Єдиний унікальний номер 247/677/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4913/2014
Головуючий у 1 інстанції Арапіна Н.Є.
Доповідач Біляєва О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого Біляєвої О.М.,

суддів Папоян В.В.,
Мальованого Ю.М.,

при секретарі Саєнко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа філія „Техносервіс"
приватного підприємства „ИРД", про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням, за
апеляційною скаргою позивача на
рішення Торезького міського суду
Донецької області від 29 квітня 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Торезького міського суду
Донецької області від 29 квітня 2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_1
звернулася до Апеляційного суду
Донецької області з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення і ухвалити нове рішення по суті
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

В обґрунтування скарги зазначає, що суд
першої інстанції дав неправильну
правову оцінку доказам та тій
обставині, що відповідачі понад
встановлений законом строк відсутні у
спірному жилому приміщенні без
поважних причин.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала
апеляційну скаргу з наведених у ній
мотивів.

Інші особи, які беруть участь у справі,
не з'явились, про час і місце розгляду
справи повідомлені в установленому
порядку.

Згідно зі статтею 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачі не проживають у спірній
квартирі понад шість місяців з
поважних причин.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та визначився з характером спірних
правовідносин, застосував закон, якими
вони регулюються.

Згідно зі ст. ст. 71, 72 ЖК України,
наймач або члени його сім'ї можуть бути
визнані судом такими, що втратили право
користування жилим приміщенням,
зокрема за умови, що вони не проживають
у ньому без поважних причин понад шість
місяців.

Таким чином, у справі про
визнання наймача або члена його сім'ї
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням на підставі ст.71 ЖК
України, підлягали з'ясуванню причини
відсутності відповідача в цьому
приміщенні понад установлені законом
строки.

Як роз'яснено Пленумом Верховного
Суду України в п. 10 постанови від 12
квітня 1985 року №2 „Про деякі питання,
що виникли в практиці застосування
судами Житлового кодексу України", у
справах про визнання наймача або члена
його сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст. 71
ЖК), необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
установлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
в осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Судом установлено і це
підтверджується матеріалами справи, що
в спірній двокімнатній квартирі
АДРЕСА_1, зареєстровані наймач ОСОБА_3,
її мати ОСОБА_2 та тітка ОСОБА_1 Квартира
відноситься до державного фонду (ас. 5,
62).

Суд першої інстанції встановив,
що відповідачі в спірній квартирі не
проживають понад шість місяців з
поважних причин (неприязні відносини
сторін, перешкоди з боку позивача).

Ці обставини визнані ОСОБА_1 під
час розгляду справи.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про не
проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в спірному
жилому приміщені понад встановлені
законом строки, але їх не проживання
було зумовлено поважними причинами.
Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Факт неприязних відносин між
сторонами підтверджений апелянтом у
судовому засіданні суду апеляційної
інстанції.

Отже, доводи скарги про ненадання
відповідачами доказів на
підтвердження поважних причин
відсутності в спірному приміщенні, є
безпідставними.

Докази та обставини, на які
посилається апелянт в апеляційній
скарзі (акти житлового органу,
квитанції про оплату комунальних
послуг), були предметом дослідження
судом першої інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановлені судом були додержані норми
матеріального та процесуального права.
Акти не містять відомостей про
відсутність відповідачів у спірній
квартирі понад шість місяців без
поважних причин. Отже, не є належними
доказами їх відсутності у спірному
жилому приміщенні саме з неповажних
причин.

Нові докази предметом
дослідження апеляційного суду не були.

З урахуванням наведеного апеляційний
суд визнає, що рішення є законним та
обґрунтованим.

Апеляційний суд на підставі ст. 308
ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу
і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. 307 ч.1 п. 1, ст.ст. 308,
313-315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Торезького міського суду
Донецької області від 29 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді