справа № 619/1789/14-ц
провадження 2/619/929/14
Дергачівський районний суд
Харківської областіу
складіголовуючого - суддіБолибок Є.А.за
участю секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа:
Дергачівський РВ ГУ ДМС України в
Харківській області, про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, та
зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4, третя особа: Дергачівський РВ
ГУ ДМС України в Харківській області, в
якому просив визнати відповідача,
таким, що втратив право на користування
житловим приміщенням, що розташоване
за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати
Дергачівський РВ ГУ ДМС України в
Харківській області зняти з реєстрації
ОСОБА_4 за зазначено адресою. В
обґрунтування позову позивач вказав,
що вищезазначена квартира належить на
праві сумісної власності ОСОБА_3, його
дружині ОСОБА_5 та відповідачу ОСОБА_4.
ОСОБА_4 в належній квартирі на даний
момент не проживає більше чотирьох
років, комунальні платежі не сплачує.
У судове засідання відповідач ОСОБА_4
не з'явився, про час та місце судового
засідання повідомлявся належним чином,
від нього не надійшло повідомлення про
причини неявки. Відповідно до
поштового повідомлення судова
повістка була вручена 06 травня 2014 року.
Згідно ст.77 ЦПК України, сторони та
інші особи, які беруть участь у
справі, зобов'язані повідомляти суд
про зміну свого місця проживання
(перебування, знаходження) або
місцезнаходження під час
провадження справи. У разі
відсутності заяви про зміну місця
проживання або місцезнаходження
судова повістка надсилається на
останню відому судові адресу і
вважається доставленою, навіть якщо
особа за цією адресою більше не
проживає або не знаходиться. Сторони
та інші особи, які беруть участь
у справі, зобов'язані повідомляти суд
про причини неявки у судове засідання.
У разі неповідомлення суду про
причини неявки вважається, що
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, не з'явилися в судове
засідання без поважних причин.
У судове засідання позивач ОСОБА_3 не
з'явився, його представник ОСОБА_6
подала до суду заяву, в якій просила
позов задовольнити у повному обсязі з
підстав, які зазначені у позовній
заяві, справу просила розглядати у її
відсутність, не заперечувала проти
заочного розгляду справи та ухвалення
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки
визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.
Так як, відповідач у судове засідання
не з'явився без поважних причин, а
представник позивача не заперечує
проти ухвалення заочного рішення на
підставі наявних у справі доказів
та такого вирішення справи, то суд
дійшов до висновку про можливість
ухвалення заочного рішення.
У судове засідання представник третьої
особи Дергачівського РВ ГУ Державної
міграційної служби у Харківській
області Дубровіна А.В. не з'явилася,
подала до суду заяву, відповідно до
якої не заперечувала проти задоволення
позову, просила справу розглядати у її
Судом встановлені обставини і
визначені відповідно до них
Згідно свідоцтва про право власності
на житло від 24 січня 2007 року, виданого
комісією по приватизації державного
житлового фонду «Наше житло», квартира,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1,
належить на праві приватної спільної
власності ОСОБА_5 1/3 частина, ОСОБА_3 1/3
частина, ОСОБА_4 1/3 частина квартири.
Відповідно до технічного паспорту від
24.01.2007 року виготовленого КП
«Дергачівське районне бюро технічної
інвентаризації», інвентаризаційна
справа 1780, реєстровий номер 1-146,
власниками квартири АДРЕСА_1 по 1/3
частині кожному є ОСОБА_5, ОСОБА_3,
Всебічно, повно, об'єктивно та
безпосередньо дослідивши наявні у
справі докази, з'ясувавши обставини, на
які посилається позивач, як на підставу
своїх вимог та заперечень, оцінивши ці
докази в сукупності, суд приходить до
висновку про відмову у позові з
Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник
володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник
житлового будинку, квартири
має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім'ї, інших
осіб і не має права використовувати
його для промислового виробництва.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у п.34 своєї
Постанови №5 «Про судову практику в
справах про захист права власності та
інших речових прав» від 07 лютого 2014
року дав судам роз'яснення, що оскільки
право власності є абсолютним правом,
яке включає право володіння,
користування та розпорядження майном,
якого ніхто не може бути позбавлений,
крім випадків, передбачених законом
(стаття 41 Конституції України, статті 316
- 319 ЦК), то власник на підставі статті 391
ЦК не може бути визнаний таким, що
втратив право користування своїм
майном, зокрема жилим приміщенням або
виселений із нього, оскільки це не
відповідає характеру спірних
правовідносин, й такі вимоги
регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109,
Як вбачається з свідоцтва про право
власності на житло від 24 січня 2007 року,
відповідач ОСОБА_4 є власником 1/3
частини спірної квартири.
Відповідно до ч.1 ст.317, ч.1 ст.321 ЦК
України, власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном; право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Чинне законодавство не передбачає
підстав для визнання власника особою
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням.
Посилання позивача у позовній заяві на
ст.405 ЦК України є безпідставним,
оскільки вказана норма передбачає
підставу втрати право на користування
житлом члена сім'ї власника житла, а не
Щодо зобов'язання Дергачівського РВ ГУ
ДМС України в Харківській області
зняти з реєстрації ОСОБА_4
Кожна особа має конституційне право на
судовий засіб захисту, зокрема право на
пред'явлення позову в процесуальному
розумінні. Відсутність же права на
позов у матеріально-правовому
розумінні є підставою для ухвалення
судом рішення про відмову в
задоволенні позову за безпідставністю.
Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України, суд
за клопотанням позивача, не
припиняючи розгляду справи, замінює
первісного відповідача належним
відповідачем, якщо позов пред'явлено
не до тієї особи, яка має
відповідати за позовом, або залучає
до участі у справі іншу особу як
Згідно ст.11 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» від 11 грудня 2003
року №1382-IV, реєстрація місця
проживання та місця перебування осіб
здійснюється органом реєстрації.
Центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері реєстрації фізичних
осіб, затверджує відповідно до закону
порядок реєстрації місця проживання та
місця перебування осіб в Україні,
зразки документів, необхідних для
реєстрації і зняття з реєстрації
місця проживання та місця
Згідно ст.1 «Положення про Державну
міграційну службу України»,
затвердженого Указом Президента
України №405/2011 від 06 квітня 2011 року,
Державна міграційна служба України
(ДМС України) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра внутрішніх справ України
(далі - Міністр). ДМС України входить до
системи органів виконавчої влади та
утворюється для реалізації державної
політики у сферах міграції
(імміграції та еміграції), у тому
числі протидії нелегальній
(незаконній) міграції, громадянства,
реєстрації фізичних осіб, біженців та
інших визначених законодавством
категорій мігрантів.
Відповідно до п.20 ст.4 «Положення про
Державну міграційну службу України»,
затвердженого Указом Президента
України №405/2011 від 06 квітня 2011 року, ДМС
України відповідно до покладених на
неї завдань: здійснює
реєстрацію/зняття з реєстрації місця
проживання/перебування фізичних осіб,
веде відповідні реєстраційні обліки.
Таким чином, законодавством
встановлений порядок реєстрації місця
проживання осіб, відповідно до якого на
Державну міграційну службу України
покладені здійснення зняття з
реєстрації місця проживання.
Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_3
позов до Дергачівського РВ ГУ ДМС
України в Харківській області не
подавав, клопотання про залучення його
до участі у розгляді справи у якості
співвідповідача не заявляв.
Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України, при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних
правовідносин, суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 355 цього Кодексу.
Верховний Суд України у своїй
постанові від 16 січня 2012 року у справі
№6-57цс11 зазначив наступне.
За змістом ст.7 Закону України від 11
грудня 2003 року №1382-IV «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання може бути
здійснено на підставі рішення суду
виключно про: 1) позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2)
позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) визнання особи
безвісно відсутньою; 4) оголошення
фізичної особи померлою.
У зв'язку з тим, що зазначений Закон є
спеціальним нормативно-правовим актом,
який регулює правовідносини, пов'язані
із зняттям з реєстрації місця
проживання, положення ст.7 цього Закону
підлягають застосуванню до усіх
правовідносин, виникнення, зміна чи
припинення яких пов'язані з юридичним
фактом зняття з реєстрації місця
Отже, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм житловим
приміщенням, власник має право
вимагати усунення відповідних
перешкод, зокрема, шляхом зняття особи
з реєстрації місця проживання,
пред'явивши одночасно одну із таких
вимог: 1) про позбавлення права
власності на; житлове приміщення; 2) про
позбавлення права і користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.
З огляду на це вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи житловим приміщенням відповідно
до норм житлового та цивільного
законодавства - статей 71, 72, 116, 156 ЖК
УРСР, ст.405 ЦК України.
За таких обставин справи, враховуючи
висновок Верховного Суду України, який
викладений у справі №6-57цс11, у суду
відсутні правові підстави для
задоволення позову ОСОБА_3
Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.
На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 59, 60, 208, 209, 212-215, 223-226, 233 ЦПК
України, суд -
У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку в судову палату
по цивільних справах апеляційного суду
Харківської області через
Дергачівський районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк, протягом
якого розглядалася заява, не
включається до строку на апеляційне
оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Суддя
Є.А. Болибок