Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Боднар О.В., Джуги С.Д.

при секретарі: Гаврилко В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Виноградівського районного
суду від 10 квітня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, стягнення аліментів
на утримання дитини та дружини, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася з
позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
стягнення аліментів на утримання
дитини та дружини.

Позовну вимогу обґрунтовувала тим, що
17.09.2011 року між нею та відповідачем
укладено шлюб. Від даного шлюбу
народилася донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження.

Оскільки в неї з відповідачем
виявилися різні характери, внаслідок
чого постійно виникають сварки, то
вважає, що подальше спільне життя
подружжя неможливе і просить такий
шлюб розірвати.

Так як після припинення відносин
відповідач жодних витрат на утримання
доньки не несе, то просила стягувати з
нього аліменти на утримання доньки у
розмірі 800 грн. щомісячно.

Також вважає, що має право на стягнення
з відповідача аліменти на утримання
дружини згідно ст. 84 СК України, розмір
яких просила суд визначити в сумі 600
грн. щомісячно.

В судовому засіданні позивачка
уточнила позовні вимоги та просила
також визначити місце проживання
доньки разом з нею.

Рішенням Виноградівського районного
суду від 10.04.2014 року даний позов
задоволено частково. Шлюб укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання повнолітньої
доньки у розмірі 600 грн. щомісячно з дня
набрання рішенням законної сили до
досягнення нею повноліття. Стягнуто з
ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 в
розмірі по 200 грн. щомісячно до
досягнення дитиною трьохрічного віку.
Визначено місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_4 разом з
матір'ю.

На дане рішення ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду в частині стягнення з
нього аліментів на утримання дружини в
розмірі 200 грн. скасувати та
постановити в цій частині нове рішення
про відмову в задоволенні даної
позовної вимоги. Зокрема зазначає, що
згідно ст. 84 СК України аліменти можуть
стягуватися лише за умови, що чоловік
може надавати матеріальну допомогу.
Оскільки він ніде не працює та
являється інвалідом 2 групи з
народження, то в нього відсутня
можливість сплачувати зазначені
аліменти, а відтак дана позовна вимога
задоволенню не підлягає.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції ніким в апеляційному порядку
не оскаржуєтья.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає що
вона підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Оскільки рішення суду першої інстанції
оскаржується лише в частині часткового
задоволення позовної вимоги про
стягнення аліментів на утримання
дружини до досягнення дитиною
трьохрічного віку, то колегія суддів
відповідно до приписів ст. 303 ЦПК
України, перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в цій частині.

Встановлено, що 17.09.2011 року між ОСОБА_3
та ОСОБА_2 укладено шлюб, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
(а.с.6).

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народилася донька ОСОБА_4 (а.с.5), яка
знаходиться на утриманні матері (а.с.7)

Задовольняючи позовну вимогу про
стягнення аліментів на утримання
дружини суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач зобов'язаний
утримувати дружину до досягнення
дитиною трирічного віку. При цьому суд
вважав, що наявність у відповідача
інвалідності може бути лише підставою
для зменшення розміру таких аліментів,
а не для відмови в їх стягненні.

Однак з таким висновком суду першої
інстанції не може погодитись колегія
суддів виходячи з наступним.

Згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з
якою проживає дитина, має право на
утримання від чоловіка - батька дитини
до досягнення дитиною трьох років.

Частиною 4 ст. 84 СК України передбачено,
що право на утримання вагітна дружина,
а також дружина, з якою проживає дитина,
має незалежно від того чи вона працює
та незалежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу.

З аналізу даної норми слідує, що
наявність у чоловіка можливості
сплачувати такі аліменти є
обов'язковою умовою для їх стягнення.

В матеріалах справи відсутні відомості
про наявність у відповідача якоїсь
роботи, а посилання позивачки на те. що
відповідач має нерегулярний великий
дохід не підтверджено жодними
доказами. Відповідно до довідки МСЕК
№082185 ОСОБА_2 встановлена 2 група
інвалідності безтерміново (а.с.20).
Зазначене свідчить, що відповідач не в
змозі надавати матеріальну допомогу на
утримання дружини.

Відсутність такої обов'язкової умови
як можливість надавати матеріальну
допомогу дружині є підставою для
відмови в стягнення аліментів згідно
ст. 84 СК України, а не для зменшення їх
розміру як вважав суд першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що відповідно до
п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду
першої інстанції в частині стягнення
аліментів на утримання дружини,
підлягає скасуванню з ухваленням в цій
частині нового рішення про відмову в
задоволенні даної позовної вимоги.

Керуючись ст. 84 СК України, ст.ст. 307, 309,
313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Виноградівського районного
суду від 10 квітня 2014 року в частині
стягнення з ОСОБА_2 аліментів на
утримання дружини до досягнення
дитиною трьохрічного віку скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні даної позовної
вимоги ОСОБА_3 - відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, після чого
протягом двадцяти днів може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції

Суддя-доповідач

Судді