У Х В А Л А

судового засідання

"09" квітня 2014 року Франківський
районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Шеремети Ю.С.

при секретарі - Каленчук М.А.

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в м. Львові подання головного
державного виконавця Франківського
ВДВС Львівського міського управління
юстиції Легедзи Г.М. про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 в праві виїзду за межі
України, -

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець
Франківського ВДВС Львівського
міського управління юстиції Легедза
Г.М. звернулась до суду із поданням про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 в праві
виїзду за межі України до виконання
останнім зобов'язань згідно виконавчих
документів, покликаючись на те, що на
виконанні у Франківському ВДВС
Львівського міського управління
юстиції перебувають виконавчі листи по
справі №1313/4170/2012 видані Миколаївським
районним судом Львівської області
04.07.2013р. про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 6000 грн., ОСОБА_4 2000грн.,
ОСОБА_5 2000 грн. - моральної шкоди; на
користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 8293, 45 грн. -
матеріальної шкоди; на користь
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при ГУМВС України у Львівській області
2562, 84 грн. витрат за проведені
експертизи.

В судове засідання державний
виконавець з'явилась, покликаючись на
ст. 377-1 ЦПК України та ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження",
просить подання задовольнити, оскільки
вважає, що боржник свідомо ухиляється
від виконання зобов'язань встановлених
рішенням суду.

В обґрунтування подання вказує, що
14.10.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, яку було
скеровано боржнику ОСОБА_2 за адресою
АДРЕСА_2, яка згідно відмітки
Українського ДП поштового зв'язку
«Укрпошти» не існує. Згідно відомостей
з відділу АДР Головного управління
Державної міграційної служби України у
Львівській області боржник проживає за
адресою: АДРЕСА_1, доказів направлення
боржнику постанови про відкриття
провадження за правильною адресою
надати суду не може. Пояснила, що
боржник знає про дане виконавче
провадження, оскільки являвся на
виклик. 02.04.2014р. при виході за місцем
проживання боржника нею було складено
акт державного виконавця про те, що
ОСОБА_2 перебуває в Києві. Будь яких
інших доказів, які б свідчили про
ухилення ОСОБА_2 від виконання
зобов'язань надати суду не може. Згідно
відповідей з реєструючих органів
боржник є власником квартири за
адресою АДРЕСА_1.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
думку державного виконавця, суд вважає,
що дане подання не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Норми п.5 ч.1, ч.2 ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду і в'їзду в Україну
громадян України» передбачають, що
громадянинові, який має паспорт, може
бути тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадках, якщо він ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, до виконання
зобов'язань.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, у спосіб
та в порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
України, наявність умислу та обставини,
які є предметом посилання суб'єкта
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України як на
підставу його вимог, підлягають
доведенню. Зокрема, задоволення такого
подання можливе лише за умови
доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів подання у
Франківському ВДВС Львівського
міського управління юстиції
перебувають на виконанні виконавчі
листи по справі №1313/4170/2012 видані
Миколаївським районним судом
Львівської області 04.07.2013р. про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
6000 грн., ОСОБА_4 2000грн., ОСОБА_5 2000 грн. -
моральної шкоди; на користь ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 8293, 45 грн. - матеріальної шкоди;
на користь Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при ГУМВС України у Львівській області
2562, 84 грн. витрат за проведені
експертизи.

Як вбачається з матеріалів подання та
пояснень державного виконавця в
судовому засіданні постанова про
відкриття виконавчого провадження
була скерована боржнику ОСОБА_2 за
адресою: АДРЕСА_2, яка згідно відмітки
Українського ДП поштового зв'язку
«Укрпошти» не існує. Згідно відомостей
з відділу АДР Головного управління
Державної міграційної служби України у
Львівській області боржник проживає за
адресою: АДРЕСА_1, однак доказів
направлення боржнику постанови про
відкриття провадження за правильною
адресою державний виконавець надати
суду не може.

Невиконання боржником самостійно
зобов'язань протягом строку, про що
вказує державний виконавець в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього обов'язків,
оскільки в матеріалах справи та в
матеріалах виконавчого провадження
відсутні докази, які підтверджують
отримання боржником вимоги про
добровільне виконання зобов'язання.

В акті державного виконавця від 02.04.2013р.
відсутні відомості про понятих
залучених до проведення виконавчих
дій, незважаючи на те, що понятих
повинно бути дві особи, які своїми
підписами засвідчують події, про які
відображено в акті. Вказаний акт був
складений державним виконавцем з
порушеннями вимог ст. 15 Закону України
«Про виконавче провадження», а тому не
може бути прийнятий до уваги.

Крім того, державним виконавцем не
надано жодних доказів щодо
неможливості стягнення з боржника
ОСОБА_2 суми боргу у примусовому
порядку, в тому числі за рахунок майна
боржника - квартири за адресою :
АДРЕСА_1.

Державним виконавцем не вказано в чому
полягає навмисне чи інше свідоме
невиконання боржником зазначених
обов'язків, не зазначено та не долучено
жодних доказів, які б свідчили, що
боржник навмисно, свідомо ухиляється
від виконання зобов'язання,
покладеного на нього відповідним
рішенням при цьому маючи змогу
виконати таке зобов'язання, але не
робить цього з неповажних причин.

Разом із тим, суду не подано відомостей
про повідомлення боржника щодо
направлення до суду подання про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду, що суперечить п.11.1.5
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
р. №512/5.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що
державним виконавцем не обґрунтовано
та не підтверджено доказами
необхідності застосування до боржника
обмеження конституційних прав, а саме -
тимчасового обмеження у праві виїзді
за межі України, а також не доведено те,
що боржник має намір виїхати за кордон
з метою ухилення від виконання
зобов'язань, а тому у задоволенні
подання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст.33 Конституції України, ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст.ст.2, 3, 6 ч.1 п.5 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», ч.1, ч.2 ст.14,
ст.377-1 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного
державного виконавця Франківського
ВДВС Львівського міського управління
юстиції Легедзи Г.М. про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
Ю.С.
Шеремета