РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року

м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у
складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Кошар А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту
в частині недійсним,

в с т а н о в и в:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_2 про визнання
заповіту в частині недійсним.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла його бабуся - ОСОБА_3, яка
залишила заповіт на все своє майно,
спадкоємцями якої є його дядько -
ОСОБА_4 та він у рівних долях.

Після смерті бабусі відкрилась
спадщина, що складається з житлового
будинку АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 також помер ОСОБА_4, який є
спадкоємцем його бабусі, та після його
смерті спадкоємцем є його дружина -
ОСОБА_2

Зазначає, що ОСОБА_3 проживала одна за
адресою: АДРЕСА_1. Він та його мати -
ОСОБА_5 постійно допомагали їй,
купували їжу, одяг, ліки та піклувалися
нею.

Разом з тим, його дядько ОСОБА_4
постійно вживав спиртні напої,
знущався з бабусі, бив її, погрожував та
змушував переоформити заповіт на
нього.

Він та його мати багато разів викликали
міліцію, яка складала протоколи про
побиття дядьком бабусі.

ОСОБА_3 декілька разів переоформлювала
заповіти то на його матір, то на нього,
то на дядька, коли він її змусить.

Звертає увагу на те, що останній
заповіт від 05 грудня 2005 року був
зроблений у присутності дядька, який
фактично тримав бабусю за голову, щоб
остання оформила хоча б частину майна
на нього. У зв'язку з цим вважає, що
заповіт у частині заповідання майна
від імені ОСОБА_3 на ОСОБА_4 є недійсним.

Просить суд ухвалити рішення, яким
визнати заповіт від 05 грудня 2005 року в
частині заповідання майна від імені
ОСОБА_3 на ОСОБА_4, спадкоємцем якого є
ОСОБА_2, недійсним.

Позивач та його представник у судовому
засіданні підтримали заявлений позов
та просили його задовольнити в повному
обсязі з наведених у ньому підстав.

Відповідач та її представник проти
задоволення позовних вимог
заперечували та просили відмовити в їх
задоволенні. Пояснили суду, що ОСОБА_4
не зловживав спиртними напоями,
оскільки працював водієм. Проживав з
матір'ю ОСОБА_3 з 2002 року та доглядав за
нею. Зазначили, що ОСОБА_4 не був
присутній при укладенні заповіту,
оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 в нього народився
внук, якого він забирав з пологового
будинку 05 грудня 2005 року, в день
укладення заповіту.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, покази свідків,
дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши надані докази, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1,
виданим 19 серпня 2011 року Відділом
реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 6).

05 грудня 2005 року ОСОБА_3 склала заповіт,
який посвідчений державним нотаріусом
Дев'ятої Київської дренажної
нотаріальної контори, зареєстрований в
реєстрі за № 3-2543. За заповітом вона
заповіла все своє майно, де б воно не
було і з чого б воно не складалося і,
взагалі, все те, що буде їй належати на
день її смерті та на що вона за законом
матиме право ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у рівних
долях (а.с. 8).

Учасниками судового розгляду не
оспорювалось, що позивач є внуком
померлої ОСОБА_3, а ОСОБА_4 її сином.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2, виданим 22 серпня 2012 року
Відділом реєстрації смерті у м. Києві
(а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_4, спадкоємцем є його
дружина - ОСОБА_2

Звертаючись в суд з позовом, ОСОБА_1
посилався на те, що заповіт від 05 грудня
2005 року в частині заповідання майна від
імені ОСОБА_3 на ОСОБА_4, спадкоємцем
якого є ОСОБА_2, недійсний, оскільки
ОСОБА_4 постійно вживав спиртні напої,
знущався зі спадкодавця, бив її,
погрожував та змушував її переоформити
заповіт на нього. Як на підставу
задоволення позову посилався на ч. 2 ст.
1224 та ч. 2 ст. 1257 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1224 ЦК України не
мають права на спадкування особи, які
умисно перешкоджали спадкодавцеві
скласти заповіт, внести до нього зміни
або скасувати заповіт і цим сприяли
виникненню права на спадкування у них
самих чи в інших осіб або сприяли
збільшенню їхньої частки у спадщині.

Частиною 2 ст. 1257 ЦК України
передбачено, що за позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

На підтвердження своїх пояснень
сторони посилались на покази свідків.

Так, свідок позивача ОСОБА_7 показав
суду, що знав ОСОБА_3 з 2002 року, коли
поселився в будинок, він є сусідом.
Також знав ОСОБА_4 та знає позивача
ОСОБА_1 За свого життя ОСОБА_3 йому
нічого не розповідала про заповіт.
Зауважив, що у ОСОБА_4 з матір'ю ОСОБА_3
стосунки були нормальні, інколи
виникали сварки з приводу алкоголю, але
на побутовому рівні. Пояснив, що ОСОБА_4
останні 1-2 роки постійно проживав з
матір'ю, доглядав за нею, проте чи
купував їй речі та ліки йому не відомо.

Свідок ОСОБА_5, яка є донькою ОСОБА_3,
матір'ю позивача ОСОБА_1 та сестрою
ОСОБА_4, показала, що мати часто
змінювала заповіт і говорила їй, що не
бажає заповідати майно сину, оскільки
він її бив, змушував укласти заповіт на
його користь, навіть сам привів до
нотаріуса. Її брат зловживав спиртними
напоями, не проживав постійно з матір'ю
й не доглядав за нею. При укладенні
заповіту вона присутня не була.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 - син
відповідача і померлого ОСОБА_4, для
якого позивач є двоюріднім братом, а
померла ОСОБА_3 бабусею, зауважив, що
його батько ОСОБА_4 не зловживав
спиртними напоями. Про тиск з боку
батька на бабусю з приводу укладення
заповіту йому невідомо. Також зазначив,
що його батько не був присутній при
укладенні заповіту, оскільки він разом
з ним забирали його дитину з пологового
будинку 05 грудня 2005 року. Дитина
народилась ІНФОРМАЦІЯ_3.

Судом також було допитано сусідку
ОСОБА_3 - ОСОБА_9, яка зазначила, що
ОСОБА_4 жив у будинку постійно, з якого
року конкретно вона не пам'ятає.
Показала, що ОСОБА_3 їй розповідала про
заповіт й радилася з нею. Про сина
нічого поганого не говорила. Чи був
хтось присутній при укладенні заповіту
їй не відомо.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Оцінивши покази свідків суд вважає, що
покази ОСОБА_5 та ОСОБА_8 не можуть бути
покладені в основу рішення про
задоволення позову, оскільки зазначені
свідки мають власну зацікавленість у
результаті розгляду спору.

Покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не
містять жодних підтверджень тиску з
боку ОСОБА_4 для укладення заповіту
ОСОБА_3 на його користь.

Інших переконливих доказів для
визнання заповіту недійсним стороною
позивача надано не було.

За своєю правовою природою заповіт є
одностороннім правочином.

ОСОБА_3 за життя не скористалася правом,
передбаченим ст. 1254 ЦК України, на
скасування чи зміну заповіту.

Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Разом з тим, посилання позивача на те,
що ОСОБА_4 був присутній під час
укладення оспорюваного заповіту від 05
грудня 2005 року й фактично тримав бабусю
за голову, щоб остання оформила хоча б
частину майна на нього, ґрунтуються
лише на припущення сторони позивача та
не підтверджені жодним належним та
допустимим доказом.

Крім того, при посвідченні заповіту не
можуть бути свідками спадкоємці за
заповітом, і у разі посвідчення
заповіту при свідках у текст заповіту
заносяться відомості про особу
свідків. З тексту заповіту не
вбачається, що він посвідчений при
свідках.

Не надано стороною позивача суду і
доказів, що за життя спадкодавець чи
інші особи зверталася до
правоохоронних органів щодо
неправомірної поведінки ОСОБА_4 при
складені нею заповіту чи в побуті.

З огляду на наведене, в задоволенні
позову слід відмовити.

Керуючись статтями 231, 1224, 1233, 1257
Цивільного кодексу України, статтями 3,
4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України,
суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволення позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання заповіту в
частині недійсним.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду міста Києва через
суд першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: