Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст.
Адамович Олександр Йосипович
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року апеляційний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді
Миніч Т.І.,

суддів:
Трояновської Г.С.,

Павицької
Т.М.,

при секретарі судового

засідання
Камінної М.О.,

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Корольовського районного
суду м.Житомира від 12 березня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, в інтересах якого діють батьки:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, до ОСОБА_3, ОСОБА_7, в
інтересах якого діє мати ОСОБА_3,
Корольовського районного відділу у
м.Житомирі Управління державної
міграційної служби України у
Житомирській області, Комунального
підприємства «Виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
№9» Житомирської міської ради, третя
особа: служба у справах дітей
Житомирської міської ради, ОСОБА_8 про
визнання права користування житлом за
малолітньою дитиною та зобов'язання
вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 в
інтересах малолітнього ОСОБА_6
звернулись до суду з позовом. Просили
визнати за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
постійного користування квартирою
АДРЕСА_1, що є підставою для реєстрації
його проживання у даному житловому
приміщенні, та зобов'язати Управління
державної міграційної служби України у
Житомирській області в особі
Корольовського районного відділу у
м.Житомирі зареєструвати місце
проживання ОСОБА_6 за вказаною адресою.
В обґрунтування позову зазначали, що
07.07.1997 року ОСОБА_8 був виданий ордер
№003092 на квартиру АДРЕСА_1 на сім'ю, яка
складалася з: ОСОБА_4 (сина), ОСОБА_3
(невістки) та ОСОБА_7 (онука). Квартира
АДРЕСА_1 належить до державного
житлового фонду. 01.06.2005 року шлюб між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано. Після
розірвання шлюбу ОСОБА_3 разом зі своїм
сином переїхали проживати за іншою
адресою, але з реєстраційного обліку в
спірному жилому приміщенні не знялася.
23.06.2011 року ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_5
Від спільного шлюбу у них народився син
ОСОБА_6 Крім того, зазначали, що ОСОБА_5
зареєстрована за адресою АДРЕСА_2,
проте фактично вона разом із сином
проживає у квартирі АДРЕСА_1. Також
позивачі вказували, що їх син не
зареєстрований за адресою реєстрації
матері, тому просили визнати за їх
сином право постійного користування
спірною квартирою.

Ухвалою суду від 12.03.2014 року
провадження у справі в частині
позовних вимог до Корольовського
районного відділу у м.Житомирі
Управління державної міграційної
служби України у Житомирській області
про зобов'язання зареєструвати місце
проживання ОСОБА_6 - закрито.

Рішенням Корольовського
районного суду м.Житомира від 12 березня
2014 року позов задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
на користування квартирою АДРЕСА_1. В
задоволені решти позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_3 просить зазначене рішення
скасувати та ухвалити нове про відмову
в задоволені позову за безпідставністю
вимог. На думку апелянта, при ухвалені
рішення судом не враховано вимоги
закону, що регулюють дані
правовідносини, суд належним чином не
перевірив та не оцінив матеріали
справи та доводів сторін.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, суд вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі ордера №003092 від 07.07.1997 року
ОСОБА_8 на сім"ю із чотирьох осіб було
надано трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.
До складу сім"ї наймача жилого
приміщення включені син ОСОБА_4,
невістка ОСОБА_3 та онук ОСОБА_7 (а.с.5).
Спірна квартира належить до державного
житлового фонду.

01.06.2005 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3
було розірвано (а.с.6 - зворотній бік).

У червні 2011 року позивачі
зареєстрували шлюб, від якого у них
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_6
(а.с.7,8).

Із змісту ч.1 ст.15 ЦПК випливає, що
судовому захисту підлягають порушені,
невизнані або оспорювані права,
свободи чи інтереси, що виникають із
цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

В даному випадку відповідачкою не
визнається право малолітньої дитини
позивачів на користування спірним
житлом.

Проте, вирішуючи спір, суд першої
інстанції обгрунтовано захистив права
малолітнього сина позивачів, зважаючи
на наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що
позивачі - батьки малолітнього
зареєстровані в різних жилих
приміщеннях.

Місце проживання дитини, яка не
досягла десяти років, визначається за
згодою батьків (ч.1 ст.160 СК).

В даному випадку позивачі,
реалізуючи надане їм законом право,
погодили, що місцем проживання їх
малолітньої дитини буде спірна
квартира, тобто, місце проживання
батька.

Відповідно до п.2.3 Порядку реєстрації
місця проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів,
затвердженого наказом МВС України №1077
від 22.11.2012 року, при проживанні батьків
за різними адресами для реєстрації
місця проживання дитини, яка не досягла
14 років, разом з одним з батьків
надається письмова згода другого з
батьків та довідка територіального
підрозділу або адресно-довідкового
підрозділу територіального органу ДМС
України за місцем його проживання про
те, що дитина не зареєстрована разом з
ним.

Згідно із вказаними приписами закону
позивачі зверталися до міграційної
служби із заявою про реєстрацію дитини
з батьком та надавали довідку про
відсутність її реєстрації за місцем
проживання матері. Проте, в задоволенні
заяви їм було відмовлено (а.с.9,10,11).

Крім того, на вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей письмової згоди
всіх членів сім"ї, які проживають разом
з ним, не потрібно (ч.1 ст.65 ЖК).

За наведених обставин суд першої
інстанції обгрунтовано визнав за
малолітнім сином позивачів право
користування спірним жилим
приміщенням, наслідком якого є
реєстрація дитини за адресою цього
приміщення.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та на їх
правильність не впливають.

Рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Корольовського районного
суду м.Житомира від 12 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: