У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
м. КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ситнік О.М.,
розглянувши касаційну скаргу

ОСОБА_2 на рішення Дергачівського
районного суду Харківської області від
17 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 08 квітня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Дергачівської міської ради, ОСОБА_6
ОСОБА_4 про встановлення факту
проживання однією сім'єю та визнання
майна спільною сумісною власністю,

в с т а н о в и в:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом, у якому зазначала, що з
грудня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 вона та
ОСОБА_5 проживали однією сім'єю за
адресою: АДРЕСА_1, вели сумісне
господарство, мали спільний бюджет. У
2008 році ОСОБА_5 розірвав шлюб зі своєю
колишньою дружиною. Офіційно
одружитися вони з ОСОБА_5 не встигли у
зв'язку з погіршенням стану його
здоров'я. Під час хвороби ОСОБА_5 ОСОБА_2
доглядала за ним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. За час їх
сумісного проживання 10 листопада 2012
року в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на
ім'я ОСОБА_5 за договором від 10
листопада 2010 року

№ 67 та договором від 10 листопада
2010 року

№ 62 були внесені кошти у розмірі 27
500 гривень.

Просила встановити факт проживання
однією сім'єю її з ОСОБА_5; визнати
грошовий вклад у розмірі 4160 грн у
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ім'я
ОСОБА_5 та грошовий вклад у розмірі 23 340
грн в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на
ім'я ОСОБА_5 їхньою спільною
сумісною власністю, як чоловіка та
жінки, що проживають однією сім'єю.

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області

від 17 лютого 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 08 квітня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Суди обґрунтовано відмовили у позові,
оскільки належних доказів, відповідно
до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України на
підтвердження того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5
проживали однією сім'єю та вели спільне
господарство не надано. Суди правильно
зазначили, що той факт, що позивачка
інколи надавала ОСОБА_5 допомогу не
може розцінюватися як сумісне
проживання чоловіка та жінки однією
сім'єю.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків суду вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до Дергачівської
міської ради, ОСОБА_6 ОСОБА_4 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю та визнання майна спільною
сумісною власністю.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік