Справа № 466/2124/14-ц
У Х В А Л А

судового засідання

19 травня 2014року Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі головуючої судді
Білінської Г.Б.

при секретарі Галоян
К.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за скаргою ПАТ
«Львівгаз» на дії державного виконавця
Шевченківського ВДВС ЛМУЮ,-

встановив:

2 квітня 2014року ПАТ «Львівгаз»
звернулось до суду із скаргою на дії
державного виконавця Шевченківського
ВДВС ЛМУЮ.

В обґрунтування скарги зазначив, що
15.07.2013року Шевченківським районним
судом м. Львова видано судовий наказ у
справі №466/5317/13-ц про стягнення
заборгованості за спожитий природний
газ з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на суму 224,61грн.

27.02.2014року Шевченківським ВДВС
винесено постанову про відмову у
відкритті виконавчого документу
стягувачу. Дану постанову Товариством
було отримано лише 24.03.2014року, про що
свідчить вхідний штамп канцелярії на
супровідному листі Шевченківського
ВДВС.

Дані дії Шевченківського ВДВС
Львівського міського управління
юстиції, щодо винесення постанови про
повернення виконавчого документа
стягувачу вважають безпідставними та
неправомірними.

В судовому засіданні представник
скаржника ПАТ «Львівгаз» Яськевич О.Є.
скаргу підтримав, давши пояснення
аналогічні тим, що викладені в поданій
до суду скарзі. Просить скаргу
задовольнити.

В судове засідання сторони по справі не
з'явились, хоча належним чином були
повідомлені про дату та час судового
засідання.

У відповідності до ст.197 ЦПК України у
зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану
справу у відсутності сторін без
фіксування судового засідання
технічними засобами.

Ознайомившись з матеріалами справи,
суд вважає, що скарга підлягає до
задоволення.

Судом встановлено, що у постанові про
відмову у відкритті виконавчого
провадження державним виконавцем
Шевченківського відділу ДВС
Львівського міського управління
юстиції Назаровець А.Т. зазначено, що
виконавчий документ не відповідає
вимогам п.3 ч.1 ст.18 Закону України «Про
виконавче провадження», а саме у
виконавчому документі не зазначено
ідентифікаційний номер боржника.

Проте вимоги до змісту судового наказу
закріплені ст.103 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.103 ЦПК України, у судовому
наказі зазначаються: дата видачі
наказу; найменування суду, прізвище та
ініціали судді, який видав судовий
наказ; ім'я (найменування) стягувача і
боржника, їх місце проживання або
місцезнаходження; посилання на закон,
на підставі якого підлягають
задоволенню заявлені вимоги; сума
грошових коштів, які підлягають
стягненню, а також розрахунковий
рахунок боржника (юридичної особи) в
установі банку, з якого повинні бути
стягнуті грошові кошти, якщо такий
повідомлений заявником;сума судових
витрат, що сплачена заявником і
підлягає стягненню на його користь з
боржника; відомості про порядок та
строки подання заяви про скасування
судового наказу.

Згідно ч.2 ст.103 ЦПК України, судовий
наказ має відповідати вимогам до
виконавчого документа, встановленим
Законом України «Про виконавче
провадження» та обов'язково містити
положення про дату видачі судового
наказу стягувачу, дату набрання
судовим наказом законної сили та строк
пред'явлення судового наказу до
виконання. Зазначені відомості
вносяться до судового наказу у день
його видачі стягувачу для пред'явлення
до виконання.

В ст.98 ЦПК України «Форма і зміст заяви
про видачу судового наказу» також
зазначено, що заява про видачу судового
наказу подається в суд у письмовій
формі. У заяві повинно бути зазначено:
найменування суду, в який подається
заява; ім'я (найменування) заявника та
боржника, а також ім'я найменування)
представник заявника, якщо заява
проживання або місцезнаходження;
вимоги заявника і обставини, на яких
вони ґрунтуються; перелік документів,
що додаються до заяви.

Таким чином ЦПК не передбачено, що
стягувач повинен зазначити
ідентифікаційний код боржника у заяві
про видачу судового наказу.

Відмовляючи у відкритті виконавчого
провадження, державний виконавець не
звернув уваги на визначену ЦПК України
судову процедуру розгляду заяв про
видачу судового наказу. Так згідно ч.2
ст.102 ЦПК України суддя видає судовий
наказ без проведення судового
засідання і виклику стягувача і
боржника. Отже, у виданому судовому
наказі заперечуються відомості,
передбачені ст.103 ЦПК України.

Таким чином у ПАТ «Львівгаз» відсутні
можливості без згоди боржників, які не
викликаються до суду, отримати дані,
про які в своїй постанові зазначив
державний виконавець.

Більше того, ПАТ «Львівгаз» не володіє
реєстраційними номерами облікових
карток платників податків фізичних
осіб (ідентифікаційними номерами),
оскільки не являється уповноваженим на
те органом, а відтак не зазначив в заяві
про видачу судового наказу
ідентифікаційного коду боржників.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець з метою захисту інтересів
стягувача може самостійно одержувати
безоплатно від органів, установ,
організацій, посадових осіб, сторін та
учасників виконавчого провадження
необхідні для проведення виконавих дій
пояснення, довідки та іншу інформацію,
у тому числі конфіденційну. Тобто, у
разі незнання індивідуального
ідентифікаційного номера
(реєстраційного номера облікової
картки платника податків) у рішенні
суду, судовому наказі, згідно із п.3 ч.3
ст. 11 Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
може самостійно звернутись до
відповідного державного органу
державної податкової служби із запитом
про витребування довідки про
індивідуальний ідентифікаційний номер
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків) боржника.

Також посилання державного виконавця
Назаровець А.Т. як на підставу для
відмови у відкритті виконавчого
провадження у зв'язку з
невідповідністю виконавчого документа
вимогам ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» не можна
вважати обґрунтованим і є формальним,
оскільки судовий наказ містить основні
його реквізити, передбачені ч.2 ст.103 ЦПК
України.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що
скарга є підставна та підлягає до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

скаргу задовольнити.

Визнати дії державного виконавця
Шевченківського ВДВС ЛМУЮ Назаровець
А.Т. про відмову у відкритті
виконавчого провадження на підставі
судового наказу №466/5317/13-ц від
15.07.2013року неправомірними.

Скасувати постанову державного
виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ
Назаровець А.Т. про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 27.02.2014року.

Зобов'язати державного виконавця
Шевченківського ВДВС ЛМУЮ Назаровець
А.Т. відкрити виконавче провадження на
підставі судового наказу №466/5317/13-ц від
15.07.2013року.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали суду апеляційної
скарги.

Суддя: Г. Б. Білінська