Справа № 344/4382/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1293/2014
Головуючий у 1 інстанції Бойчук О.В.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів:
Девляшевського В.А., Меленко О.Є.

секретаря Яковин М.Я.,

з участю представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за заявою ОСОБА_3 про
ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом ОСОБА_3 до
Івано-Франківської міської ради про
визнання права власності за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Івано-Франківського міського суду від
17 квітня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

у квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулася із
заявою про ухвалення додаткового
рішення, мотивуючи її тим, що рішенням
Івано-Франківського міського суду від
07 жовтня 2013 року визнано за нею право
власності в порядку спадкування на
належну ОСОБА_4 частину домоволодіння,
яке знаходиться в АДРЕСА_1. Просила
ухвалити додаткове рішення, в якому
зазначити відомості про належну їй
частину нерухомого майна та його площу.

Ухвалою Івано-Франківського
міського суду від 17 квітня 2014 року у
задоволенні заяви ОСОБА_3 про ухвалення
додаткового рішення у справі за
позовом ОСОБА_3 до Івано-Франківської
міської ради про визнання права
власності відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на неповне з'ясування
обставин справи, порушення судом норм
процесуального права. Зазначає, що
відповідно до ЦПК України суд може
ухвалити додаткове рішення, якщо
стосовно якої-небудь позовної вимоги
не ухвалено рішення. Суд не врахував, що
для ухвалення додаткового рішення
існували підстави, так як судом було
винесено рішення, яким визнано за
ОСОБА_3 право власності в порядку
спадкування на належну її бабусі
частину домоволодіння в АДРЕСА_1.
Рішення набрало законної сили, однак
державним реєстратором було
відмовлено в державній реєстрації
права власності, оскільки подані
документи не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують, а
рішення суду не містить площі об'єкту,
що унеможливлює державну реєстрацію
прав. Тому просить оскаржувану ухвалу
скасувати, а справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

В засіданні апеляційного суду
представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу
підтримав. Представник
Івано-Франківської міської ради,
належним чином повідомлений про час і
місце розгляду справи, не з'явився, що
згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не
перешкоджає її розглядові.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши подані докази і доводи
апеляційної скарги та дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви
про ухвалення додаткового рішення, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивачка просила про визнання за нею
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування - належну ОСОБА_4
частину домоволодіння, яке знаходиться
в АДРЕСА_1, а тому суд ухвалив рішення в
межах заявлених позивачем позовних
вимог. З огляду на це немає підстав для
ухвалення додаткового рішення.

Такий висновок суду ґрунтується
на вимогах закону і матеріалах справи.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України
суд, що ухвалив рішення, може за заявою
осіб, які беруть участь у справі, чи з
власної ініціативи ухвалити додаткове
рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь
позовної вимоги, з приводу якої сторони
подавали докази і давали пояснення, не
ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши
питання про право, не зазначив точної
суми грошових коштів, які підлягають
стягненню, майно, яке підлягає
передачі, або які дії треба виконати; 3)
суд не допустив негайного виконання
рішення у випадках, встановлених
статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не
вирішено питання про судові витрати.

Перелік обставин, що дають
підстави для ухвалення додаткового
рішення, що наведений в ст. 220 ЦПК
України є вичерпним.

Як роз'яснено у п. 20 Постанови
Пленуму Верховного суду України від 18
грудня 2009 року № 4 "Про судове рішення у
цивільній справі" додаткове рішення
може бути ухвалено лише у випадках і за
умов, передбачених ст. 220 ЦПК України;
воно не може змінити суті основного
рішення або містити в собі висновки про
права та обов'язки осіб, які не брали
участі у справі, чи вирішувати вимоги,
не досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів
справи, позовні вимоги ОСОБА_3,
викладені в позовній заяві, судом
розглянуті і по них ухвалено рішення,
яким вирішено всі необхідні питання,
про які просила позивачка.

Однак, як вбачається з заяви про
ухвалення додаткового рішення та
апеляційної скарги, ОСОБА_3 фактично
заявляє нові позовні вимоги, які не
були предметом розгляду в суді першої
інстанції і шляхом ухвалення
додаткового рішення вирішуватися не
можуть.

За таких обставин суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив
позивачу в задоволенні заяви щодо
ухвалення додаткового рішення.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновку
суду першої інстанції, ухвала
постановлена з додержанням вимог
процесуального права, тому підстав для
її скасування з мотивів, наведених у
скарзі, не вбачається .

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського
міського суду від 17 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення. Касаційна скарга на
ухвалу може бути подана до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Васильковський В.М.

Судді:
Девляшевський В.А.

Меленко О.Є.