АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1047/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 70 Первак М.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
Подорога В. М. РІШЕННЯ
21 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоПодорога В. М.
суддівБородійчук В. Г. , Василенко Л. І.
при секретарі Рибасюк О.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Жашківського
районного суду Черкаської області від
31 жовтня 2011 року по справі за заявою
прокурора Жашківського району
Черкаської області в інтересах
Литвинівської сільської ради, с.
Литвинівка, Жашківського району,
Черкаської області про визнання
спадщини відумерлою, -
в с т а н о в и л а :
У вересні 2009 року прокурор
Жашківського району Черкаської
області звернувся до суду із заявою в
інтересах Литвинівської сільської
ради, с. Литвинівка, Жашківського
району, Черкаської області про
визнання спадщини відумерлою.
Свої вимоги мотивував тим, що в ході
проведеної прокуратурою перевірки
було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_7, який мешкав в с. Литвинівка,
Жашківського району (актовий запис про
смерть № 3 від 14.02.2000 року). На день його
смерті на території Литвинівської
сільської ради відкрилась спадщина до
складу якої ввійшла земельна ділянка,
яка належить померлому на праві
приватної власності, розміром 3,97 га
землі, вартість якої становить 47 635 грн.
Спадкоємці за законом чи заповітом із
заявами про прийняття спадщини у
встановлений законом строк з моменту
відкриття спадщини до Жашківської
державної нотаріальної контори не
зверталися, а тому, на спадкове майно,
яке залишилося після смерті
спадкодавця ніхто з його спадкоємців
не претендує, і просив визнати
спадщину, яка відкрилась після смерті
Рішенням Жашківського районного суду
Черкаської області від 31 жовтня 2011 року
заяву задоволено та визнано спадщину,
що відкрилась після смерті ОСОБА_7, до
складу якої ввійшла земельна ділянка
розміром 3,97 га, вартістю 47 635 грн, що
знаходиться в межах територіальної
громади с. Литвинівка, Жашківського
району, Черкаської області.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на
рішення суду першої інстанції, в якій
просить рішення суду скасувати, так як
вважає, що рішення ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а висновки суду
не відповідають дійсним обставинам
справи, та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні заяви про
визнання спадщини відумерлою.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони
по справі, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення.

Так, задовольняючи заяву про визнання
спадщини відумерлою, суд першої
інстанції виходив з того, що у
померлого ОСОБА_7 спадщина за заповітом
або за законом спадкоємцями не
прийнята, згідно довідки виданої
сільською радою с. Литвинівка,
Жашківського району Черкаської
області відомостей про наявність
спадкоємців у ОСОБА_7 не має; земельна
ділянка є не витребуваною, на час
смерті зі спадкодавцем ніхто не
проживав і про відкриття спадщини до
сільської ради не звертався; після
спливу одного року з часу відкриття
спадщини вона визнається відумерлою і
передається територіальній громаді за
місцем відкриття спадщини, та на
підставі ст. 278 ЦПК України, суд
встановивши, що спадкоємці за
заповітом і за законом відсутні або
спадкоємці усунені від права на
спадкування, або спадкоємці не
прийняли спадщину чи відмовилися від
її прийняття, ухвалює рішення про
визнання спадщини відумерлою та про
передачу її територіальній громаді за
місцем відкриття спадщини.

Однак погодитися з таким висновком
суду не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_7 за життя належало право на
земельну частку (пай), що було
підтверджено в послідуючому Державним
актом на право приватної власності на
землю ІІ - ЧР 042552 від року на земельну
ділянку площею 3,97 га, що розташована на
території Литвинівської сільської
ради Жашківського району Черкаської
області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер у віці 65
років, що підтверджується записом акта
про смерть № 3 від 14 лютого 2000 року
виданого виконавчим комітетом
Литвинівської сільської ради
Жашківського району Черкаської
області.

Після смерті ОСОБА_7, у 2000 році,
відкрилась спадщина за заповітом до
складу якої ввійшло право на земельну
ділянку площею 3,97 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, що розташована на
території Литвинівської сільської
ради Жашківського району Черкаської
області.

Державний акт на право приватної
власності на землю на ім'я ОСОБА_8 був
виготовлений 10 лютого 2003 року.

Згідно зі ст. 131 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи
України, а також територіальні громади
та держава мають право набувати у
власність земельні ділянки на підставі
міни, дарування, успадкування та інших
цивільно-правових угод.

Укладення таких угод здійснюється
відповідно до Цивільного кодексу
України з урахуванням вимог цього
Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), право
власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно із ч.1 ст.126 ЗК України право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою посвідчується державними
актами.

Так, звертаючись з заявою про визнання
спадщини відумерлою, прокурор в
інтересах Литвинівської сільської
ради посилався на норму статті 1277 ЦК
України, який набрав чинності 1 січня
2004 року.

Заяви про визнання спадщини відумерлою
розглядаються в порядку глави 9 розділу
2 ЦПК України.

Положення ст.1277 ЦК України про те, що у
разі відсутності спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття орган місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини зобов'язаний подати до суду
заяву про визнання спадщини
відумерлою, застосовується лише до
спадкоємців, в яких право на
спадкування виникло з набранням
чинності ЦК України - з 1 січня 2004 року
(ст. 5 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України).

У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004
року застосовується чинне на той час
законодавство, зокрема, відповідні
норми ЦК Української РСР.

Проте, суд першої інстанції не
врахував, що Цивільним кодексом
Української РСР 1963 року не передбачено
визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання майна безхазяйним в
порядку статті 137 ЦК Української РСР не
заявлялася.

Оскільки судом першої інстанції
порушені норми матеріального права, то
оскаржуване рішення суду першої
інстанції не можна визнати законним та
обґрунтованим, у зв'язку з чим воно
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні заяви.

Аналогічна позиція, щодо застосування
норм матеріального права з даних
правовідносин викладена і в рішенні
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25.07.2012 року № 6-23794св12. у
цивільній справі за заявою
Дніпрорудненської міської ради
Василівського району Запорізької
області, зацікавлена особа - РКП
"Василівське БТІ" про визнання спадщини
відумерлою

З огляду на вище викладене визнавати
спадщину після смерті ОСОБА_7, до складу
якої ввійшла земельна ділянка площею
3,97 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що розташована на території
Литвинівської сільської ради,
відумерлою та передавати її у
власність територіальної громади с.
Литвинівка, Жашківського району,
Черкаської області у суду першої
інстанції не було підстав.

А тому, за даних обставин, колегія
суддів вважає, що висновок суду не
відповідає нормам матеріального права
та обставинам справи, і судове рішення,
відповідно до вимог статті 309 ЦПК
України, підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні заяви прокурора
Жашківського району Черкаської
області в інтересах Литвинівської
сільської ради про визнання спадщини
відумерлою.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
задовольнити.

Рішення Жашківського районного суду
Черкаської області від 31 жовтня 2011
року по справі за заявою прокурора
Жашківського району Черкаської
області в інтересах Литвинівської
сільської ради, с. Литвинівка
Жашківського району Черкаської
області про визнання спадщини
відумерлою - скасувати та ухвалити нове
рішення , яким у задоволенні заяви
прокурора Жашківського району
Черкаської області в інтересах
Литвинівської сільської ради, с.
Литвинівка Жашківського району
Черкаської області про визнання
спадщини відумерлою - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту набрання ним законної
сили.

Головуючий :

Судді :