АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц /796/5398/2014
Головуючий в суді 1 інстанції
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

05 червня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Телегіній Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка
подана його представником ОСОБА_3, на
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 04 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», третя особа - ОСОБА_5 про
визнання недійсними пунктів
кредитного договору та за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2,
ОСОБА_6 про звернення стягнення на
предмет іпотеки,

встановила:

В провадження Апеляційного суду
м. Києва надійшла дана справа з
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 04 грудня 2013 року. Ухвалами
Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня
2014 року по справі відкрито апеляційне
провадження та призначено справу до
судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів,
справа розглядалась судами
неодноразово.

Так, рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 06 червня 2012
року в задоволенні позову ОСОБА_2 про
визнання недійсними пунктів
кредитного договору - відмовлено.

Позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитом в розмірі 61
312,89 доларів США, заборгованість за
відсотками в розмірі 28060, 64 доларів США,
пеню за порушення строків погашення
кредиту в розмірі 10000 доларів США, пеню
за порушення строків погашення
відсотків в розмірі 10 000 доларів США та
судові витрати.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
19 вересня 2012 року вказане рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
залишено без змін (т. 2 а.с. 240-242).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26.12.2012 року
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 06.06.2012 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 19
вересня 2012 року в частині відмови у
позові ОСОБА_2 про визнання недійсними
пунктів 1.7, 5.7, 10.1 кредитного договору
від 11 вересня 2007 року та задоволення
позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - скасовано і справу в цій
частині передано на новий розгляд суду
першої інстанції.

В іншій частині рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 06 червня 2012
року та ухвалу Апеляційного суду м.
Києва від 19 вересня 2012 року залишено
без змін.

Під час нового розгляду цивільної
справи у вказаній частині
представником ОСОБА_2 неодноразово
збільшувались позовні вимоги та
відповідно до останньої заяви про
зміну підстав позову від 03.09.2013 року (т.3
а.с. 86, 87) просив визнати недійсними пп.
1.1, 1.4, 1.5, 1.7, 10.1, розділи 4, 5, 6, 7, 10
кредитного договору №014/2554/82/60523 від
11.09.2007 року та весь договір в цілому.

19.02.2013 року представник ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» подав уточнену позовну
заяву (т. 3 а.с. 22-26), в якій просив:

- стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за
кредитним договором у сумі 309616,22
доларів США, що складає 2474762 грн. 44 коп.,

- в рахунок погашення вказаної
заборгованості звернути стягнення на
належну ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1, яка є
предметом іпотеки за договором іпотеки
від 11.09.2007 року, визначивши спосіб
реалізації предмету іпотеки шляхом
продажу на прилюдних торгах із
встановленням початкової ціни продажу
предмету іпотеки для його подальшої
реалізації на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна на
підставі оцінки проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 04 грудня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» відмовлено.

Позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до
ОСОБА_2, ОСОБА_6 про звернення стягнення
на предмет іпотеки задоволено.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_2 перед ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» за кредитним договором від 11
вересня 2007 року в сумі 2474762 грн. 44 коп.
звернуто стягнення на належну ОСОБА_6
квартиру АДРЕСА_1, яка є предметом
іпотеки за договором іпотеки від 11.09.2007
року, визначивши спосіб реалізації
предмету іпотеки шляхом продажу на
прилюдних торгах із встановленням
початкової ціни продажу предмету
іпотеки для його подальшої реалізації
на рівні не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна на підставі оцінки
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій. Вирішено питання про
судові витрати.

Статтею 215 ЦПК України передбачено, що
рішення суду складається в тому числі :
з резолютивної частини рішення із
зазначенням, зокрема, висновку суду
про задоволення позову або про відмову
в позові повністю або частково;
висновку суду по суті позовних вимог.

Проте, мотивувальна частина рішення не
містить обґрунтування, чи були
порушені, не визнані права чи інтереси
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у частині
вимог про стягнення заборгованості з
ОСОБА_2, а резолютивна частина рішення
не містить відповідних висновків.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
думку представника апелянта, вивчивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає за необхідне повернути справу
до Солом'янського районного суду м.
Києва для ухвалення додаткового
рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9 Постанови № 5 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» право вибору
способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Як вбачається зі змісту уточненої
позовної заяви від 19.02.2013 року «ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» заявляв вимоги
про стягнення заборгованості за
кредитним договором та звернення
стягнення на предмет іпотеки в рахунок
погашення вказаної заборгованості.

Подаючи заяву про розгляд справи у
відсутності представника позивача,
представник ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» просив розглянути позовні
вимоги банку до ОСОБА_2, ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості, звернення
стягнення на предмет іпотеки ( а.с. 102, т.
3).

Викладаючи зміст заявлених позовних
вимог в оскаржуваному рішенні, суд
першої інстанції зазначив, що
позивачем заявлено вимоги про
стягнення заборгованості з
позичальника ОСОБА_2 і в рахунок
погашення вказаної заборгованості -
звернення стягнення на предмет
іпотеки, власником якого є майновий
поручитель ОСОБА_6

Як вбачається із заяви представника
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 14.02.2014
року про ухвалення додаткового рішення
( а.с. 130, т.3), представник підтвердив, що
банком було заявлено одночасно дві
вимоги, по одній з яких - стягнення
заборгованості з ОСОБА_2 - не було
ухвалено рішення.

Крім того, оскаржуючи рішення суду від
04.12.2014 року, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3
в апеляційній скарзі просить ухвалити
нове рішення, яким, зокрема, стягнути з
ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором у сумі 547 850 грн. 93 коп., згідно
розрахунку заборгованості станом на
10.07.2009 року, а в задоволенні позовної
вимоги про звернення стягнення на
предмет іпотеки - відмовити.

Таким чином, зі змісту оскаржуваного
рішення та матеріалів справи
вбачається, що позовні вимоги ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» про стягнення
з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним
договором у сумі 309616,22 доларів США, що
складає 2474762 грн. 44 коп., були предметом
розгляду суду першої інстанції, щодо
цієї позовної вимоги сторони подавали
докази і давали пояснення, проте суд не
ухвалив рішення стосовно зазначеної
позовної вимоги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України,
суд, що ухвалив рішення, може за заявою
осіб, які беруть участь у справі, чи з
власної ініціативи ухвалити додаткове
рішення, якщо стосовно якої-небудь
позовної вимоги, з приводу якої сторони
подавали докази і давали пояснення, не
ухвалено рішення.

Статтею 297 ЦПК України передбачена
можливість повернення справи із суду
апеляційної інстанції до суду першої
інстанції, зокрема, у випадку, якщо не
було вирішено питання про ухвалення
додаткового рішення.

Керуючись ст.ст. 297, 303, 304, 218, 220 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства
«РайффайзенБанк Аваль», третя особа -
ОСОБА_5 про визнання недійсними пунктів
кредитного договору та за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2,
ОСОБА_6 про звернення стягнення на
предмет іпотеки - повернути до
Солом'янського районного суду м. Києва
для ухвалення додаткового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий : Судді: