Справа № 603/215/14-ц
Провадження №2/603/66/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2014 р.
м.Монастириська

Монастириський районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

при секретарі - Пшеничняк В.Й.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста
Монастириська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася до
Монастириського районного суду
Тернопільської області з позовом до
ОСОБА_2 (далі-відповідач) про стягнення
аліментів.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що
10.03.2010 року сторони по справі уклали
шлюб, який зареєстрували в Коропецькій
селищній раді Монастириського району
Тернопільської області, актовий запис
№04.

За час шлюбу у них народилося двоє
дітей: дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Матеріальну допомогу на утримання
дітей відповідач їй не надає, хоча у
відповідності із ст. 180 Сімейного
Кодексу України (далі СК України)
зобов'язаний надавати. А тому пропонує
стягувати з відповідача аліменти на її
користь на утримання дітей в твердій
грошовій сумі 400 грн. на кожну дитину
щомісяця починаючи стягувати від дня
пред'явлення позову до суду і до
досягнення дітьми повноліття.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свої
позовні вимоги підтримала повністю,
суду по справі пояснила, що з грудня 2013
року вона з відповідачем разом не
проживають із-за частих конфліктів між
ними так як відповідач зловживає
алкоголем і не працював. Діти з квітня
2013 року ходять у дитячий садок, сама
вона на даний час не працює і живе на
гроші, які отримує в зв'язку з наданням
їй державою допомоги при народженні
дитини, до дітей відповідач не
приїжджає, а тому просить її позовні
вимоги задовольнити повністю.

ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнав, суду по справі
пояснив, що суми, які просить стягувати
позивач, для нього непосильні так як
він не працює і ніяких доходів не
отримує, а також хворіє й змушений
витрачати кошти на своє лікування.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, суд дійшов висновку про
часткове задоволення вимог позивача з
наступних підстав:

10.03.2010 року між сторонами був укладений
шлюб, що підтверджується свідоцтвом
про шлюб серії НОМЕР_1зареєстрований
Коропецькою селищною радою
Монастириського району Тернопільської
області, актовий запис №04, виданий
повторно відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Монастириського
районного управління юстиції у
Тернопільській області 14 лютого 2014
року.

Від зазначеного шлюбу в них народилося
двоє дітей: дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2
зареєстрованого Виконавчим комітетом
Коропецької селищної ради
Монастириського району Тернопільської
області, виданого повторно відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Монастириського районного управління
юстиції у Тернопільській області 05
березня 2014 року. син - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3
зареєстрованого в Коропецькій
селищній раді Монастириського району
Тернопільської області, виданого
повторно відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Монастириського
районного управління юстиції у
Тернопільській області 05 березня 2014
року. Згідно даних свідоцтв про
народження батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є
ОСОБА_2 - відповідач по справі та ОСОБА_1
- позивач по справі.

Визначаючись щодо заявленого позову
суд враховує наступне.

Частиною 1 ст. 2 СК України встановлено,
що СК України регулює сімейні особисті
немайнові та майнові відносини між
подружжям, між батьками та дітьми,
усиновлювачами та усиновленими, між
матір'ю та батьком дитини щодо її
виховання, розвитку та утримання.

Як вбачається з матеріалів справи та
пояснень сторін, які ними не
оспорюються, що відповідач ОСОБА_2
останнім часом добровільно не бере
участі в утриманні дитини, хоча є
працездатного віку, сторони з грудня 2013
року разом не проживають і спільного
господарства не ведуть, позивач по
справі на даний час ніде не працює і
живе за гроші, які одержує в зв'язку з
отриманням від держави допомоги при
народженні дитини.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дітей і проживання батьків окремо від
них не впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дітей.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Отже, не тільки відповідач але і
позивач зобов'язані утримувати свою
дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до принципів змагальності
та диспозитивності цивільного
судочинства, які встановлені ст. ст. 10, 11
ЦПК України та до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на обґрунтування своїх вимог або
заперечень, саме сторона визначає коло
доказів, які вона надає суду.

З матеріалів справи встановлено, що як
відповідач так і позивач є
працездатного віку хоча на даний час
ніде не працюють. Відповідач
постійного місця роботи не має.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Згідно до положень ст. 184 СК України,
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача аліментів може
визначити розмір аліментів у твердій
грошовій сумі.

З огляду на зазначене, суд приходить
до висновку, що в даному випадку має
місце порушення прав малолітніх дітей,
а отже слід стягнути з відповідача в
користь позивача аліменти на утримання
дітей у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів суд,
відповідно до ст. 182 СК України,
враховує відсутність даних про
незадовільний на даний час стан
здоров'я позивача, відповідача, їх
матеріальне становище, відсутність
інших утриманців та беручи до уваги
відсутність у відповідача
систематичного офіційного доходу, що
не дає змоги відстежити та
проконтролювати його розмір, суд з
врахуванням прожиткового мінімуму для
дітей відповідного віку та
прожиткового мінімуму для
працездатних осіб, встановленого ст. 7
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» та з врахуванням
положень ст. 180 СК України, визначає
аліменти в розмірі по 350 грн. на кожну
дитину щомісячно, вважаючи, що такий їх
розмір буде достатнім для задоволення
розумних матеріальних потреб дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову. Оскільки з позовом до суду
позивач звернулася 13.03.2014 року аліменти
підлягають стягненню з цієї дати та до
досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про судовий збір" від сплати
судового збору звільняються позивачі
за подання до суду позову про стягнення
аліментів.

Згідно із частиною третьою статті 88 ЦПК
України якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави.

Отже, слід стягнути з відповідача
ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у
розмірі 243 грн. 60 коп.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України
суд допускає негайне виконання рішення
у справі про стягнення аліментів у
межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 60, 79, 84, 88, ч. 3. ст. 209, 213, п.1 ст. 367
ЦПК України, ч. 2 ст. 166, ст.ст. 180, 182 СК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти
на утримання дочки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі в
розмірі по 350 грн. на кожну дитину
щомісяця, і до досягнення ними
повноліття, з проведенням індексації
відповідно до закону.

В іншій частині позову ОСОБА_1
відмовити.

Стягнення аліментів розпочати з 13
березня 2014 року.

Рішення в межах стягнення платежу за
один місяць допустити до негайного
виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається до
апеляційного суду Тернопільської
області через Монастириський районний
суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян