АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1][2]

05 червня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
скаргою боржника ОСОБА_1 на дії
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
у м. Києві Крайчинського Сергія
Станіславовича, стягувач - Публічне
акціонерне товариство «Банк
Петрокоммерц-Україна», за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Святошинського районного суду м. Києва
від 21 березня 2014 року,

встановила:

21 лютого 2014 р. ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаною скаргою, в якій
просив визнати незаконними дії
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
у м. Києві КрайчинськогоСергія
Станіславовича з відкриття
виконавчого провадження, накладення
арешту на майно боржника та
оголошення заборони на його
відчуження №41758872 про примусове
виконання виконавчого листа №2-1220/11
від 29.05.2012 р.

Також просив визнати протиправною та
скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП №41758872 від
31.01.2014 р. Визнати протиправною та
скасувати постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження ВП №41758872 від 31.01.2014 р.

Ухвалою Святошинського районного
суду м. Києва від 21 березня 2014 року у
задоволені скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати вказану ухвалу суду та
постановити нову, якою скаргу
задовольнити.

Свої доводи мотивує тим, що судом
першої інстанції не було взято до
уваги ту обставину, що строк,
встановлений ст.22 Закону України «Про
виконавче провадження» стягувачем був
пропущений, а отже він мав звернутись
до суду з заявою про поновлення
строку на пред'явлення виконавчого
документа до виконання. Питання
переривання строку пред'явлення
виконавчого документа до виконання
мало вирішуватись судом при розгляді
заяви стягувача про поновлення строку
на пред'явлення виконавчого документа
до виконання, а не державним
виконавцем одноособово. Також
зазначив, що судом першої інстанції
було постановлено ухвалу без
дослідження матеріалів виконавчого
провадження та за відсутності
державного виконавця.

В судовому засіданні представник
Публічного акціонерного товариства
«Банк Петрокоммерц-Україна»
-Шевченко  С.І. просив апеляційну
скаргу відхилити, а судове рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Інші особи, що беруть участь в справі,
в судове засідання не з'явились, про
час та місце розгляду справи
повідомлялись судом належним чином.

Клопотання представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 про необхідність оголошення в
справі перерви у зв'язку з його
зайнятістю в іншому судовому засіданні
колегія суддів відхиляє як
необґрунтоване, а неявку останнього в
судове засідання розцінює, як неявку
без поважних причин.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленої ухвали в цій частині,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд
першої інстанції виходив з того, що
строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання внаслідок його
пред'явлення до виконання було
перервано, а тому пред'явлення
виконавчого листа до виконання після
його повернення було здійснено в
межах строків, встановлених ст.22
Закону України «Про виконавче
провадження».

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки останній
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Так, п.2 ч.1 ст. 22 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
виконавчі документи можуть бути
пред'явлені до виконання в такі строки:
інші виконавчі документи - протягом
року, якщо інше не передбачено законом.
Строки, зазначені у частині першій цієї
статті, встановлюються для: виконання
судових рішень - з наступного дня після
набрання рішенням законної сили чи
закінчення строку, встановленого у
разі відстрочки чи розстрочки
виконання рішення, а в разі якщо судове
рішення підлягає негайному виконанню, -
з наступного дня після його
постановлення ( п.1 ч.2 ст.22 Закону
України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст. 23 цього
Закону, строки пред'явлення
виконавчого документа до виконання
перериваються пред'явленням
виконавчого документа до виконання.
Після переривання строку
пред'явлення виконавчого документа до
виконання перебіг строку поновлюється.
Час, що минув до переривання строку, до
нового строку не зараховується.

Відповідно до ч.3 ст. 23 цього Закону, у
разі повернення виконавчого
документа стягувачу у зв'язку з
неможливістю в повному обсязі або
частково виконати рішення строк
пред'явлення виконавчого документа
до виконання після переривання
встановлюється з дня його повернення.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 29 травня 2012 року
Святошинським районним судом м. Києва
було видано виконавчий лист №2-1220/11 про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Банк Петрокоммерц-Україна»
заборгованості по кредиту в розмірі 3
836 205,20 грн.

30 травня 2012 року вказаний виконавчий
лист пред'явлено до виконання.

16 жовтня 2013 року державним виконавцем
винесено постанову про повернення
виконавчого листа на підставі п.2 ст.47
Закону України «Про виконавче
провадження».

28 січня 2014 року виконавчий лист
№2-1220/11, виданий 29 травня 2012 року, було
повторно подано на виконання.

31 січня 2013 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ
у м. Києві Крайчинським  С.С. винесені
постанови про відкриття виконавчого
провадження серії ВП №41758872 про
примусове виконання виконавчого
листа №2-1220/11 та про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

Відмовляючи у задоволені скарги, суд
першої інстанції правильно виходив з
того, що державний виконавець,
відкриваючи виконавче провадження,
діяв відповідно до вимог закону та в
межах наданих йому повноважень.

Доводи апеляційної скарги про те, що
питання про поновлення строку на
пред'явлення виконавчого документа до
виконання попередньо повинно бути
вирішено судом, є необґрунтованими.

Питання поновлення строку на
пред'явлення виконавчого документа до
виконання вирішується судом у разі
пропуску такого строку.

В даному випадку мало місце
переривання строку пред'явлення
виконавчого документа до виконання,
після чого перебіг строку
поновлюється.

Строк пред'явлення виконавчого
документа після його повернення
встановлюється з дня його повернення,
останній пропущено стягувачем не
було, а тому правові підстави для
звернення до суду з заявою про
поновлення строку на пред'явлення
виконавчого документа до виконання
були відсутні.

Ухвала суду відповідає вимогам закону,
зібраним доказам, обставинам справи і
підстав для її скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України,
судова колегія,

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду
м. Києва від 21 березня 2014 рокузалишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа №22 -ц/796/6334/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Заєць Т.О.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М.