У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного
суду Чернігівської області від 11
грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ
«Укрсоцбанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Деснянського
районного суду м. Чернігова від 10
жовтня 2013 року позов ПАТ
«Укрсоцбанк» задоволено та стягнуто з
ОСОБА_3 на його користь заборгованість
за кредитним договором у розмірі 943 795
грн 75 коп. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Не погодившись з указаним судовим
рішенням, ОСОБА_3 звернулася до суду з
апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області від 11 грудня 2013
року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
заочне рішення Деснянського районного
суду м. Чернігова від 10 жовтня
2013 року визнано неподаною та повернуто
з підстав, передбачених ст. 121, ч. 2 ст. 297
ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм процесуального права,
просить скасувати ухвалу апеляційного
суду та передати справу до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду справи.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Визнавши неподаною та повернувши
апеляційну скаргу ОСОБА_3, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що заявник у наданий йому строк не
усунув недоліків апеляційної скарги.

Проте такого висновку апеляційний суд
дійшов із порушенням вимог
процесуального закону.

Апеляційна скарга за формою й змістом
повинна відповідати вимогам ст.
295 ЦПК України.

Апеляційним судом установлено, що
подана апеляційна скарга не
відповідала вимогам ст. 295 ЦПК України,
тому ухвалою судді від 1 листопада 2013
року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено
без руху та запропоновано в
тридцятиденний строк з дня отримання
копії цієї ухвали усунути виявлені
недоліки, а саме звернутися до суду із
заявою про поновлення строку на
апеляційне оскарження та сплатити
судовий збір за подання апеляційної
скарги.

З матеріалів справи вбачається, що
копія ухвали апеляційного суду
Чернігівської області від 1 листопада
2012 року була направлена ОСОБА_3
рекомендованим листом 4 листопада 2012
року.

6 грудня 2013 року кореспонденція
повернута до апеляційного суду
Чернігівської області з відміткою
Укрпошти про причини повернення: за
закінченням строку зберігання.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до
апеляційної скарги, яка не оформлена
згідно з вимогами, встановленими ст. 295
цього Кодексу, а також у разі несплати
суми судового збору застосовуються
положення ст. 121 цього Кодексу.

Положення ст. 121 ЦПК України щодо
повернення заяви (апеляційної скарги)
застосовуються в тому випадку, коли
особа в установлений строк не виконає
вимоги ухвали про усунення недоліків.

За змістом наведених норм закону,
повернення заяви (апеляційної скарги) з
тих підстав, що особа не виконала
вимоги ухвали про усунення недоліків,
можливо лише в тому випадку, коли особа
отримала відповідну ухвалу суду, тобто
ознайомилась з її змістом, але
ухилилась від виконання вимог, вказані
в ухвалі.

Встановлено, що ОСОБА_3 ухвалу судді
апеляційного суду від 1 листопада 2013
року не отримувала, отже, від виконання
її вимог не ухилялася, а тому посилання
апеляційного суду на те, що вона не
виконала вимоги ухвали, є передчасними.

Судові процедури повинні бути
справедливими, тому особа безпідставно
не може бути позбавлена права на
апеляційне оскарження рішення суду,
оскільки це буде порушенням права,
передбаченого ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, на справедливий суд.

Згідно зі ст. 129 Конституції України
однією з основних засад судочинства є
забезпечення апеляційного оскарження
рішення суду.

Отже, доводи, наведені в касаційній
скарзі, підлягають перевірці, оскільки
судові процедури повинні бути
справедливими (ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод), так як особа безпідставно не
може бути позбавлена конституційного
права на апеляційне оскарження рішення
суду.

Ураховуючи викладене та положення п. 2
ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана
ухвала апеляційного суду не може
вважатись законною та підлягає
скасуванню, а справа передачі до суду
апеляційної інстанції для вирішення
питання про відкриття апеляційного
провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 11 грудня 2013
року скасувати, справу передати до суду
апеляційної інстанції для вирішення
питання про відкриття апеляційного
провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О.
Лесько

С.Ф. Хопта

В.А.
Черненко