Дата документу 04.03.2014
ЄУ № 420/1586/13-ц
Провадження №2/420/57/14
04 березня 2014 року
Новопсковський районний суд
у складі: головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Новопсков
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної
Позивач звернувся до суду із позовом
до відповідача, в якому просить
провести поділ спільної сумісної
власності подружжя, - будинку АДРЕСА_1
між нею та відповідачем ОСОБА_2
наступним чином: визначити за нею право
власності на ? частку жилого дому
АДРЕСА_1 та визнати за відповідачем
ОСОБА_2 право власності на ? частку
жилого дому АДРЕСА_1. В обґрунтування
позовних вимог позивач зазначила, що 18
серпня 1984 року Новопсковським районним
відділом ЗАГСу Ворошиловградської
області було зареєстровано шлюб між
нею та відповідачем. За час шлюбу, вона
та відповідач набули майно у вигляді
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 орієнтована вартість
якого становить 100000 грн. Після
закінчення будівництва будинку, 02.08.1995
року Новопсковським РБТІ було
здійснено державну реєстрацію прав
власності за № 2052 на цей будинок, - на
ім'я відповідача. Станом на даний час,
вона та відповідач, перебуваючи у
зареєстрованому шлюбі, припинили їхні
шлюбні відносини, відповідач став
мешкати окремо в іншому населеному
пункту, де створив фактично нову сім'ю.
З огляду на зазначені обставини, вона
вирішила у судовому порядку провести
поділ сумісної власності подружжя
шляхом визнання за нею права власності
на належну їй частку в будинку АДРЕСА_1,
який належить до об'єктів права
спільної сумісної власності подружжя.
Позивачка в судове засідання не
з'явилась, надала до суду заяву про
розгляд справи без її участі, на
позовних вимогах наполягає, у разі
неявки відповідача просить ухвалити
Представник позивача у судове
засідання не з'явився, надав заяву про
розгляд справи без його участі, на
позовних вимогах наполягає.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
розгляду справи повідомлявся у
встановленому законом порядку, причини
неявки суду не повідомив, заяви про
розгляд справи без його участі до суду
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи на
підставі наявних у справі доказів, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
Дослідивши та оцінивши письмові докази
у справі у їх сукупності, суд вважає
позов таким, що підлягає задоволенню з
Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про шлюб серії НОМЕР_1, виданого 18.08.1984
року Новопсковським районним відділом
ЗАГСу Ворошиловградської області, між
позивачем та відповідачем 18.08.1984 року
було зареєстровано шлюб, актовий запис
№ 62.
Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено
право будь-кого з подружжя на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
20.08.1989 року між відповідачем ОСОБА_2 та
Новопсковською селищною радою було
укладено типовий договір про надання
відповідачу у безстрокове
користування земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 для будівництва
жилого будинку на праві власності.
Згідно свідоцтва про право власності
на будинок АДРЕСА_1 виданого
Новопсковською селищною радою 31.07.1995
року на підставі рішення виконкому
Новопсковської селищної ради народних
депутатів від 11.07.1995 року, протокол №94
та зареєстрованого в Новопсковському
РБТІ 02.08.1995 року за реєстраційним № 2052,
зазначений будинок належить на праві
приватної власності ОСОБА_2
Згідно технічного паспорту виданого
18.07.1995 року, власником домоволодіння
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є
Рішенням виконкому Новопсковської
селищної ради № 95 від 15.07.1997 року
проведена перереєстрація житлового
фонду (зміна нумерації будинків та
зміна назви вулиць), у зв'язку з чим
АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою,
виданою 15.07.2013 року Новопсковською
селищною радою за вих. № 489.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, ч. 2
ст. 60 СК України майно, набуте подружжям
за час шлюбу, є їхньою спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об`єктом спільної
сумісної власності подружжя. Житловий
будинок не є предметом індивідуального
користування.

Згідно ст. 63 СК України дружина і
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпорядження майном,
належним їм на праві загальної
спільної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними. В
судовому засіданні встановлено, що
такої домовленості між сторонами не
досягнуто.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що
є об`єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 року
№ 11 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», вирішуючи
питання про поділ майна, що є об`єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, зокрема неподільної речі,
суди мають застосовувати положення
частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо
обов`язкової згоди одного з подружжя на
отримання грошової компенсації та
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду. За
відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених ст. 365 ЦК
України, за умови звернення подружжя
(одного з них) до суду з таким позовом
(ст. 11 ЦК України) та попереднього
внесення на депозитний рахунок суду
відповідної грошової суми. У разі, коли
жоден із подружжя не вчинив таких дій, а
неподільні речі не можуть бути реально
поділені між ними відповідно до їх
часток, суд визначає ідеальні частки
подружжя в цьому майні без його
реального поділу і залишає майно у
спільній частковій власності.

Суд враховує, що відповідно до вимог ч. 1
ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи лише в межах заявлених
вимог. Беручи до уваги, що жоден з
подружжя згоди на отримання
компенсації замість його частки не
надав та не вніс відповідну грошову
суму на депозитний рахунок суду, суд
вважає, що слід визначити ідеальні
частки подружжя в спірному будинку без
його реального поділу.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об`єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. При вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім`ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім`ї. За рішенням суду частка майна
дружини, чоловіка може бути збільшена,
якщо з нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Оскільки підстав для відступлення від
принципу рівності часток дружини і
чоловіка при розгляді цієї справи не
встановлено, суд прийшов до висновку
про необхідність розділити будинок, що
є об`єктом права спільної сумісної
власності подружжя шляхом визнання за
кожним з них права власності на 1/2
частину. При цьому на підставі правил
ст. 372 ЦК України право спільної
сумісної власності позивачки та
відповідача на будинок припиняється.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 60, 63, 69, 70, 71 СК України, ст. 368, 372 ЦК
України, п. 25 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 року
№ 11 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», ст.ст. 10, 11, 27,
58-60, 88, 209, 212, 213, 215, 223,224-233 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільної сумісної власності
подружжя, задовольнити повністю.

Розділити майно, що є об`єктом права
спільної сумісної власності подружжя
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме: житловий
будинок, розташовані за адресою:
АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частку житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частку житлового будинку АДРЕСА_1.

Копію заочного рішення надіслати
відповідачу ОСОБА_2 не пізніше трьох
днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Луганської області
через Новопсковський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: