22-ц/775/785/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Копилова
У Х В А Л А

Іменем України

06 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого Песоцької Л.І.

суддів Ткаченко Т.Б.,
Мальцевої Є.Є.

при секретарі Костомановій
А.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі апеляційну
скаргу Орджонікідзевського відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції Донецької області на ухвалу
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
15 квітня 2014 року у справі за скаргою
ОСОБА_1 на бездіяльність державного
виконавця Орджонікідзевського відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції Донецької області,

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з даною скаргою. Вказував на те, що
у провадженні Орджонікідзевського
відділу державної виконавчої служби
знаходився на виконанні виконавчий
лист № 2-8179 від 06 грудня 2010 року про
стягнення з нього на користь ПАТ «Банк
Форум» заборгованості за кредитним
договором в сумі 540423,18 грн. У зв'язку з
тим, що постановою державного
виконавця від 24 грудня 2013 року
виконавчий лист повернуто стягувачу у
зв'язку з відсутністю майна, на яке
можливо було б звернути стягнення у
погашення боргу, він 18 березня 2014 року
звернувся до Орджонікідзевського
відділу державної виконавчої служби з
клопотанням про скасування
тимчасового обмеження щодо нього у
праві виїзду за межі України, вжитого
за ухвалою Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 05 грудня 2013 року.
У задоволенні клопотання йому
відмовлено з посиланням на те, що
виконавче провадження не було
закінчено і тому на підставі ст. 50
Закону України «Про виконавче
провадження» відсутні підстави для
скасування зазначеного обмеження.

Посилаючись на те, що, у разі повернення
виконавчого документу стягувачу
закінчується примусове виконання
судового рішення і тому підлягають
скасуванню заходи примусового
виконання рішення, заявник просив
визнати бездіяльність державного
виконавця Орджонікідзевського відділу
державної виконавчої служби
Вербицької А.П. неправомірною і
зобов'язати державного виконавця
скасувати тимчасове обмеження його у
праві виїзду за межі України.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 15 квітня 2014 року скаргу ОСОБА_1
задоволено. Визнано неправомірною
бездіяльність державного виконавця
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції Донецької
області Вербицької А.П. і зобов'язано
державного виконавця скасувати
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України, вжите за
ухвалою Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 05 грудня 2013 року.

Не погодившись з ухвалою суду,
представник Орджонікідзевського ВДВС
в апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права і неправильне застосування норм
матеріального права, просить ухвалу
суду скасувати.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не
з'явився, про розгляд справи
повідомлений, у письмовій заяві
просить розглянути справу за його
відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника Орджонікідзевського
відділу державної виконавчої служби
Вербицької А.П., яка підтримала доводи
апеляційної скарги, представника
заявника ОСОБА_1 ОСОБА_3, яка просила
скаргу відхилити, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

У відповідності з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 312
ЦПК України розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд змінює або скасовує
ухвалу суду першої інстанції і
постановляє ухвалу з цього питання,
якщо воно було вирішено судом першої
інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Судом встановлено, що постановою
державного виконавця
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби від 15 липня 2013 року
було повторно відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-8179, виданого 06
грудня 2010 року Орджонікідзевським
районним судом міста Маріуполя
Донецької області, про стягнення
солідарно з ОСОБА_4 і ОСОБА_1 на користь
ПАТ «Банк Форум» заборгованості за
кредитним договором в сумі 540423,18 грн.
(а.с. 23).

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 05 грудня 2013 року за поданням
відділу державної виконавчої служби
ОСОБА_1 тимчасово до виконання боргових
зобов'язань обмежено у праві виїзду за
межі України (а.с. 25).

Постановою державного виконавця від 24
грудня 2013 року виконавчий лист про
стягнення з ОСОБА_4 і ОСОБА_1 на користь
ПАТ «Банк Форум» заборгованості в сумі
540423,18 грн. повернуто стягувачу без
виконання у зв'язку з тим, що у боржника
не виявлено майна, на яке можливо було
звернути стягнення (а.с. 24).

25 березня 2014 року Орджонікідзевським
відділом державної виконавчої служби
відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1
про скасування тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України з тих
підстав, що судове рішення про
стягнення боргу не виконано і
виконавче провадження не закрито (а.с.
3).

Положеннями ст. 6 Закону України від 21
січня 1994 р. N 3857-XII "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України" встановлено, що громадянинові
України може бути тимчасово відмовлено
у видачі паспорта, або громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема, якщо він ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, - до
виконання зобов'язань (п. 5).

Відповідно до ст. 124 Конституції судові
рішення ухвалюються судами іменем
України і є обов'язковими до виконання
на всій території України.

Примусове виконання рішень судів в
Україні покладається на державну
виконавчу службу (далі - ДВС), яка
входить до системи органів
Міністерства юстиції України. Умови і
порядок виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначені у Законі від 21
квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче
провадження" (далі - Закон N 606-XIV).

Згідно зі ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а, здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Відповідно до ст. 49 Закон України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає закінченню у
разі:

1) визнання судом відмови стягувача від
примусового виконання рішення суду;

2) визнання судом мирової угоди між
стягувачем і боржником у процесі
виконання;

3) смерті або оголошення померлим
стягувача чи боржника, визнання
безвісно відсутнім боржника або
стягувача, ліквідації юридичної особи -
сторони виконавчого провадження, якщо
виконання їх обов'язків чи вимог у
виконавчому провадженні не допускає
правонаступництва;

4) скасування рішення суду або іншого
органу (посадової особи), на підставі
якого виданий виконавчий документ, або
визнання судом виконавчого документа
таким, що не підлягає виконанню;

5) письмової відмови стягувача від
одержання предметів, вилучених у
боржника під час виконання рішення про
передачу їх стягувачу, або знищення
речі, що має бути передана стягувачу в
натурі;

6) закінчення строку, передбаченого
законом для відповідного виду
стягнення;

7) визнання боржника банкрутом;

8) фактичного виконання в повному
обсязі рішення згідно з виконавчим
документом;

9) повернення виконавчого документа без
виконання на вимогу суду або іншого
органу (посадової особи), який видав
виконавчий документ;

10) направлення виконавчого документа
за належністю до іншого відділу
державної виконавчої служби;

11) повернення виконавчого документа до
суду чи іншого органу (посадової особи),
який його видав, у випадку,
передбаченому частиною третьою статті
75 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під
час виконання рішення Європейського
суду з прав людини;

13) непред'явлення виконавчого
документа за відновленим виконавчим
провадженням у строки, визначені
статтею 51 цього Закону.

14) списання згідно із Законом України
"Про деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію" заборгованості, встановленої
рішенням суду, яке підлягало виконанню
на підставі виконавчого документа.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
закінчення виконавчого провадження
(крім направлення виконавчого
документа за належністю іншому органу
державної виконавчої служби,
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
закінчення виконавчого провадження за
рішенням суду, винесеним у порядку
забезпечення позову чи вжиття
запобіжних заходів, а також крім
випадків нестягнення виконавчого
збору або витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій), повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, арешт, накладений на майно
боржника, знімається, скасовуються
інші вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

Тобто, у разі виконання боржником
відповідних зобов'язань, а також у
зв'язку із закінченням виконавчого
провадження на підставі ч. 1 п. 8 ст. 49
(повна сплата боргу за виконавчим
документом) Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець виносить постанову про
скасування заходів примусового
виконання рішення, у тому числі, про
скасування тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України, копія
якої підлягає обов'язковому
направленню до Адміністрації ДПС для
своєчасного зняття особи (боржника) з
контролю.

За таких обставин суд помилково
погодився з доводами заявника і дійшов
до висновку про те, що повернення
виконавчого листа без виконання у
зв'язку з відсутністю у боржника майна,
на яке можливо стягнути звернення, є
підставою для скасування тимчасового
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України.

Тому ухвала суду підлягає скасуванню,
скарга ОСОБА_1 про визнання
неправомірною бездіяльності
державного виконавця і зобов'язання
державного виконавця скасувати
тимчасове обмеження заявника у праві
виїзду за межі України, яке було
застосовано за ухвалою суду від 05
грудня 2013 року, залишенню без
задоволення.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Орджонікідзевського
відділу державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції Донецької області
задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 15 квітня 2014 року скасувати. У
задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання
неправомірною бездіяльності
державного виконавця
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції Донецької
області Вербицької Анни Петрівни і
зобов'язання державного виконавця
скасувати тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді