інстанції - Кондратенко М. В.Номер
провадження 22-ц/788/1103/14 Суддя-доповідач -
Гагін М. В. Категорія - 55
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Рибалки В. Г., Попруги С. В.,

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»

на рішення Ковпаківського районного
суду м.Суми від 10 квітня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» про захист прав споживача,
визнання недійсним кредитного
договору про надання споживчого
кредиту, -

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м.Суми від 10 квітня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено.

Договір про надання споживчого кредиту
за № від 30 вересня 2013 року і
укладений між ОСОБА_3 і ПАТ «ОТП Банк»
визнано недійсним.

Стягнуто з ПАТ «ОТП Банк» на користь
держави судові витрати в сумі 243 грн. 60
коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «ОТП Банк»,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати зазначене рішення
суду та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

При цьому доводить, що укладений з
позивачем договір кредиту відповідає
всім вимогам чинного законодавства та
вимогам, що ставляться до такого типу
договорів. Вказує, що як убачається з
позову жодна із перелічених умов
банком не порушена, отже відсутні
будь-які правові підстави вимагати
визнання договору недійсним.

Крім того зазначає, що позивачем не
надано доказів, які б свідчили проте, що
при укладенні нею договору про надання
споживчого кредиту її було введено в
оману.

Позивач належним чином повідомлений
про час і місце судового засідання,
проте своїм процесуальним правом на
участь у ньому не скористався, його
неявка не є перешкодою для розгляду
справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
позивача ОСОБА_3 та її адвоката ОСОБА_4,
які заперечували проти доводів
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
підстави апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що при
укладенні угоди між сторонами були
порушені вимоги ч.3 ст.203 ЦК України, бо
волевиявлення ОСОБА_3 не було вільним і
не відповідало її внутрішній волі, а
позивачка як споживач була введена в
оману діями представника банку, що є
підставою для визнання угоди недійсною
у відповідності до вимог ст.230 ЦК
України.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки суд дійшов
цих висновків повно і всебічно з'ясував
обставини справи, вірно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і застосував відповідні
їм норми матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Оскільки правочин є дією осіб, він
завжди - вольовий акт.

Процес формування волі людини,
спрямований на вчинення правочину,
проходить три стадії: виникнення
потреби та усвідомлення способів її
задоволення; вибір способу задоволення
потреби: прийняття рішення про
вчинення правочину.

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину
наведені у ст.203 ЦК України і, зокрема,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі (частина 3 цієї статті).

Воля та волевиявлення мають значення
для дійсності правочину в їх едності.
Невідповідність між дійсним бажанням
(волею) та його зовнішнім проявом
(волевиявленням) є підставою для
визнання судом такого правочину
недійсним і , зокрема, внаслідок обману
(ст.230 ЦК України).

Оскільки введення другою стороною в
оману щодо обставин, які мають істотне
значення, відсутнє відображення
дійсної волі іншої сторони правочину.

Ці обставини можуть стосуватися
природи правочину, характеру та обсягу
прав і обов'язків сторін, властивостей
та якості предмета правочину, а також
мотиву вчинення правочину, що вплинув
на формування волі особи введеної в
оману.

Для визнання такого правочину
недійсним не має значення, в якій формі
(активній чи пасивній) вчинено обман.
Такий обман має місце як тоді, коли
сторона заперечує наявність обставин
(активна форма обману), що можуть
перешкоджати вчиненню правочину, так і
тоді, коли вона замовчує їх існування
(пасивна форма обману).

Судом першої інстанції встановлено, що
30 вересня 2013 року між ОСОБА_3 і ПАТ «ОТП
Банк» укладено споживчий кредитний
договір за № на строк 24 місяці,
під 0, 01 %, відповідно до умов якого банк
перераховує продавцю грошові кошти за
придбання позичальником вхідних
металічних дверей у кількості 2-х штук,
а позичальник зобов'язується повернути
банку грошові кошти у встановлені
договором строки шляхом сплати їх
частками, щомісяця, згідно
встановленого графіку платежів. Сума
кредиту складає 9344 грн., орієнтована
сукупна вартість кредиту становить
14390,74 грн., передбачена сплата комісії у
загальній сумі 5045,76 грн.

Крім того, позивач є пенсіонером та
отримує пенсію за віком за списком №1 у
розмірі 971 грн. 56 коп. В той час як за
умовами кредитного договору розмір
щомісячних платежів становить 949 грн. 64
коп.

Також встановлено, що надана ОСОБА_3
копія договору про надання споживчого
кредиту разом з додатками до нього -
інформаційним листком про умови
кредитування, графіком платежів,
позичальником ОСОБА_3 не підписані, що
викликає сумнів чи дійсно остання у
повному обсязі була ознайомлена з
умовами угоди, своїми правами і
обов'язками позичальника, порядком
виконання боргових зобов'язань. Крім
того, текст документів виконано дуже
дрібним шрифтом і позичальник
самостійно з ними ознайомитись не
могла, а просила представника
банківської установи ці документи їй
прочитати, та чи дійсно тексти
документів були у повному обсязі
прочитані та роз'яснені споживачу
представником кредитора, який
умовлянням і запевненнями вигідності
угоди позбавив позичальника
достатнього періоду часу для прийняття
свідомого рішення, що відповідно до п.4
ч.3 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів»
відноситься до дій, які вводяться в
оману і є нечесною підприємницькою
діяльності.

Продавцем за умовами споживчого
кредиту є виконавець робіт - фізична
особа-підприємець ОСОБА_5, що взяв
зобов'язання на встановлення двох
металічних дверей у дачному будинку
ОСОБА_3 і якому банком перераховані
кошти за надання таких послуг.

01 жовтня 2013 року ОСОБА_3 подала письмову
заяву підприємцю про припинення
договору про надання споживчого
кредиту, тобто фактично відкликала
свою згоду на укладення договору.

05 листопада 2013 року листом за №1087 банк
зобов'язав ФОП ОСОБА_5 повернути
сплачені йому кошти у сумі 7280 грн. і
перерахованих на виконання умов
кредитного договору від 30 вересня 2012
року за №.

Отже, за встановлених фактичних
обставин справи, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність у позивача дійсної волі на
укладення кредитного договору, на
умовах зазначених в ньому, внаслідок
замовчування представником кредитора
про дійсний розмір щомісячних платежів
на повернення кредиту, недотримання
банком основного принципу
кредитування - перевірка
кредитоспроможності позичальника,
відтак і недійсності такого правочину.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги не ґрунтуються на законі,
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не дають підстав для
зміни чи скасування оскаржуваного
рішення, ухваленого з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308,
ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»
відхилити.

Рішення Ковпаківського районного
суду м.Суми від 10 квітня 2014 року у даній
справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -