АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/502/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1630/14
Головуючий у 1-й інстанції Новак Ю.Д.
Доповідач Карнаух П. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого: судді Карнауха П.М.

суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.

при секретарі: Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за апеляційими
скаргами ОСОБА_1, Ленінського відділу
державної виконавчої служби

на рішення Ленінського районного суду
м. Полтави від 03 квітня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції про
повернення незаконно стягнутих сум та
відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 03 квітня 2014 року позов
ОСОБА_1 до Ленінського ВДВС
Полтавського МУЮ про повернення
незаконно стягнутих сум та
відшкодування моральної шкоди
задоволено частково.

Стягнуто з Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції незаконно стягнуті суми з
соціальної допомоги на користь ОСОБА_1
у розмірі 4022,87 грн. та 1000,00 грн.
моральної шкоди.

Вирішено питання стягнення судового
збору.

Вказане рішення оскаржили як позивач
ОСОБА_1, так і відповідач Ленінський
ВДВС Полтавського МУЮ.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення місцевим
судом норм матеріального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить рішення
суду в частині стягнення моральної
шкоди скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову у
повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги посилається на те, що вина
державних виконавців встановлена
рішенням суду, у зв'язку з чим із
врахуванням безпосередньої вини
відповідача, глибини душевних
страждань, порушення її права тривалий
строк користуватися належними їй
коштами, розмір моральної шкоди
становить 4000,00 грн.

Також посилається на те, що після
неправомірних дій відповідача її
здоров»я різко погіршилося та від
отриманого психічного розладу вона не
могла самостійно пересуватися по
квартирі.

В апеляційній скарзі Ленінський ВДВС
Полтавського МУЮ також прохає
скасувати рішення місцевого суду.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що утримання з пенсії
позивача проводились на підставі
виконавчого листа про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги на користь ПОКВПТГ
«Полтаватеплоенерго», а виконавчий
збір та витрати на проведення
виконавчих дій перераховані на користь
державного бюджету.

Вказує, що позивач не звертався до суду
із скаргою на дії державного виконавця
в порядку ст. 383 ЦПК України та ст. 83
Закону України «Про виконавче
провадження» його дії не визнавалися
незаконними, а тому відсутній факт
цивільно-правового порушення.

Також посилається на те, що довідка 3-ї
міської лікарні підтверджує
погіршення стану здоров»я позивача
його фізіологічними особливостями, а
тому відсутній причинно-наслідковий
зв'язок між діями ДВС та станом її
здоров'я.

У відповідності до ст.213 ЦПК України ,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Як убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, безстроково
встановлена інвалідність з дитинства
1-ї групи А, у зв'язку з чим вона потребує
постійного стороннього догляду та
лікування (а.с. 18).

Постановою державного виконавця
Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ на
підставі виконавчого листа № 2-490,
виданого 20.07.2004 р. Ленінським районним
судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1
на користь ПОКВПТГ
«Полтаватеплонерего» заборгованості
за послуги з теплопостачання в розмірі
2602,74 грн., відкрито виконавче
провадження ВП № 1709414 (а.с. 47).

Також, Постановою державного виконавця
Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ на
підставі виконавчого листа № 2-1706/08,
виданого 14.04.2009 року Ленінським
районним судом м. Полтави про стягнення
з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ
«Полтаватеплонерего» заборгованості
за послуги з теплопостачання в розмірі
1422,59 грн., відкрито виконавче
провадження ВП № 16169998 (а.с. 37).

22.12.2010 р. державним виконавцем видані
Розпорядження про здійснення
відрахувань з нарахованої пенсії
ОСОБА_1 на користь ВП
«Полтаватеплоенерго» (а.с. 38, 49).

За інформацією начальника Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області від 18.09.2012
року за № К-37/01, відповідно до Закону
України «Про державну соціальну
допомогу інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам» ОСОБА_1 проводиться
виплата допомоги інваліду з дитинства 1
групи.

На підставі виконавчих листів від
20.04.2004 р. № 2-490 про утримання 2602,74 грн. та
від 15.12.2008 р. № 2-1706 про утримання 1422,59
грн., виданих Ленінським районним судом
м. Полтави, постанов Ленінського ВДЖВС
Полтавського МУЮ від 20.1.2010 р. № 17079414 про
утримання 272,27 грн. та № 16169998 про
утримання 154,25 грн. та Розполряджень
Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ від
22.12.2010 р., які надійшли на адресу Центру
по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат 13.01.2011 р.. з 01.02.2011 р. із
призначеної допомоги проводиться
утримання у розмірі 20% щомісяця,
починаючи з лютого 2011 року по січень 2012
р. включно; у розмірі 18 % у лютому та
березні 2012 р.; у розмірі 8% з квітня 2012 по
вересень 2012 р. включно. Всього утримано
3903,03 грн. На 01.10.2012 р. залишок
заборгованості становить 548,82 грн. (а.с.
5-6).

Як установлено місцевим судом, сума
стягнення по виконавчим документам
склала 4 022, 87 грн.

Також із матеріалів справи вбачається,
що 27.09.2012 року ОСОБА_1 звернулась до
Ленінського ВДВС з листом про
повернення незаконно утриманих згідно
виконавчих документів у період 2011-2012
р.р. коштів (а.с. 4), а 25.03.2013 року - зі
скаргою до прокуратури Полтавської
області щодо порушення норм Закону
України «Про виконавче провадження» з
боку працівників Ленінського ВДВС (а.с.
9-14).

Як установлено місцевим судом, на
протязі тривалого часу ОСОБА_1
неодноразово зверталась з заявами до
державної виконавчої служби про
повернення незаконно стягнутих сум,
однак кошти не були повернуті.

Як убачається з повідомлення Головного
управління юстиції у Полтавській
області від 27.12.2012 р. за № К-1862-1/01/18943,
виконавчі документи із відповідними
розпорядженнями 22.12.2010 р. направлені
для подальшого виконання до Центру по
нарахуванню і виплаті пенсій та
допомоги (а.с. 7).

За повідомленням Головного управління
юстиції у Полтавській області від
26.04.2013 року за № К-559/1П/01/4997, державним
виконавцем направлено лист до Центру
по нарахуванню і виплаті пенсії та
допомоги про припинення утримань
заборгованості за виконавчими
документами з призначеної ОСОБА_1
соціальної допомоги як інваліду
дитинства 1 групи, а щодо невиконання
вимог чинного законодавства
вирішувалось питання щодо притягнення
винних посадових осіб до
відповідальності (а.с. 15).

Як убачається з Довідки № 584 третьої
міської клінічної лікарні, ОСОБА_1
знаходиться на обліку у
лікаря-невропатолога та потребує
постійного стороннього догляду,
нездатна до самообслуговування.
Діагноз: наслідки внутрішньоутробного
ураження головного мозку … (а.с. 17).

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення з Ленінського ВДВС на
користь ОСОБА_1 незаконно стягнутих сум
та частково моральної шкоди, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив із
того, що неправомірними діями
державних виконавців Ленінського ВДВС
Полтавського МУЮ було незаконно
утримані кошти в рахунок погашення
заборгованості за виконавчими листами
з призначеної їй соціальної допомоги
як інваліду дитинства 1 групи; позивач
зверталася до виконавчої служби із
заявою про повернення незаконно
стягнених коштів, проте жодних заходів
реагування з боку відповідача зроблено
не було, внаслідок чого Ленінським ВДВС
Полтавського МУЮ завдано позивачу
моральну шкоду, розмір якої у 1000,00 грн.
місцевий суд вважає прийнятним з
урахуванням ступеня протиправності
дій відповідача, безпосередньої вини в
цьому, глибини душевних страждань,
порушення права тривалий строк
користуватися допомогою по
інвалідності.

Колегія суддів погоджується з
висновками місцевого суду з наступних
підстав.

У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» діяльність
держави щодо інвалідів виявляється у
створенні правових, економічних,
політичних, соціальних,
психологічних та інших умов для
забезпечення їхніх прав і
можливостей нарівні з іншими
громадянами для участі в суспільному
житті та полягає у виявленні, усуненні
перепон і бар'єрів, що
перешкоджають забезпеченню прав і
задоволенню потреб, у тому числі
стосовнодоступу до об'єктів
громадського та цивільного
призначення, благоустрою, транспортної
інфраструктури, дорожнього
сервісу , транспорту, інформації та
зв'язку, а також з урахуванням
індивідуальних можливостей,
здібностей та інтересів - до освіти,
праці, культури, фізичної культури і
спорту; охороні здоров'я; соціальному
захисті; забезпеченні виконання
індивідуальної програми
реабілітації інвалідів; наданні
пристосованого житла; сприянні
громадській діяльності. Соціальний
захист інвалідів є складовою
діяльності держави щодо забезпечення
прав і можливостей інвалідів нарівні з
іншими громадянами та полягає у
наданні пенсії, державної допомоги,
компенсаційних та інших виплат,
пільг, соціальних послуг,
здійсненні реабілітаційних
заходів, встановленні опіки
(піклування) або забезпеченні
стороннього догляду.

Пільги інвалідам надаються на
підставі посвідчення, яке
підтверджує відповідний статус,
пенсійного посвідчення чи посвідчення,
що підтверджує призначення
соціальної допомоги відповідно до
законів України "Про державну
соціальну допомогу інвалідам з
дитинства та дітям-інвалідам" ,
&quot;Про державну соціальну допомогу
особам, які не мають права на пенсію, та
інвалідам", в яких зазначено групу
та причину інвалідності (для
повнолітніх осіб), категорію
"дитина-інвалід" (для дітей), а також у
відповідних випадках вказано їх
основні нозологічні форми
захворювань (по зору, слуху та з
ураженням опорно-рухового апарату).
Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування сприяють
забезпеченню прав інвалідів щодо
включення до суспільного життя нарівні
з іншими громадянами.

Згідно положень ст. 72 ЗУ «Про виконавче
провадження» на допомогу по державному
соціальному страхуванню, що
виплачується в разі тимчасової
непрацездатності та в інших випадках,
допомогу по безробіттю та соціальну
допомогу інвалідам з дитинства,
призначену відповідно до Закону
України "Про державну соціальну
допомогу інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам", стягнення може бути
звернено тільки за рішеннями про
стягнення аліментів, відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, а також втратою
годувальника.

За приписом ст. 73 вищевказаного Закону,
стягнення не може бути звернено,
зокрема, на допомогу особам, зайнятим
доглядом трьох і більше дітей віком до
16 років, по догляду за
дитиною-інвалідом, по тимчасовій
непрацездатності у зв'язку з доглядом
за хворою дитиною, а також на іншу
допомогу на дітей, передбачену законом.

У відповідності до ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно положень ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року „Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань,
заподіяних фізичній особі незаконними
діями інших осіб. Розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи те, що матеріали справи не
містять беззаперечних доказів на
підтвердження недієздатності чи
обмеженої дієздатності позивача,
враховуючи правову позицію Верховного
Суду України у справі № 6-156цс13 та
практику Європейського суду з прав
людини, зокрема, у справі «Наталя
Михайленко проти України» від 30 травня
2013 року, яка гарантує реалізацію п.1 ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод в такому
елементі, як право на розгляд справи
судом за зверненням особи, визнаною
недієздатною, місцевий суд дійшов
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позову.

Посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 на
безпідставне зменшення розміру
моральної шкоди, не заслуговують на
увагу з огляду на вищенаведене та
зводяться до незгоди з рішенням суду в
цій частині.

Доводи Ленінського ВДВС Полтавського
МУЮ в апеляційній скарзі на
безпідставність стягнення коштів та
моральної шкоди, оскільки кошти
утримувалися на користь стягувача та
державного бюджету, а також, що позивач
не звертався із скаргою в порядку ст.383
ЦПК України, - не заслуговують на увагу,
оскільки рішенням суду встановлено
наявність неправомірних дій державних
виконавців, що виразилися в
безпідставному утриманні коштів з
належної позивачу соціальної допомоги
по інвалідності в ході проведення
виконавчих дій, внаслідок чого
позивачу завдано матеріальних збитків
та моральної шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги
Ленінського ВДВС також не спростовують
по суті правильного рішення місцевого
суду.

Суд першої інстанції повно та
об'єктивно встановив фактичні
обставини справи і дав їм належну
правову оцінку, дослідив надані
сторонами докази, на підставі яких
дійшов вірного висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

При цьому суд першої інстанції вірно
застосував норми матеріального права
відповідно до характеру правовідносин,
що склалися між сторонами та в межах
заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним по
справі доказам, обставинам справи,
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
колегія суддів не вбачає.

Відповідно ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303 , 304 , 307 , 308 , 314 , 315 , 317
ЦПК України , колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та
Ленінського ВДВС Полтавського
міського управління юстиції, -
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 03 квітня 2014 року, - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий /підпис/
Карнаух П.М.

Судді /підпис/
Кривчун Т.О.

/підпис/
Пилипчук Л.І.

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Карнаух П.М.