АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/926/14
інстанції Стамбула Н.В.
Доповідач: Пузанова Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року червня місяця 03 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Пузанової
Л.В.Суддів:Фурман Т.Г. Чиркової К.Г.при
секретарі:Бараш Ю.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Херсоні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариство «Фідобанк» на
рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 31 березня 2009 року в
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2009 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом про визнання договору
купівлі-продажу недійсним із
застосуванням наслідків його
недійсності, зазначаючи, що з 2004 року
проживав з відповідачкою ОСОБА_6 без
реєстрації шлюбу однією сім'єю, за час
спільного проживання ними набуто
майно, а саме: нежитлові будівлі, які
складаються з адміністративної
будівлі літ. «2А», загальною площею 92,4
кв.м. та складу літ. « 2Б» загальною
площею 473,6 кв.м., що розташовані у
АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6
розпорядилась спільним майном без
його згоди, уклавши 22 квітня 2008 року з
відповідачкою ОСОБА_7 договір
купівлі-продажу зазначених вище
нежитлових будівель, просив суд
визнати його недійсним та повернути
сторони до первісного стану.

Рішенням суду від 31 березня 2009 року
позов задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі публічне
акціонерне товариство «Фідобанк»
просить рішення суду скасувати,
зазначаючи, що висновки суду щодо
обґрунтованості заявлених позивачем
вимог не відповідають обставинам
справи в межах наданих сторонами
доказів, які оцінені судом
односторонньо, а також зроблені без
врахування тієї обставини, що спірні
нежитлові приміщення є предметом
іпотеки за укладеним банком з ОСОБА_7
23.04.2008 року договором іпотеки.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що спірні нежитлові приміщення
були придбані ОСОБА_6 за час спільного
проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю , а
тому є їх спільною сумісною власністю і
не могли бути відчужені без згоди на те
останнього.

Проте до такого висновку суд дійшов
допустивши порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору.

Так, судом встановлено, що 22 квітня 2008
року ОСОБА_6 продала ОСОБА_7 належні їй
на праві власності нежитлові будівлі,
що розташовані в АДРЕСА_1, про що ними
був укладений та нотаріально
посвідчений відповідний договір (а.с.
7-8).

Право власності ОСОБА_7 на наведене
вище нерухоме майно зареєстровано в
установленому законом порядку 23.04.2008
року (а.с. 9).

Із умов укладеного відповідачами
договору вбачається, що відчуження
відбулося без отримання згоди другого
із подружжя з боку продавця, оскільки
ОСОБА_6 засвідчила, що на момент набуття
права власності на відчужуване за
даним правочином майно, в шлюбі та у
фактичних шлюбних відносинах не
перебувала, майно є її особистою
приватною власністю і не є спільною
сумісною власністю подружжя (пункт 1.5
договору).

Стверджуючи про те, що спірне нерухоме
майно належить йому та ОСОБА_6 на праві
спільної сумісної власності, як
чоловіку та жінці, які проживали однією
сім'єю, але не перебували в шлюбі між
собою, позивач належних та допустимих
доказів на підтвердження зазначених
фактів не надав і судом такі факти не
встановлені.

Висновки суду про те, що позивач та
ОСОБА_6 перебували у «цивільному шлюбі»
з 2004 року та спільно придбали нежитлові
будівлі по АДРЕСА_1 не ґрунтуються на
будь-яких доказах.

Відповідно до протоколу судового
засідання, за допомогою якого в
порушення норм ЦПК України, відбулося
фіксування судового засідання,
відповідач ОСОБА_6 визнала позов в тій
частині, що спірна будівля відчужена
нею без відома позивача, коли вони
проживали разом. Пояснення щодо
обставин придбання наведеного вище
нерухомого майна відповідачі, в тому
числі ОСОБА_7, яка теж визнала позов, не
давали. Сторони за їх згодою як свідки
про відомі їм обставини, що мають
значення для справи судом допитані не
були, а тому їх пояснення згідно ст.ст.
57, 62 ЦПК України не є доказами у
цивільній справі і на їх підставі суд
не міг встановлювати наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги та заперечення сторін та інші
обставини, що мають значення для
вирішення справи.

Натомість, як вбачається із доданих до
апеляційної скарги доказів, 23 квітня 2008
року ОСОБА_7 уклала із акціонерним
банком «Факторіал-Банк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Фідобанк»,
договір іпотеки, за умовами якого в
забезпечення виконання ОСОБА_8
зобов'язань за кредитним договором
передала в іпотеку банку придбані у
ОСОБА_6 нежитлові будівлі (а.с. 20-24, 29).

Про наведену обставину ОСОБА_7 суд не
повідомила, іпотекодержатель до участі
в справі залучений не був і його права
щодо спірного нерухомого майна при
вирішенні спору, що виник між
сторонами, враховані не були.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що висновки суду у спірних
правовідносинах не ґрунтуються на
досліджених ним в установленому
законом порядку доказах, факт
спільного проживання позивача та
ОСОБА_6 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу на час придбання останньою
спірного нерухомого майна не доведений
і з вимогою про встановлення такого
факту ОСОБА_5, як до моменту відчуження
ОСОБА_6 спірного нерухомого майна, так і
при вирішенні даного спору не
звертався, а тому ухвалене в справі
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні заявлених ОСОБА_5 вимог
за необґрунтованістю.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
позивача на користь ПАТ «Фідобанк»
підлягають стягненню понесені
останнім та документально
підтверджені судові витрати, а саме
витрати на сплату судового збору в сумі
481 грн. 50 коп. (а.с. 15; 37).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія
суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариство «Фідобанк»
задовольнити.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 31 березня 2009 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним відмовити за
необґрунтованістю.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь
публічного акціонерного товариство
«Фідобанк» понесені ним судові витрати
у розмірі 481 грн. 50 коп. (чотириста
вісімдесят одну гривню 50 коп.).

Рішення набирає законної сили з дня
його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: