У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька
Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - орган
опіки та піклування Тетіївської
міської ради Київської області, про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
рішення Тетіївського районного суду
Київської області від 1 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 2 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
15 січня 2008 року з ОСОБА_7 був укладений
кредитний договір у розмірі 190 тис. грн
на строк до 11 січня 2013 року зі сплатою
20 % річних за користування кредитом.
З метою забезпечення виконання
вказаного кредитного зобов'язання 15
січня 2008 року між банком, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 укладений договір іпотеки,
згідно з яким останні передали банку в
іпотеку квартиру АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_7 загинув, у зв'язку з чим
станом на 25 лютого 2013 року виникла
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 176 294 грн 86 коп.

Ураховуючи викладене, позивач просив
суд у рахунок погашення заборгованості
за кредитним договором звернути
стягнення на предмет іпотеки шляхом
продажу його банком, виселити
відповідачів з квартири та зняти їх з
реєстрації у спірній квартирі.

Ухвалою Тетіївського районного суду
Київської області від 19 вересня 2013 року
в якості співвідповідачів до участі у
справі залучено спадкоємців померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 - ОСОБА_5 та
неповнолітню дитину ОСОБА_6, а в якості
третьої особи - орган опіки та
піклування.

Рішенням Тетіївського районного суду
Київської області від 1 жовтня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 2 грудня 2013 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить оскаржувані
судові рішення скасувати, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
й процесуального права, та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ
КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції
виходив із того, що до спадкоємців
ОСОБА_7 позивач не звертався, разом з
тим кредитор спадкоємця, який не
пред'явив вимоги до спадкоємців, що
прийняли спадщину, у строки,
встановлені чч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України,
позбавляється права вимоги.

Апеляційний суд погодився з такими
висновками суду першої інстанції,
зазначивши, що на іпотекодавців може
бути покладено обов'язок щодо
належного виконання зобов'язання за
кредитним договором у випадку смерті
позичальника лише за наявності у
позичальника правонаступника, який
прийняв спадщину та згоди поручителя
відповідати за нового боржника,
зафіксованої, у тому числі, у договорі
поруки.

Проте погодитись з такими висновками
судів не можна, оскільки суди дійшли їх
із порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам судові рішення не
відповідають; суди не встановили
фактичні обставини, що мають значення
для правильного вирішення справи, при
цьому порушили норми як
процесуального, так і матеріального
права.

Судами встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 15
січня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_7 укладений кредитний договір,
за умовами якого 18 січня 2008 року
останній отримав кредит у розмірі 190
тис. грн на строк до 11 січня 2013 року зі
сплатою 20 % річних за користування
кредитом. З метою забезпечення
виконання вказаного кредитного
зобов'язання 15 січня 2008 року між банком,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладений договір
іпотеки, згідно з яким останні передали
банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_7 сплачував грошові кошти за
кредитним договором, але
ІНФОРМАЦІЯ_1 року він загинув, надалі
платежі за кредитним договором не
сплачувалися, у зв'язку з чим станом на
25 лютого 2013 року виникла
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 176 294 грн 86 коп.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 5
червня 2003 року «Про іпотеку» іпотекою
визнається вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в
разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України «Про
іпотеку» іпотека має похідний характер
від основного зобов'язання і є дійсною
до припинення основного зобов'язання
або до закінчення строку дії
іпотечного договору.

Відповідно до ст. 608 ЦК України
зобов'язання припиняється смертю
боржника, якщо воно є нерозривно
пов'язаним з його особою і у зв'язку з
цим не може бути виконане іншою особою.

У випадку смерті боржника за кредитним
договором його права і обов'язки за цим
договором переходять до спадкоємців,
які зобов'язані задовольнити вимоги
кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Вимоги кредитора вони зобов'язані
задовольнити шляхом одноразового
платежу, якщо домовленістю між
спадкоємцями і кредитором інше не
встановлено. У разі відмови від
одноразового платежу суд за позовом
кредитора накладає стягнення на майно,
яке було передано спадкоємцям у натурі
(п. 5 ст. 1219, ст. 1282 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 523 ЦК України
порука або застава, встановлена іншою
особою, припиняється після заміни
боржника, якщо поручитель або
заставодавець не погодився
забезпечувати виконання зобов'язання
новим боржником.

Аналіз наведених норм дає підстави для
висновку про те, що у разі смерті
боржника за кредитним договором за
наявності спадкоємців відбувається
заміна боржника в зобов'язанні, який
несе відповідальність у межах вартості
майна, одержаного у спадщину.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
17 квітня 2013 року № 6-18цс13, яка
згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для судів.

Отже, у порушення зазначених норм права
та правової позиції Верховного Суду
України суди не визначились із тим, чи
існує основне зобов'язання та
відповідальність майнових
поручителів, які є відмінними від особи
позичальника, за його невиконання,
пославшись на інші підстави для
відмови в позові, зокрема на пропуск
строку пред'явлення вимог, на те, що
відповідачі, поручителі, не давали
згоду відповідати за іншого
позичальника, не звернувши уваги на те,
що положення ст. 559 ЦК України не
поширюється на майнових поручителів.

У порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК
України суди на зазначені положення
закону уваги не звернули, не встановили
дійсних прав і обов'язків сторін, які
випливають з кредитного договору та
договору іпотеки, не врахували, що у
разі смерті боржника, який був стороною
кредитного договору, відбувається
заміна боржника в зобов'язанні, не
з'ясували чи прийняли спадкоємці в
спадщину квартиру, яка є предметом
іпотеки та які саме з позовних вимог
були заявлені до спадкоємців, дійшовши
передчасного висновку про відмову в
задоволенні позову.

За таких обставин ухвалені у справі
судові рішення не можуть вважатись
законними й обґрунтованими, тому
відповідно до ст. 338 ЦПК України
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Тетіївського районного суду
Київської області від 1 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 2 грудня 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:

Б.І. Гулько

А.О.
Лесько

С.Ф. Хопта

В.А.
Черненко