Справа № 761/3849/14-ц
Провадження №2/761/2598/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 травня 2014 року
м.Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого судді
Гриньковської Н.Ю.,

при секретарі Кривошия
О.О.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Гаражно-будівельного кооперативу
«Авіатор», третя особа: ОСОБА_3 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2014 року до Шевченківського
районного суду м.Києва звернувся
позивач ОСОБА_2 з позовом, в якому
поставлено питання про стягнення на
його користь з відповідача -
Гаражно-будівельного кооперативу
«Авіатор» (надалі - ГБК «Авіатор»)
майнової шкоди в сумі 82687,69 грн.,
моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн. та
витрати на правову допомогу в сумі 500,00
грн.

В обґрунтування позову вказує, що 28.03.2005
р. між ним та ГБК «Авіатор» був
укладений договір №?79 за умовами якого
відповідач взяв на себе зобов'язання
збудувати для позивача гаражний бокс у
двоповерховому підземному гаражі за
адресою: АДРЕСА_1. Позивач сплатив
вартість будівництва, однак
відповідачем не було передано
замовнику цей гараж, оскільки, як
з'ясовано в ході розслідування
кримінальної справи №60-2150, було
вчинено шахрайські дії з боку
посадових осіб відповідача та продано
цей гараж іншій особі.

В подальшому, після винесення судом
постанови від 14.11.2012 року про закриття
кримінальної справи №60-2150 за
обвинуваченням гр.ОСОБА_3 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2. ст. 367 КК
України, на підставі ст.49 КК України,
позивач звертався до суду з цивільним
позовом про стягнення матеріальних
збитків, спричинених злочином. Так,
рішенням Шевченківського районного
суду м.Києва у справі №761/16907/13-ц від
05.11.2013 р., залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду м.Києва від 16.01.2014 р.,
з ГБК «Авіатор» на користь ОСОБА_2 було
стягнуто матеріальну шкоду в розмірі
81869,00 грн.

Проте, в добровільному порядку
відповідач не виконує зазначене вище
рішення суду, у зв'язку з чим позивач
вирішив звернутися до суду за
стягненням на свою користь майнової
шкоди, завданої йому відповідачем у
зв'язку із невиконанням домовленостей
в порядку ст.625 ЦК України з урахуванням
річних та інфляційних нарахувань за
період прострочення виконання
зобов'язання (з 01.01.2006 р. по 01.01.2014 р.), а
також моральної шкоди, яку позивач
оцінив у 3000,00 грн. за перенесений стрес
та переживання, у зв'язку з
необхідністю приймати участь у слідчих
діях, пов'язаних із викриттям
шахрайських дій працівника
відповідача.

На підставі зазначеного позивач просив
позов задовольнити та стягнути з
відповідача на його користь суму
завданої майнової шкоди в розмірі 82687,69
грн., 3000,00 грн. моральної шкоди та 500,00
грн. витрат на правову допомогу.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі з підстав, викладених у позовній
заяві.

Відповідач у судове засідання свого
представника не направив, про день та
час розгляду справи був сповіщений
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
оцінивши зібрані по справі докази,
судом встановлено наступні обставини
та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що 28.03.2005 р. між
ОСОБА_2 та ГБК «Авіатор» в особі голови
правління ОСОБА_3 було укладено договір
№?79, за умовами якого ОСОБА_2 доручив
ГБК «Авіатор» побудувати для себе
гаражний бокс НОМЕР_1 у двоповерховому
підземному паркінгу за адресою:
АДРЕСА_1 згідно затвердженого проекту.
На виконання умов цього договору
позивачем було сплачено відповідачу
вартість гаражного боксу в розмірі
80830,00 грн. та 1066,00 грн. вступного внеску.

В подальшому, у т.ч. у зв'язку з
невиконання зазначених вище
зобов'язань стосовно позивача з боку
посадових осіб ГБК «Авіатор», відносно
гр.ОСОБА_3 було порушено кримінальну
справу за фактом вчинення злочину,
передбаченого ч.2 ст.367 КК України.
Однак, постановою Шевченківського
районного суду м.Києва від 14.11.2012 р.
кримінальна справа №60-2150 за
обвинуваченням гр.ОСОБА_3 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2. ст. 367 КК
України, була закрита на підставі ст.49
КК України.

Зазначені обставини установлені судом
в ході розгляду цивільної справи
№761/16907/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ГБК
«Авіатор», третя особа - ОСОБА_3, про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої злочином. Таким чином, в силу
ст.61 ч.3 ЦПК України ці обставини не
підлягають доказуванню.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Києва від 05.11.2013 р., залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва
від 16.01.2014 р. у справі №761/16907/13-ц,
стягнуто з ГБК «Авіатор» на користь
ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі
81869,00 грн., яку позивач поніс у зв'язку зі
скоєнням злочину ОСОБА_3, який будучи
відповідальним за
фінансово-господарську діяльність ГБК
«Авіатор», завдяки неналежному
ставленню до виконання обов'язків,
допустив подвійний продаж гаражних
боксів, у т.ч. і гаражного боксу НОМЕР_1,
чим ОСОБА_2 завдано матеріальну шкоду
на таку суму.

Згідно положень ст. 22 Цивільного
кодексу України (надалі - ЦК України)
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками, серед іншого, є втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки). Збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, звертаючись до суду в
липні 2013 р., позивач заявив до
відшкодування завдану йому
неправомірними діями службових осіб
відповідача, матеріальну шкоду в
розмірі сплаченої суми за не отриманий
гаражний бокс (справа №761/16907/13-ц).

Водночас, у зв'язку з небажанням
відповідача в добровільному порядку
виконати вищевказане рішення суду,
позивач вирішив також стягнути з
відповідача суму річних за невиконання
зобов'язання та понесену моральну
шкоду, завдану відповідачем.

Щодо позовної вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача річних
за несвоєчасне виконання зобов'язання
на підставі положень ст.625 ЦК України,
то суд дійшов висновку, що відповідач
за договором із позивачем взяв на себе
зобов'язання побудувати гаражний бокс,
а не грошове зобов'язання, тому такі
правовідносини не є грошовим
зобов'язанням, а отже, до спірних
правовідносин не застосовуються
положення статті 625 ЦК України.

Крім того слід зазначити, що відповідно
до частини другої статті 11 ЦК України
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, а отже, підставою
цивільно-правової відповідальності як
обов'язку відшкодувати шкоду є
заподіяння майнової шкоди.

Зобов'язання із заподіяння шкоди - це
правовідношення, у силу якого одна
сторона (потерпілий) має право вимагати
відшкодування заподіяної шкоди, а інша
сторона (боржник) зобов'язана
відшкодувати заподіяну шкоду в повному
розмірі.

Загальні положення про відшкодування
заподіяної майнової шкоди закріплені в
нормах статті 1166 ЦК України.

У тих випадках, коли шкода заподіяна
працівниками під час виконання ними
своїх трудових (службових) обов'язків,
зобов'язання щодо її відшкодування
покладаються на роботодавця (частина
перша статті 1172 ЦК України).

Аналіз положень статей 1166 та 1172 ЦК
України дозволяє дійти висновку про те,
що покладення на особу передбаченої
статтею 1172 ЦК України
відповідальності, яка застосовується в
деліктних правовідносинах, виключає
одночасне застосування норм
матеріального права, які передбачають
відповідальність за порушення
договірних зобов'язань.

Стосовно вимоги про стягнення з
відповідача моральної шкоди на користь
позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Проте, на підтвердження своїх доводів
про понесення моральних страждань,
спричинених протиправними діями
відповідача, позивач не надав суду
жодного доказу.

Однією з засад судочинства,
регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, є змагальність
сторін та свобода в наданні ними до
суду своїх доказів і у доведенні перед
судом їх переконливості.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60
ЦПК України засобами доказування в
цивільній справі є пояснення сторін і
третіх осіб, показання свідків,
письмові докази, речові докази і
висновки експертів. Суд приймає до
розгляду лише ті докази, які мають
значення для справи. Обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування. Кожна
сторона має довести ті обставини, на
які посилається, як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, враховуючи те, що
обставини, на які посилається позивач,
як на підставу для задоволення позову,
не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні, суд дійшов
висновку, що у задоволенні позову слід
відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 625, 1166, 1167, 1172 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 62, 64, 179, 208, 209,
212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Гаражно-будівельного кооперативу
«Авіатор», третя особа: ОСОБА_3 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя