АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Заводян К.І., Винту Ю.М.,

секретар Ковальчук Н.О.

за участю:

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Острицької
сільської ради Герцаївського району
Чернівецької області, відділу
Держземагенства у Герцаївському
районі Чернівецької області, ОСОБА_4
про визнання недійсним рішення
сільської ради, визнання недійсними
договорів дарування земельних ділянок,
визнання недійсними та скасування
державних актів на право власності на
земельні ділянки, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Герцаївського районного суду
Чернівецької області від 25 березня 2014
року,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2012 року ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4,
Острицької сільської ради
Герцаївського району Чернівецької
області, відділу Держземагенства у
Герцаївському районі Чернівецької
області, ОСОБА_4 про визнання недійсним
рішення сільської ради, визнання
недійсними договорів дарування
земельних ділянок, визнання недійсними
та скасування державних актів на право
власності на земельні ділянки.

Рішенням Герцаївського районного суду
Чернівецької області від 25 березня 2014
року в задоволені позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
вищезазначене рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким задовольнити її
позовні вимоги. Посилається на те, що
судом першої інстанції були порушені
норми матеріального та процесуального
права, а висновки суду не відповідають
обставинам справи. Зазначає, що
представник Острицької сільради не
заперечував проти задоволення позу.
Судом при ухваленні рішення не було
взято до уваги відсутність погодження
меж земельних ділянок при виготовленні
державних актів на право власності на
землю ОСОБА_5 та ОСОБА_2 Помилково суд
зробив висновок про межові знаки, які
були до набуття позивачкою права
власності на землю, оскільки ОСОБА_4
закріплення повторних точок меж
земельної ділянки проводилось 10.05.2009
року. Крім того, в матеріалах справи
містяться дані, що 27.01.1997 року виконком
Острицької сільради не засідав, а отже
викликає сумнів дійсність державного
акту на право власності на земельну
ділянку виданий ОСОБА_2 на підставі
рішення Острицької сільради від 27.01.1997
року.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи в межах заявлених в
суді першої інстанції вимог, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що позивачка ОСОБА_1
набула право власності на земельну
ділянку на підставі договору
купівлі-продажу від 19 травня 2007 року та
отримала у власність земельну ділянку
площею 0,1229 га, кадастровий номер -
:01:001:0226, з цільовим призначенням
«для ведення особистого підсобного
господарства» на яку 18.06.2007 року
отримала державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯД
№ 072527. Шляхом зміни цільового
призначення земельної ділянки на
«земельну ділянку для індивідуального
житлового будівництва», ОСОБА_1
отримала новий державний акт серії ЯД
№ 072913.

У власності ОСОБА_2 перебуває земельна
ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер
- :01:001:1064 та земельна ділянка
площею 0,05 га, кадастровий номер -
:01:001:1063 згідно державних актів на
право власності на земельну ділянку
серії ЯК № 144939 та серії ЯК № 144938.
Вказані ділянки ОСОБА_2 26.06.2012 року
подарувала ОСОБА_4 Дані про проведення
державної реєстрації прав власності на
вказані земельні ділянки ОСОБА_4
сторонами у справі не надано. Тому суд
першої інстанції правильно прийшов до
висновку про те, що, законним власником
ділянок поки ще є відповідачка ОСОБА_2,
а правонабувачем - відповідач ОСОБА_4

Відповідачу ОСОБА_4, на підставі
державного акту серії ЯБ № 763627,
належить земельна ділянка площею 0,20 га
з цільовим призначенням «для
індивідуального житлового
будівництва», кадастровий номер -
:01:001:0348.

Земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_4
площами 0,15 га; 0,05 га та 0,20 га раніше
входили до складу земельної ділянки
площею 0,40 га, яка в державному акті
серії І-ЧВ № 009370 на ім'я відповідачки
ОСОБА_2 значиться під № 1. В результаті
поділу земельних ділянок згідно
договору дарування земельної ділянки
від 20 грудня 2005 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 у власність ОСОБА_4 відійшла
ділянка площею 0,20 га; земельні ділянки
площами 0,15 га та 0,05 га залишилися у
власності ОСОБА_2 На новосформовані, як
самостійні (окремі), земельні ділянки
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було отримано нові
державні акти.

Всі ці земельні ділянки розташовані в
с.остриця Герцаївського району
Чернівецької області та межують по
одній лінії з ділянкою позивачки, на
якій розташовано незавершений
будівництвом будинок.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_1
суд першої інстанції правильно виходив
з того, що права позивачки при
розподілі земельних ділянок та
отримані державних актів на право
власності на землю відповідачами,
порушені не були, оскільки позивачка
оформила право власності на свою
земельну ділянку вже після розподілу
земельних ділянок між ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Так, з матеріалів справи вбачається, що
земельну ділянку ОСОБА_1 придбала у
ОСОБА_7., який набув право власності на
неї 17.10.2005 року та зареєструвала її за
собою лише 18.06.2007 року. В свою чергу
ОСОБА_4 став власником ділянки площею
0,20 га 06.06.2006 року.

Таким чином, позивачка набула право
власності на земельну ділянку вже
після розподілу земельної ділянки
площею 0,40 га між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Крім
того, погодження меж між ОСОБА_7 як
первинним власником ділянки площею 0,1229
га, яку купила ОСОБА_1, з суміжними
землекористувачами, зокрема з ОСОБА_2, а
також встановлення межових знаків
відбулося з дотримання норм закону,
оскільки згоди позивачки не
потребувало.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Таке право особи
також передбачено ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК
України.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Оскільки відповідачі порушення прав
позивачки не допустили то воно не
підлягає захисту.

Крім того, відповідно до ст.212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Оскільки в матеріалах справи міститься
належним чином завірена копія рішенням
виконавчого комітету Острицької
сільради від 27.01.1997 року про передачу у
власність ОСОБА_2 земельної ділянки
площею 0,60 га (а.с.238), то суд першої
інстанції вірно надав оцінку даному
доказу, оцінив його належність,
допустимість та взаємний зв'язок з
іншими доказами.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для його скасування.

На підставі вищевикладеного, керуюсь
ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,
-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Герцаївського районного суду
Чернівецької області від 25 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: