положення позивачки і
інтереси дитини, задовольняє позовні
вимоги позивачки про стягнення
аліментів в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК
України, ст.ст. 51, 56, 110-112, 113, 114, 180, 182, 183
Сімейного кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 15.12.2006 року Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Ренійського районного управління
юстиції Одеської області, актовий
запис № 171, що мають одну неповнолітню
дитину, - розірвати.

Після розірвання шлюбу за позивачкою
залишити її шлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродж.
м.Мурманськ Російської Федерації на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4
частини заробітку (доходу), але не менше
ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку
щомісячно, починаючи з 08.04.2014р. до
ІНФОРМАЦІЯ_5, тобто до досягнення
повноліття сином ОСОБА_3.

У зв'язку із обставинами, що склалися на
момент розірвання шлюбу, суд визначає,
що неповнолітня дитина - син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, - залишається проживати із
матір'ю - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243
грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. судового
збору в дохід держави.

Згідно із ст. 367 ЦПК України, рішення
суду в частині стягнення аліментів на
утримання дитини підлягає негайному
виконанню - у межах суми платежу за один
місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.І. Дудник