БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
справа № 361/971/14-ц
провадження № 2/361/803/14
РІШЕННЯ

Іменем України

22 травня 2014 року

м. Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області у складі:

головуючого суддіПетришин Н.М.

при секретаріШевлюга А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визначення
часток та встановлення порядку
користування майном та за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення часток у
спільній сумісній власності, визнання
права власності в порядку спадкування
на частину квартири та встановлення
порядку користування приміщеннями
квартири,

в с т а н о в и в :

До суду надійшов зазначений позов
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, де в
обґрунтування позовних вимог
зазначається, що відповідно до
свідоцтва про право власності на житло
виданого Фондом комунального майна
Броварської міської ради від 25 серпня
1993 року позивачі є співвласниками
квартири АДРЕСА_1.

Іншими співвласниками квартири
АДРЕСА_1 є відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 З наведеного вбачається, що
розмір часток кожного із зазначених у
свідоцтві про право власності на житло
складає 1/7 частку, так як усіх
співвласників сім.

Співвласник вищезазначеної квартири
ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 від 27 червня 2009 року.

Офіційно частки у вищезазначеній
квартирі не виділені. Так як, ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за
одним місцем проживання з
спадкодавцем, то вони прийняли
спадщину після смерті ОСОБА_7, а саме, по
1/21 частки спірної квартири кожен.

Звернувшись до Броварської міської
державної нотаріальної контори ОСОБА_3
та ОСОБА_1 із заявами про видачу
свідоцтв про право на спадщину
дізнались, що їм відмовлено у видачі
свідоцтв, так як не можливо встановити
склад спадкового майна.

Крім того, у позові позивачі просили
визначити порядок користування
спірною квартирою, оскільки в
добровільному порядку не вдалось
вирішити дане питання із
відповідачами.

Ухвалою Броварського міськрайонного
суду Київської області від 14 травня 2014
року об'єднано в одне провадження
вищезазначені позовні вимоги ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та позовні вимоги
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про визначення часток у
спільній сумісній власності, визнання
права власності в порядку спадкування
на частину квартири та встановлення
порядку користування приміщеннями
квартири.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 зазначається, що після
смерті спадкодавця ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 звернулася до
Броварської міської державної
нотаріальної контори Київської
області із заявою про прийняття
спадщини, у зв'язку з чим була відкрита
спадкова справа № 352/2013, що
підтверджується витягом про
реєстрацію в Спадковому реєстрі від
30.08.2013 року № 34983322.

Проте, їй відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом на
частину квартири, оскільки нотаріус не
може видати свідоцтво про право на
спадщину за законом після смерті
одного з учасників спільної сумісної
власності без визначення часток
співвласників, що підтверджується
постановою Броварської МДНК про
відмову у вчиненні такої нотаріальної
дії, як видача свідоцтва про право на
спадщину за законом на частину
квартири від 20.03.2014 року.

Згідно свідоцтва про право власності
на житло від 25.08.1993 року квартира на
праві спільної сумісної власності
зареєстрована за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Частки в ній кожного з співвласників
визначені не були, вони володіли,
користувалися квартирою спільно,
однак, виходячи з норм закону, що
регулюють спірні правовідносини, їм
на праві власності належить по 1/7
частині квартири кожному.

Враховуючи те, що у померлої ОСОБА_7 є
три спадкоємці, а частка померлої у
квартирі складає 1/7, тому кожен із
спадкоємців мають право на спадкування
за законом по 1/21 частці квартири.

У зв'язку із викладеним просили
визначити, що розмір часток
співвласників у спільній сумісній
власності квартири АДРЕСА_1 є рівними
та становить по 1/7 частки кожного,
визначити, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на праві
власності належить по 1/7 частині
квартири кожній, визнати за ОСОБА_6
право власності на І/2І частину
квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом, визначити, що ОСОБА_6 на
праві власності належить 4/21 частини
квартири; встановити порядок
користування приміщеннями квартири.

У судовому засіданні представник
позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -
ОСОБА_9 доводи позову підтримала та
просила задовольнити його у повному
обсязі, не заперечувала проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Відповідач ОСОБА_4 та представник
відповідачів ОСОБА_10 надали пояснення
відповідно до позовної заяви та
просили позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5
та ОСОБА_6 задовольнити, проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заперечували.

Судом встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про право власності
на житло виданого Фондом комунального
майна Броварської міської ради 25.08.1993
року квартира АДРЕСА_1 на праві
спільної сумісної власності
зареєстрована за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6.

За змістом ст. 355 Цивільного кодексу
України майно, що є у власності двох або
більше осіб (співвласників), належить
їм на праві спільної власності (спільне
майно). Майно може належати особам на
праві спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності.

Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

Стаття 356 Цивільного кодексу України
передбачає, що власність двох чи більше
осіб із визначенням часток кожного з
них у праві власності є спільною
частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України
частки у праві спільної часткової
власності вважаються рівними, якщо
інше не встановлено за домовленістю
співвласників або законом.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 належить
позивачам та відповідачам на праві
спільної сумісної власності без
визначення часток. Виходячи з норм
чинного законодавства, яке регулюює
спірні правовідносини, та встановлених
обставин справи, суд приходить до
висновку, що частки співвласників у
спірній квартирі є рівними, відповідно
кожному із них належить по 1/7 частці
квартири.

Співвласник вищезазначеної квартири
ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 від 27 червня 2009 року,
видане Відділом реєстрації актів
цивільного стану Броварського
міськрайонного управління юстиції
Київській області, актовий запис в
Книзі реєстрації смертей № 511 від 27
червня 2009 року.

Із спадкової справи № 352/2013 до майна
померлої ОСОБА_7 вбачається, що із
заявами про прийняття спадщини
звернулись ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Постановами про відмову від 20.03.2014 року
ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 нотаріусом
Броварської міської державної
нотаріальної контори відмовлено у
вчиненні такої нотаріальної дії, як
видача свідоцтва про право на спадщину
за законом на частину квартири. Відмова
обґрунтована неможливістю встановити
склад спадкового майна.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу
України (надалі - ЦК України) у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, той з подружжя,
який його пережив, та батьки.

Згідно із ст. 1267 ЦК України частки у
спадщині кожного із спадкоємців за
законом є рівними.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування» роз'яснюється, що
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

З огляду на викладене вбачається, що
спадщину після померлої прийняли три
спадкоємці, а частка померлої у
квартирі складає 1/7, тому кожен із
спадкоємців, а саме: ОСОБА_6, ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 мають право на спадкування за
законом на 1/21 частку квартири.

Отже, позовні вимоги про визнання за
ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 права
власності в порядку спадкування на
квартиру по 121 частці підлягають
задоволенню.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення учасників
процесу, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги про визначення порядку
користування спірною квартирою також
підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Відповідно до ст. 150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

У п. 14 Постанови Пленуму Верховного
суду України N 7 від 04.10.1991 року «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності»
роз'яснюється, що квартира, яка є
спільною сумісною чи спільною
частковою власністю, на вимогу
учасника (учасників) цієї власності
підлягає поділу в натурі, якщо можливо
виділити сторонам ізольовані жилі та
інші приміщення з самостійними
виходами, які можуть використовуватися
як окремі квартири або які можна
переобладнати в такі квартири. У
протилежному випадку може бути
встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це
заявлено позов.

Із технічного паспорту вбачається, що
квартира розташована на восьмому
поверсі дев'ятиповерхового будинку,
має загальну площу 91,10 кв.м., житлову -
41,40 кв.м., складається з трьох житлових
кімнат №№ 6,7,8 площею відповідно 10.20
кв.м., 18.10 кв.м. разом з
балконом 1,0 кв.м. та 13,10 кв.м. та
приміщень: коридор № 1 площею 8,60 кв.м.,
кухня № 4 площею 6,10 кв.м., вбиральня № 2
площею 1,30 кв.м., ванна кімната № 3 площею
2,20 кв.м., вбудована шафа № 5 площею 0,5
кв.м.

Виходячи з житлової площі 41,40 кв.м., на
співвласників ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_3
припадає по 7,9 кв.м. житлової площі ( 4/21
частки), на співвласників - ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_2 по 5,9 кв.м. (1/7 частка).

Отже, на ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 припадає
19, 7 (7,9+5,9+5,9) кв. м. житлової площі, а на
ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 припадає 21,7
(7.9+7. 9+5.9) кв. м. житлової площі.

Із пояснень учасників процесу судом
встановлено, що на даний час між
співвласниками склався наступний
порядок користування кімнатами:
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 користуються
прохідною житловою кімнатою № 7 площею
18.10 кв.м., ОСОБА_1 - кімнатою № 6 площею 10.20
кв.м., ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кімнатою № 8
площею 13,10 кв.м.

Зважаючи на те, що всі співвласники
погоджуються із запропонованим
варіантом користування квартирою та
виходячи із встановлених обставин
справи, суд вважає за можливе визначити
порядок користування спірною
квартирою: виділивши у користування
ОСОБА_1 житлову кімнату № 6 площею 10.20
кв.м.; ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житлову кімнату
№ 8 площею 13.10 кв.м.; ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 житлову кімнатою № 7 площею 18.10
кв.м. разом із балконом площею 1.0 кв.м..
Коридор № 1 площею 8.60 кв.м., кухню № 4
площею 6,10 кв.м., вбиральню № 2 площею 1,30
кв.м., ванну кімнату № 3 площею 2,20 кв.м.,
вбудовану шафу № 5 площею 0,5 кв.м.
залишити у спільному користуванні
сторін.

Позовні вимоги про визначення розміру
часток за ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у
спірній квартирі у розмірі по 4/21
задоволенню не підлягають, оскільки є
взаємовиключними по відношенню до
інших позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 16, 355-358, 392, 1218, 1268 ЦК України, ст. 150
ЖК України, ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України,
суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
задовольнити частково.

Визначити, що розмір часток ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
та ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, у
спільній сумісній власності квартири
АДРЕСА_1 є рівними та становить по 1/7
частки кожного.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/21
частку квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/21
частку квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/21
частку квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити порядок користування
приміщеннями квартири АДРЕСА_1,
виділивши у користування ОСОБА_1
житлову кімнату № 6 площею 10.20 кв.м.;
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житлову кімнату № 8
площею 13.10 кв.м.; ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 житлову кімнатою № 7 площею 18.10
кв.м. разом із балконом площею 1.0 кв.м..
Коридор № 1 площею 8.60 кв.м., кухню № 4
площею 6,10 кв.м., вбиральню № 2 площею 1,30
кв.м., ванну кімнату № 3 площею 2,20 кв.м.,
вбудовану шафу № 5 площею 0,5 кв.м.
залишити у спільному користуванні
сторін.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Броварський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Петришин Н. М.