Справа № 254/3846/14-ц
Провадження № 2/254/1326/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 червня 2014 року
м. Донецьк

Будьоннівський районний суд м.
Донецька у складі:

Головуючий-суддя
Сенчишин Ф.М.

При секретарі
Литовченко М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом Комунального комерційного
підприємства Донецької міської ради
«Донецькміськтепломережа» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за надані
послуги з централізованого опалення та
гарячого водопостачання,

В С Т А Н О В И В:

Згідно позову, позивачем ККП ДМР
«Донецькміськтепломережа»
відповідачці ОСОБА_1 надавалися
послуги з централізованого опалення та
гарячого водопостачання належної їй
квартири за адресою: АДРЕСА_1. Остання
до цього часу не оплатила зазначені
послуги та сума заборгованості складає
4621,61грн. Позивач просить стягнути з
відповідачки зазначену заборгованість
з урахуванням 3 % річних у розмірі 346,96
грн. та інфляційних страт у розмірі 29,83
грн., а також понесені позивачем судові
витрати у розмірі 243,60 грн.

Сторони, належним чином та завчасно
сповіщені про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явилися.

Позивач надав суду письмову заяву, за
якою просить справ слухати за
відсутності свого представника.
Позовні вимоги підтримує в повному
обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 також надала суду
заяву про розгляд справи у її
відсутність без надання заперечень
проти позовних вимог. З позиції
останньої, викладеної у заяві про
перегляд заочного рішення, вбачається,
що вона згодна лише з тією
заборгованістю за надані послуги, яка
знаходиться у межах строку давності,
просить у стягненні іншої частини
заборгованості відмовити через
закінчення строку давності звернення
до суду за захистом порушеного права.
Також позивачка не погоджується зі
здійсненим позивачем розрахунком 3%
річних та інфляційних втрат, який на її
думку здійснений арифметично
неправильно.

За ухвалою суду справа розглянута за
відсутності сторін.

На підставі досліджених судом
встановлені наступні фактичні
обставини:

Згідно витягу з особового рахунку №
НОМЕР_1 від 24 березня 2014 року (а.с. 10),
будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі
Комунального підприємства «Керуюча
компанія Будьоннівського району м.
Донецька». В квартирі зареєстрована
відповідачка ОСОБА_1 з 08 листопада 1998
року та її неповнолітня дитина - ОСОБА_2,
2002 року народження.

Сторонами не оспорюється той факт, що
багатоквартирний жилий будинок, в
якому розташована квартира
відповідачів, підключений до мережі
централізованого опалення та гарячого
водопостачання.

Згідно ст. 19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від
24 червня 2004 року, відносини між
учасниками договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг, якими є
власник, споживач, виконавець та
виробник, здійснюються виключно на
договірних засадах.

Відповідно до ст. 219 ЦК України,
недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його
недійсність, крім випадків,
встановлених законом.

Учасниками відносин щодо надання
послуг з централізованого опалення та
гарячого водопостачання квартири
відповідачів за ст. 19 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» є
самі відповідачі як споживачі послуг,
позивач як виробник послуг, та третя
особа, як виконавець послуг. Відносини
між позивачем та КП «Керуюча компанія
Будьоннівського району м. Донецька»
врегульовані договором, за яким
позивачу надане право самостійно вести
облік оплати за надані послуги (п. 5.7),
безпосередньо стягувати плату за
надані послуги з квартиронаймачів (п.
5.3, 5.6). Відносини позивача та КП
«Керуюча компанія Будьоннівського
району м. Донецька» з відповідачкою
письмовим договором не врегульовані.
Незважаючи на відсутність письмового
договору, суд вважає доведеним факт
виникнення між сторонами договірних
відносин, оскільки позивач через КП
«Керуюча компанія Будьоннівського
району м. Донецька» надавав
відповідачці послуги з опалення
належної їй квартири, на квартиру
відповідачки позивачем оформлений
особовий рахунок № НОМЕР_2, в якому
обліковується нарахування наданих
послуг та їх оплата відповідачкою.
Відповідачка прийняла ці послуги, їй
була видана розрахункова книжка для
оплати наданих послуг, за якою вони
здійснювали часткову оплату за них.
Недодержання сторонами письмової
форми договору згідно ст. 219 ЦК України
не має наслідком його недійсність.

За п. 8 «Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення» (набрали чинності 12
серпня 2005 року), затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 630 від 21 липня 2005 року, послуги
надаються споживачеві згідно з
договором, що оформляється на основі
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення.

Згідно п. 21 наведених Правил, у разі
відсутності у квартирі та на вводах у
багатоквартирний будинок засобів
обліку води та теплової енергії плата
за надані послуги з централізованого
постачання гарячої води справляється з
розрахунку на одну особу а з
централізованого опалення - згідно з
установленими нормативами (нормами)
споживання з розрахунку за 1 кв. метр
(куб. метр) опалюваної площі (об'єму)
квартири та додатково за перевищення
розрахункової потужності приладів
опалення (радіаторів) згідно із
законодавством. Згідно п. 18 наведених
Правил, розрахунковим періодом для
оплати послуг є календарний місяць.
Плата за послуги вноситься не пізніше 20
числа місяця, що настає за
розрахунковим, якщо договором не
встановлено інший строк.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року,
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

За ст. 67 Житлового кодексу, плата за
комунальні послуги, в тому числі
теплову енергію, береться крім
квартирної плати за затвердженими в
установленому порядку тарифами.

Згідно ч. 2 ст. 68 Житлового кодексу,
плата за комунальні послуги в будинках
державного і громадського житлового
фонду вноситься щомісяця.

Як передбачено ч. 6 ст. 19 Закону
України «Про теплопостачання» № 2633-IV
від 02 червня 2005 року, споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Отже сторони досягли згоди щодо
істотних умов договору надання послуг,
а саме, що позивач буде надавати
відповідачці за плату послуги з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання. Враховуючи, що норми
якості надання комунальних послуг з
опалення і гарячого водопостачання та
тарифи оплати за них визначаються не
домовленістю сторін, а нормативно -
правовими актами, суд вважає доведеним
факт погодження сторонами цих істотних
умов з моменту досягнення згоди щодо
самого факту надання послуг в межах,
визначених нормативно - правовими
актами, чинними у відповідний період.

Оскільки відсутні письмові докази на
підтвердження узгодження сторонами
строку внесення платежів, судом на
підставі оцінених в сукупності п. 5 ч. 3
ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», ст. 67, ч. 2
ст. 68 Житлового кодексу, ч. 6 ст. 19 Закону
України «Про теплопостачання»
встановлено, що розрахунковим періодом
для оплати послуг з опалення та
гарячого водопостачання є календарний
місяць, а плата за послуги повинна
вноситися не 20 числа місяця, що настає
за розрахунковим.

Сторонами не оспорюється той
факт, що у період з 01 січня 2010 року по 01
квітня 2014 року позивачем відповідачці
надавалися послуги з централізованого
опалення та гарячого водопостачання і
зазначені послуги були спожиті
відповідачкою.

Тарифи за надані послуги у
відповідності до ст. 7 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
визначалися органом місцевого
самоврядування - Донецькою міською
радою. Нарахування оплати наданих
послуг здійснене позивачем згідно
затверджених тарифів.

За зазначений період позивачем, згідно
особового рахунку (а.с. 5-6), було
здійснене нарахуванні оплати за надані
послуги, однак спожиті послуги
відповідачкою оплачувалися не
повністю, внаслідок чого станом на 01
квітня 2014 року утворилася
заборгованість у розмірі 4621,61 грн.

Посилання відповідачки на
пропущення позивачем строку позовної
давності судом до уваги не приймається
з наступних підстав.

Дійсно, згідно ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Позивачем заборгованість нарахована
за період, що перевищує три роки до часу
звернення до суду з позовом.

Разом з тим, за ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України,
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.

Відповідачкою надані квитанції на
оплату послуг з опалення та гарячого
водопостачання, за якими 06 червня 2011
року, 09 липня 2011 року та 07 вересня 2011
року вона оплачувала послуги позивача
у розмірах, що значно перевищували
розмір місячного нарахування, при
цьому в платіжних документах прямо
зазначала, що ці платежі є погашенням
заборгованості.

Такі дії ОСОБА_1 є передбаченими ч. 1 ст.
264 ЦК України діями, що свідчать про
визнання нею свого боргу перед
відповідачем. Таким чином, 06 червня 2011
року, 09 липня 2011 року та 07 вересня 2011
року на підставі ч. 1 ст. 264 ЦК України
перебіг позовної давності переривався
і на підставі ч. 3 ст. 264 ЦК України з
цього часу починався заново.

Оскільки проміжок часу між 07 вересня 2011
року та 06 травня 2014 року ( дата
звернення з позовом до суду - а.с. 3) є
меншим за три роки, усі позовні вимоги
позивачем заявлені у межах трирічного
строку позовної давності.

За ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідачка згідно ч. 1 ст. 625 ЦК
України не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання нею грошового зобов'язання і
згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України зобов'язана
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

Позивачем надані розрахунки трьох
відсотків річних у розмірі 346,96 грн. (а.с.
7) та інфляційних втрат у розмірі 29,83
грн. (а.с. 8).

Розрахунок трьох відсотків річних та
інфляційних втрат позивачем
здійснений арифметично правильно.

За наведених обставин, позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

З відповідачки на користь позивача
згідно ст. 88 ЦПК України, підлягають
стягненню понесені останнім та
документально підтверджені судові
витрати з оплати судового збору у
розмірі по 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 212 ЦПК України,
суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Комунального
комерційного підприємства Донецької
міської ради
«Донецькміськтепломережа» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за надані
послуги з централізованого опалення та
гарячого водопостачання - задовольнити
в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Комунального комерційного
підприємства Донецької міської ради
«Донецькміськтепломережа»:

- заборгованість за надані послуги
з централізованого опалення та
гарячого водопостачання у розмірі 4244
гривні 82 копійки;

- 3% річних у розмірі 346 гривень 96
копійок;

- інфляційні втрати у розмірі 29
гривень 83 копійки;

- судові витрати з оплати судового
збору у розмірі 243 гривні 60 копійок;

а усього стягнути 4865 (чотири тисячі
вісімсот шістдесят п'ять) гривень 21
(двадцять одну) копійку.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга в Апеляційний суд Донецької
області через Будьоннівський районний
суд м. Донецька протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Рішення
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Головуючий :