Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА
Р.Ю.

суддів ЛЕСКА В.В.,
КОЖУХ О.А.

при секретарі ЧЕЙПЕШ С.І.

за участю сторін розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Ужгороді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Закарпаттяобленерго» про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, за
апеляційною скаргою ПАТ
«Закарпаттяобленерго» на рішення
Воловецького районного суду від 27
червня 2013 р., -

в с т а н о в и л а :

19.09.2012 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеним позовом до ПАТ
«Закарпаттяобленерго», мотивуючи
наступним. Позивач є власником
пилорами, розташованої в с. Гукливий
Воловецького району. На підставі
договору від 22.03.2005 р. він передав
пилораму в оренду Відкритому
акціонерному товариству «Вича», яке з
травня 2009 р. реорганізовано у
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Воловецький завод
продтоварів» і до якого перейшли права
за договором оренди. 29.03.2009 р. ВАТ «Вича»
і Відкрите акціонерне товариство
«Енергопостачальна компанія
«Закарпаттяобленерго»»,
правонаступником якого є ПАТ
«Закарпаттяобленерго», уклали договір
про постачання електричної енергії №
Р06/04-0046. Всупереч положенням Правил
користування електричною енергією,
затверджених Постановою НКРЕ від 31.07.1996
р. № 28 (далі - ПКЕЕ), договір був
укладений без розмежування та
визначення меж поділу
електроустановок за балансовою
належністю та експлуатаційною
відповідальністю сторін. Так, межу
балансової належності
електроустановок пилорами визначено
на окремо стоячій комплектній
трансформаторній підстанції № 96, тоді
як при наявному кабельному вводі в
пилораму межа експлуатаційної
відповідальності сторін знаходиться
на наконечниках цього кабелю живлення,
приєднаних до електролічильника на
ввідному електрощиті, встановленому в
будівлі споживача.

ТОВ «Воловецький завод продтоварів»
листами від 20.05.2009 р. і від 22.06.2009 р.
зверталося до відповідача з проханням
укласти новий договір або скласти
додаткову угоду до чинного договору з
метою усунення розбіжностей, однак,
відповідач цього не зробив. У листопаді
2011 р. без мотивації відповідач припинив
приймання від підприємства показань
електролічильних пристроїв, усно була
поставлена вимога замінити індукційне
електролічильне обладнання пилорами
на електронне. Підприємство таке
обладнання придбало і змонтувало,
однак, на неодноразові звернення до
енергопостачальника про опломбування
обладнання отримало Акт-вимогу від
23.04.2012 р. № 76/2012 з переліком
безпідставних та необґрунтованих
вимог, начебто необхідних для
опломбування: 1. у відповідності до п.
1.5.6. ПУЕ встановити лічильник для
розрахунку електроенергії на межі
поділу мережі (за балансовою
приналежністю), межа… встановлена
згідно додатку 11.1. до договору Р06/04-0046
від 29.03.2006 р. в РП 0,4 кВ КТП-96; 2. у
відповідності до вимог Глав 1.5.36. і 2.3.1.
ПУЕ встановити ввідний комутаційний
апарат зі струмом спрацювання згідно
дозволеної до використання потужності;
рекомендовано встановити комутаційний
апарат зі струмом спрацювання Ін. = 80 А;
3. у відповідності до вимог ПКЕЕ п. 3.3.1.,
ПУЕ п. 1.5.23. підготувати місця для
опломбування пристроїв, що закривають
первинні і вторинні кола живлення
засобу обліку. При цьому, актом
контрольного огляду, на підставі якого
було складено Акт-вимогу, не було
визнано та визначено межу
експлуатаційної відповідальності
сторін, відповідно до якої повинні були
надаватися вимоги.

Незважаючи на те, що підприємство
законно встановило електролічильне
обладнання на межі експлуатаційної
відповідальності сторін - на
наконечниках ввідного кабелю живлення,
приєднаних до ввідних клем першого
комутаційного апарата
(електролічильника), оплатило
виставлений рахунок за опломбування
електролічильного обладнання
пилорами, таке не було проведено, чим
заблоковано роботу підприємства. Через
неможливість використання пилорами за
призначенням позивач зазнає збитків.
Відповідач вимагає демонтувати
встановлене у ввідному електрощиті
обладнання та перевстановити його у
відсік КТП-96, що знаходиться за 14,7 м від
пилорами, тобто, на визначену
відповідачем межу балансової
належності. Така вимога суперечить
правилам безпечної експлуатації
обладнання, яке є повіреним і
сертифікованим, виключає можливість
належного захисту обладнання та
доступу до нього. Крім того, Акт-вимога
складений на бланку невстановленої
форми, у ньому зазначені невірні
реквізити енергопостачальника.

Посилаючись на ці обставини, на
положення ст.ст. 316-319, 391 ЦК України щодо
захисту права приватної власності,
ОСОБА_1 просив визнати дії відповідача
щодо складення Акта-вимоги від 23.04.2012 р.
№ 76/2012 протиправними та скасувати акт
як незаконний; зобов'язати відповідача
провести опломбування
електролічильного обладнання належної
позивачу на праві приватної власності
пилорами, розташованої в с. Гукливий
Воловецького району. Судові витрати
позивач просив покласти на
відповідача.

Ухвалою Воловецького районного суду
від 01.10.2012 р. провадження у справі було
закрито з підстав, передбачених ст. 205 ч.
1 п. 1 ЦПК України внаслідок
підвідомчості справи господарському
суду.

Ухвалою Апеляційного суду
Закарпатської області від 23.01.2013 р.,
залишеною без змін ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22.04.2013 р., ухвалу Воловецького
районного суду від 01.10.2012 р. скасовано,
справу направлено до того ж суду для
розгляду в іншому складі.

Рішенням Воловецького районного суду
від 27.06.2013 р. позов задоволено: визнано
дії ПАТ «Закарпаттяобленерго» щодо
складення Акта-вимоги від 23.04.2012 р. №
76/2012 протиправними, скасовано указаний
акт як незаконний; зобов'язано
відповідача провести опломбувати
електролічильне обладнання належної
ОСОБА_1 на праві приватної власності
пилорами, що знаходиться в с. Гукливий
Воловецького району Закарпатської
області. Додатковим рішенням цього ж
суду від 21.01.2014 р. стягнуто з ПАТ
«Закарпаттяобленерго» на користь
ОСОБА_1 110,30 грн. судового збору.

Відповідач в апеляційній скарзі
ставить питання про скасування рішення
суду від 27.06.2013 р. як незаконного та
необґрунтованого. На думку апелянта,
його дії відповідають вимогам
нормативних документів щодо
електропостачання та експлуатації
електрообладнання, відповідним
технічним нормативам, а позов
необґрунтований та недоведений. Крім
того, сторона вказує на виникнення
спірних правовідносин з договору про
електропостачання, укладеного між
двома суб'єктами господарювання -
юридичними особами, та на відсутність
договірних стосунків із ОСОБА_1
Посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та на порушення норм
процесуального права, апелянт просить
рішення скасувати, у позові - відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення:
представника відповідача Чекан В.В.,
яка апеляцію підтримала, позивача
ОСОБА_1, який апеляцію не визнав,
обговоривши доводи сторін, дослідивши
матеріали справи, оцінивши докази в
сукупності, суд приходить до
наступного.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з його
обґрунтованості, доведеності факту
порушення цивільних прав позивача
діями відповідача. Утім, погодитись із
таким рішенням не можна, оскільки своїх
висновків суд дійшов унаслідок
неправильного застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

У справі встановлені наступні факти і
обставини.

ОСОБА_1 є власником пилорами,
розташованої в с. Гукливий
Воловецького району Закарпатської
області.

На підставі договору від 22.03.2005 р.,
названого «угода-оренда», ОСОБА_1
передав розпиловочну раму Р-63,
приміщення та будови пилорами в оренду
Відкритому акціонерному товариству
«Вича» (розділи 1, 2 договору), сторони
домовилися, зокрема, що оплату за
спожиту електроенергію здійснює
орендар (п. 3.2.) (а.с. 18).

29.03.2006 р. ВАТ ЕК «Закарпаттяобленерго»,
правонаступником якого є ПАТ
«Закарпаттяобленерго» (постачальник),
уклало з ВАТ «Вича» (споживачем)
договір про постачання електричної
енергії № Р06/0400046, у якому одним з
об'єктів споживання електроенергії
визначено вищезгадану пилораму (а.с.
73-82).

15.05.2009 р. зареєстровано юридичну особу
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Воловецький завод
продтоварів» (а.с. 13), зі Статуту якої
випливає, що ТОВ «Воловецький завод
продтоварів» створене шляхом
перетворення ВАТ «Вича» і є
правонаступником щодо всіх прав і
обов'язків останнього, а одним із семи
учасників Товариства є ОСОБА_1 (п.п. 1.1.,
1.6., 3.1. Статуту) (а.с. 14-16).

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначав, що
передав пилораму в оренду ВАТ «Вича»,
яке з травня 2009 р. реорганізовано у ТОВ
«Воловецький завод продтоварів» і до
якого перейшли права за договором
оренди (а.с. 2).

Окрім того, що ці обставини визнані
сторонами і як такі не підлягають
доказуванню (ст. 61 ч. 1 ЦПК України),
вищенаведені факти підтверджуються
документально.

З приводу виконання договору від 29.03.2006
р. про постачання електричної енергії
№ Р06/0400046 між ТОВ «Воловецький завод
продтоварів» і ПАТ
«Закарпаттяобленерго» виникли спори і
розбіжності, що випливає, зокрема, з
листування, з якого вбачається, що
Товариство у 2009-2012 рр. повідомляло
енергопостачальника про своє
правонаступництво за ВАТ «Вича»,
просило укласти новий договір або
додаток до чинного, вирішувало питання
електропостачання пилорами,
підключення там електролічильного
обладнання, вказувало на збитки
підприємства внаслідок затримки
підключення обладнання тощо (а.с. 24-30).
Отже, однозначно визнавався факт
використання пилорами саме
підприємством і питання
електропостачання вирішувалося в
цьому контексті.

23.04.2012 р. ПАТ «Закарпатттяобленерго»
адресувало, дослівно, «ТОВ
«Воловецький завод продтоварів»
пилорама ВАТ «Вича»» с. Гукливе
присілок Таламаш, голова правління
ОСОБА_3» Акт-вимогу № 76/2012 (а.с. 32).
Енергопостачальник поставив у акті
вимоги: 1. у відповідності до п. 1.5.6. ПУЕ
встановити лічильник для розрахунку
електроенергії на межі поділу мережі
(за балансовою приналежністю), межа…
встановлена згідно додатку 11.1. до
договору Р06/04-0046 від 29.03.2006 р. в РП 0,4 кВ
КТП-96; 2. у відповідності до вимог Глав
1.5.36. і 2.3.1. ПУЕ встановити ввідний
комутаційний апарат зі струмом
спрацювання згідно дозволеної до
використання потужності;
рекомендовано встановити комутаційний
апарат зі струмом спрацювання Ін. = 80 А;
3. у відповідності до вимог ПКЕЕ п. 3.3.1.,
ПУЕ п. 1.5.23. підготувати місця для
опломбування пристроїв, що закривають
первинні і вторинні кола живлення
засобу обліку.

В апеляційному суді представник
відповідача визнав факт наявності
спору з підприємством з приводу
технічних умов щодо електропостачання
пилорами, припинення такого постачання
на даний час у зв'язку зі спором, при
цьому, зазначив, що інші об'єкти
підприємства постачаються
електроенергією.

За приписами ЦПК України, правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення або оспорювання
саме її прав (ст. 3 ч. 1, ст. 15 ч. 1), що
узгоджується з положеннями ст. 15, ст. 16
ч. 1 ЦК України (тут і далі норми
матеріального права в редакції, чинній
на час виникнення відповідних
юридичних фактів). Особа на власний
розсуд розпоряджається своїми
цивільними і процесуальними правами
(ст. 12 ч. 1 ЦК України, ст. 10 ч. 1, ст. 11 ч. 2
ЦПК України) і зобов'язана належно
довести обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, обов'язок доказування
пред'явлених вимог лежить на
позивачеві і таке не може ґрунтуватися
на припущеннях (ст. 10 ч.ч. 2, 3, ст. 11 ч. 1,
ст.ст. 57-60 ЦПК України); про задоволення
позову рішення може бути прийняте за
умови обґрунтованості та доведеності
позовних вимог (ст.ст. 212-215 ЦПК України).

Цивільні права та обов'язки виникають,
зокрема, з правочинів, особа здійснює
цивільні права та виконує цивільні
обов'язки у межах, наданих їй договором
або актами цивільного законодавства
(ст.ст. 11-16 ЦК України), судовий захист
цивільного права особи у разі його
порушення, невизнання або оспорювання
здійснюється у спосіб, передбачений ст.
16 ч. 2 ЦК України, суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Будучи власником пилорами, ОСОБА_1
розпорядився правом на свій розсуд і
передав її в оренду ВАТ «Вича»,
правонаступником якого стало ТОВ
«Воловецький завод продтоварів», що
використовує пилораму. Дії власника
відповідають нормам ст.ст. 202, 316-319, 321, 325,
509, 626, 759 ЦК України, його право
власності на майно ніким не
оспорюється. Поряд із цим, в силу
положень ст. 395 ч. 1 п. 1, ст.ст. 396-398 ЦК
України, підприємство, у правомірному
(оскільки не встановлено протилежне)
володінні якого перебуває пилорама,
має визначену законом і договором
автономію у використанні цього майна
та має право на захист свого речового
права на чуже майно, в т.ч., і від
власника, відповідно до положень Глави
29 ЦК України. Підприємство є
уповноваженим суб'єктом у
правовідносинах із третіми особами
щодо майна, на яке воно має речове
право.

З огляду на встановлене та враховуючи,
що доказів припинення дії договору про
постачання електричної енергії №
Р06/0400046, який був укладений 29.03.2006 р. ВАТ
ЕК «Закарпаттяобленерго» із ВАТ
«Вича», немає і сторонами визнано факт
постачання електроенергії
правонаступнику - ТОВ «Воловецький
завод продтоварів», постачання
пилорами електроенергією згідно із
положеннями ст. 714 ЦК України, ст.ст. 173,
179, 275 ГК України, ст.ст. 1, 24-26 Закону
України «Про електроенергетику»
здійснюється на підставі указаного
договору та на визначених ним умовах.
Договір ніким не оспорювався,
правомірність правочину презюмується
(ст. 204 ЦК України), спірні
правовідносини виникли з договору про
постачання електричної енергії.

Таким чином, у справі немає доказів
порушення прав позивача як фізичної
особи, його твердження про порушення
права власності та необхідність його
захисту на підставах, передбачених ст.
391 ЦК України, необґрунтовані. ОСОБА_1
умотивував свій позов саме фактами і
обставинами, пов'язаними з
електропостачанням, що здійснюється на
підставі вищезгаданого договору,
проте, позивач не є стороною договору,
споживачем електроенергії, а акт, який
він просить визнати недійсним, власне
не був йому адресований і не був щодо
нього складений. Позивач звернувся до
суду із позовом від свого імені, на
захист свого права, яке вважав
порушеним, повноважень діяти від імені
та в інтересах підприємства позивач не
має, як немає й доказів звернення до
суду підприємства за вирішенням спору
з приводу електропостачання. Тож
позивач не має підстав вимагати
захисту права, що не виникло, та не
вправі вимагати покладення на
відповідача обов'язку вчинити
відповідні дії в інтересах
підприємства. Сама по собі належність
позивачу на праві власності пилорами
наведеного не спростовує і в контексті
виникнення спору із договірних
правовідносин правового значення не
має.

Суд першої інстанції залишив поза
увагою вищенаведені обставини, що
виключали можливість задоволення
позову особи, яка не має права
відповідної вимоги.

За таких обставин, обрання позивачем
неналежного способу захисту права
шляхом пред'явлення некоректної
позовної вимоги значення не має.
Позивач просив визнати дії відповідача
щодо складення Акта-вимоги від 23.04.2012 р.
№ 76/2012 протиправними та скасувати акт
як незаконний. Між тим, указаний акт є
лише одним з документів, одним з
доказів, який підлягає оцінці у
сукупності з іншими доказами при
вирішенні спору з приводу порушення
права (про відшкодування збитків, про
зобов'язання відновити
енергопостачання і т.п.), тобто, при
вирішенні відповідної
матеріально-правової вимоги, якою
пред'явлена вимога не є. Крім того, на
обґрунтування вимоги наведена суто
технічна, а не правова мотивація, заява
не містить доводів про те, дії яких саме
службових осіб є, на думку позивача,
неправомірними, в чому саме полягає
неправомірність таких дій і якими
правовими нормами щодо, зокрема,
повноважень відповідних службових
осіб обґрунтовуються доводи щодо
неправомірності дій. Повноваження
енергопостачальника (його службових
осіб) щодо складення акта не
заперечувалися як такі. Мотивація щодо
спеціальних технічних питань не може
замінювати матеріально-правового
обґрунтування позову і у взаємозв'язку
з відповідним обґрунтуванням має
значення у справі за умови
підтвердження її (відповідних фактів)
належними і допустимими доказами.

Відтак, рішення суду першої інстанції
не відповідає вимогам 212-215 ЦПК України,
на підставі ст. 309 ч. 1 п.п. 2, 4 ЦПК України
апеляцію слід задовольнити, рішення -
скасувати, у позові - відмовити. Із
скасуванням рішення по суті спору не
може залишатися чинним та підлягає
скасуванню і додаткове рішення суду
від 21.01.2014 р. щодо розподілу судових
витрат.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п.п. 2, 4,
ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Закарпаттяобленерго» задовольнити,
рішення Воловецького районного суду
від 27 червня 2013 р. і додаткове рішення
цього ж суду від 21 січня 2014 р. скасувати,
у позові ОСОБА_1 до ПАТ
«Закарпаттяобленерго» про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити дії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Закарпаттяобленерго» 114,70 грн у
відшкодування сплаченого судового
збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів може бути оскар жене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді