________________________________________________________________________
____________________________________________________________
Справа № 520/3659/14-ц
Провадження № 2/520/3911/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2014 року Київський
районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Реви
С.В.,

при секретарі
Бродецькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одеса
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини, та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення моральної шкоди, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
вказаним позовом, в якому посилається
на те, що вона та відповідач ОСОБА_2 є
батьками неповнолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, відповідач ОСОБА_2
матеріальну допомогу на утримання
неповнолітнього сина не надає, хоча має
офіційний дохід, оскільки працює
старшим викладачем у Навчальному
центрі фахівців морського транспорту,
завідувачем кафедри ІПО МРТ ОНМА.

У зв'язку з чим, ОСОБА_1 просить суд
стягувати з ОСОБА_2 на свою користь
аліменти на утримання неповнолітнього
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3
частини з усіх його видів заробітку
(доходів), але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку щомісячно, починаючи
з 01 січня 2014 року та до досягнення сином
повноліття.

Під час розгляду справи
відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому
просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою
користь грошові кошти у розмірі 5.000
гривень в рахунок відшкодування
моральної шкоди, а також судові
витрати.

Вимоги зустрічного позову
обґрунтовані тим, що він ніколи не
ухилявся від своїх батьківських
обов'язків по відношенню свого
неповнолітнього сина, однак незважаючи
на це ОСОБА_1 звертається до суду з
позовом про стягнення з нього
аліментів, який обґрунтований тим, що
після розірвання шлюбу він припинив
надавати матеріальну допомогу на сім'ю
та утримання дитини і фактично
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків.

Незаконне звинувачення ОСОБА_1 у
невиконанні ОСОБА_2 батьківських
обов'язків відносно неповнолітнього
сина, призвело до погіршення
нормальних життєвих та ділових
зв'язків останнього, порушення
відносин з оточуючими людьми.

Тому ОСОБА_2 вважає, що
пред'явлений ОСОБА_1 до нього позов
принижує його честь та гідність,
оскільки вказаний позов ґрунтується на
припущеннях та на фактах, які не
відповідають дійсності.

Крім того, ОСОБА_2 надав суду
заперечення проти первісного позову
ОСОБА_1, в якому посилається на те, що
його син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідує
спортивну секцію, на яку він його
постійно відвозить та забирає,
постійно оплачує його транспортні
витрати, витрати на харчування, шкільні
витрати. Кожного дня відвозить дитину з
дому до школи та забирає, в межах своєї
можливості надає ОСОБА_1 гроші на
нормальне харчування та утримання
дитини, купує необхідні, також
спортивні речі.

Також зазначає, що ОСОБА_1 у своєму
позову просить суд стягувати аліменти
з 01 січня 2014 року, хоча звернулась до
суду лише 02 квітня 2014 року, а згідно ч. 1
ст. 191 СК України, аліменти на дитини
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

На підставі вищевикладеного,
ОСОБА_2 просить суд відмовити
ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог за
необґрунтованістю та безпідставністю.

У судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 первісній позов підтримала та
просила суд його задовольнити з
підстав, викладених у позові.
Зустрічний позов ОСОБА_2 не визнала та
просила суд залишити його без
задоволення.

При цьому пояснила, що ОСОБА_2
надав гроші на утримання
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
однак у неналежному розмірі, а саме в
сумі 1.000 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 та його
представник у судовому засіданні
заперечували проти задоволення
первісного позову, посилаючись на те,
що ніколи він не ухилявся від своїх
батьківських обов'язків по відношенню
свого неповнолітнього сина та постійно
надав, надає і буде надати своєму сину
будь-яку, в тому числі й грошову
допомогу. Зустрічний позов підтримали
та просили суд його задовольнити у
повному обсязі.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що первісний позов ОСОБА_1
підлягає частковому задоволенню, а
зустрічний позов ОСОБА_2 слід залишити
без задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено,
що сторони є батьками неповнолітнього
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 та
повністю знаходяться на її утримані.

Відповідно до ст. 180 СК України,
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України,
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу

Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України
встановлено, що частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом. Якщо стягуються
аліменти на двох і більше дітей, суд
визначає єдину частку від заробітку
(доходу) матері, батька на їх утримання,
яка буде стягуватися до досягнення
найстаршою дитиною повноліття (ч. 2 ст.
183 СК України).

Пунктом 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 15
травня 2006 року «Про застосування
судами окремих норм Сімейного Кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» роз'яснено, що за
відсутності домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину той із
них, з ким вона проживає, вправі
звернутися до суду з відповідним
позовом. Аліменти на дитину
присуджуються в частці від заробітку
(доходу) її матері, батька (або в твердій
грошовій сумі) і виплачуються
щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення.

Розмір аліментів на одну дитину
не може бути меншим, ніж зазначений у
ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно
мати на увазі, що зміна законодавства в
частині визначення мінімального
розміру аліментів на одну дитину не є
підставою для перегляду постановлених
раніше судових рішень про їх стягнення.
Що ж до максимального розміру
аліментів, які стягуються з боржника,
то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону
України «Про виконавче провадження»
він не повинен перевищувати 50
відсотків заробітної плати цієї особи.

Аліменти на дитину присуджуються
за рішенням суду від дня пред'явлення
позову, що вбачається з ч. 1 ст. 191 СК
України.

Отже, з огляду на зазначене, судом
встановлено, що відповідач ОСОБА_2
працездатний та має можливість
надавати матеріальну допомогу на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, розмір якої визначає суд,
а саме у розмірі 1/4 частини з усіх його
видів заробітку (доходів), але не менше
ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму
для дітей відповідного віку щомісячно,
починаючи з 02 квітня 2014 року до
досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_4 року. В іншій частині слід
відмовити за безпідставністю.

При цьому, суд критично ставиться
до тверджень відповідача ОСОБА_2 та
його представника відносно того, що
ОСОБА_2 надає матеріальну допомогу на
утримання неповнолітнього сина та
ніколи не ухилявся від виконання своїх
батьківських обов'язків, так як кошти
які ОСОБА_2 витрачав на відвідування
його сином спортивної секції, на яку
він постійно відвозить та забирає,
транспортні витрати, витрати на
харчування, шкільні витрати, а також
кошти які ОСОБА_2 постійно переводить
на р/р НОМЕР_3 в ПАТ КБ «ПриватБанк»,
вказаний рахунок відкрито на ім'я
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки всі ці
витрати оскільки витрати є додатковими
витратами на дитину.

Чинним законодавством
передбачено, що аліменти на утримання
неповнолітньої дитини надаються тому
із батьків, з ким вона проживає тим, хто
проживає окремо від дитини.

В даному випадку неповнолітній
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з матір'ю
та повністю знаходиться на її
утриманні, але батько дитини ОСОБА_2, як
було встановлено у судовому засіданні
та відображено в запереченнях на
первісний позов, надає ОСОБА_1 гроші на
нормальне харчування та утримання
дитини в межах своєї можливості.

Оскільки ОСОБА_2 здоровий, працює
старшим викладачем у Навчальному
центрі фахівців морського транспорту,
завідувачем кафедри ІПО МРТ ОНМА, тому
має можливість надавати матеріальну
допомогу на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З огляду на вищевказане, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги
зустрічного позову ОСОБА_2 про
стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди у
розмірі 5.000 гривень є безпідставними,
оскільки позовна заява ОСОБА_1 не
містить інформацію, яка б принижувала
його честь та гідність, так як доведено
суду, що ОСОБА_2 не надав їй
матеріальну допомогу на утримання
неповнолітнього сина.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України
якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Оскільки позивачка ОСОБА_1
звільнена від сплати судового збору,
суд вважає, що судовий збір слід
стягнути з відповідача ОСОБА_2.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2
в дохід держави підлягає стягненню
судовий збір у розмірі 243 гривні 60
копійок.

Отже, з огляду на вищевказане, суд
дійшов до висновку, що первісний позов
ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає
частковому задоволенню, а зустрічний
позов ОСОБА_2 є недоведеним, який слід
залишити без задоволення за
безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 80, 88, 212-215
ЦПК України, ст.ст. 11, 23, 297 ЦК України,
ст.ст. 84, 180-184, 191 СК України, постановою
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
15 травня 2006 року «Про застосування
судами окремих норм Сімейного Кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5
народження, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, уродженця міста Одеса,
громадянина України, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, аліменти на утримання
неповнолітнього сина, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх
його видів заробітку (доходів), але не
менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
щомісячно, починаючи з 02 квітня 2014 року
до досягненням ОСОБА_3 повноліття,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
грошові кошти у розмірі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 (шістдесят) копійок в
рахунок відшкодування судового збору.

В іншій частині відмовити за
безпідставністю.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
моральної шкоди відмовити за
безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду міста Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Рева С. В.