Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2327/14
Головуючий у 1 інстанції : Смолка І.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В.,
суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 11 квітня 2014 року про
закриття провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до Відкритого
акціонерного товариства Національна
Акціонерна страхова компанія «Оранта»,
третя особа – Національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг, про визнання
незаконним наказу про відсторонення
від роботи, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ВАТ НАСК «Оранта» про
визнання незаконним наказу про
відсторонення від роботи.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 11 квітня 2014 року
провадження у справі закрито у зв'язку
з тим, що правовідносини за заявленими
вимогами регулюються нормами
адміністративного судочинства, тобто
це є справа адміністративної
юрисдикції.

На вказану ухвалу ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм
процесуального права, просить її
скасувати і постановити нову ухвалу
про те, що її позовна заява підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Закриваючи провадження у справі у
відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України, суд першої інстанції виходив
із того, що Нацкомфінпослуг, здійснюючи
державне регулювання ринків страхових
послуг, виконує дві функції -
регуляторну і наглядову, а Тимчасовий
адміністратор, який видав оспорюваний
позивачем наказ, був призначений
відповідно до ст. 46 ч 1. Закону "Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг",
тому суд вважав, що виник спір між
позивачем та суб'єктом владних
повноважень в особі Тимчасового
адміністратора, і в такому разі справа
підпадає під юрисдикцію
адміністративного суду.

Проте колегія не погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

З позовних вимог, які пред»явлені
позивачем до ВАТ НАСК «Оранта»,
вбачається, що вона вважає наказ
Тимчасового адміністратора № 2324-к від
19.12.13р. про відсторонення її від роботи
незаконним як такий, що не відповідає
формулюванню п. 1 розпорядження № 4431
від 05.12.2013р., на виконання якого він був
виданий; п. 5 ст. 40 ЗУ «Про фінансові
послуги та регулювання ринків
фінансових послуг», оскільки вона не
виконує функцій управління фінансовою
установою; вимогам ст. 46 КЗпП, оскільки
вказаних порушень, за які можливо
застосувати цю норму, вона не скоювала.
Тому позивач просить скасувати цей
незаконний наказ.

Суд вважав, що за тих умов, що
Тимчасовий адміністратор, який видав
оспорюваний позивачем наказ,
призначений та виконував свої
обов'язки згідно з розпорядженням
Нацкомфінпослуг, а не як керівник
товариства, призначений за рішенням
загальних зборів Компанії чи інших
рішень власників Компанії, то таким
чином через Тимчасового
адміністратора здійснювались
регуляторні функції Національної
комісії з регулювання ринків
фінансових послуг.

Такі висновки суду суперечать
Розпорядженню Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України № 416 від 27.03.2008р. «Про
затвердження Положення про
особливості застосування заходів
впливу у вигляді відсторонення
керівництва від управління фінансовою
установою та призначення тимчасового
адміністрації», в пункті 3 розділу 3
якого зазначено, що тимчасовий
адміністратор виконує
організаційно-розпорядчі та інші
функції, пов»язані з виконанням
обов»язків керівника фінансової
установи (підписує накази про
призначення, звільнення, переведення
працівників фінансової установи,
підписує від імені фінансової установи
претензії до боржників, а також позови
та заяви до суду тощо).

Таким чином, фактично тимчасовий
адміністратор здійснює на період свого
призначення функції керівника
фінансової установи, якому належать
повноваження щодо звільнення з роботи,
прийняття на роботу, відсторонення від
роботи працівників цієї установи. А
відтак між таким працівником та
тимчасовим адміністратором виникає
трудовий спір з приводу його
відсторонення від роботи, а тому вид
судочинства, за яким слід розглядати
такий спір не може ставитись в
залежність від способу призначення
керівника на цю посаду.

Беручи до уваги вказані обставини,
колегія вважає, що висновки суду про
належність цього спору до юрисдикції
адміністративного суду є помилковими,
а тому у відповідності до вимог п.п. 3, 4
ч. 1 ст. 311 ЦПК України ухвала підлягає
скасуванню, а справа поверненню до суду
першої інстанції для розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 11 квітня 2014 року про
закриття провадження у цій справі –
скасувати, справу повернути до суду
першої інстанції для розгляду по суті.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

ОСОБА_3