Справа № 676/7338/13-ц
Номер провадження 2/676/591/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2014 року Кам"янець
- Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі : головуючої судді
Швець О.Д.

з участю секретаря Роговської
О.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Кам"янець -
Подільський цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
боргу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звернувся з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення авансу. В
обґрунтування вимог вказує, що в
вересні 2012 року між ним та
відповідачами по справі була досягнута
усна домовленість про продаж йому
квартири АДРЕСА_1. На підтвердження
наміру придбати зазначену квартиру
11.09.2012 року передав в якості авансу 12
000,00 грн, що підтверджується розпискою.
Оскільки договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, що у м.
Кам»янець-Подільський укладено не
було, передана відповідачам грошова
сума в розмірі 12 000 грн., є авансом, яку
відповідачі повертати відмовляються.
Просить стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
його користь 12 000,00 гривень авансу.

В суді позивач та його
представник позов підтримали, просять
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в суді позов не
визнала, заперечила проти його
задоволення, пояснила, що квартира
АДРЕСА_1 належить їй на праві
власності. Позивач запропонував
придбати квартиру, за домовленістю
вніс 12 000 грн завдатку. Однак позивач
жодних дій на оформлення договору
купівлі-продажу квартири не вчиняв,
тривалий час тільки обіцяв, в зв»язку з
чим квартиру продала третій особі. В
зв»язку з тим, що угода не відбулась з
вини позивача, тому відмовляється
повертати кошти. Крім того позивач
протягом цього часу в телефонних
розмовах її ображав, погрожував,
вважає, що позивач має відшкодувати
їй моральну шкоду. Просить в
задоволенні позову відмовити.

В суді відповідач ОСОБА_4 та його
представник позов не визнали, пояснили,
що квартира АДРЕСА_1 є особистим
майном ОСОБА_3, яка займалась її
продажем. З позивачем домовлялась
дружина, яка отримала кошти за продаж
квартири, і написала власноруч
розписку, тому вважає, що до цього
спору немає ніякого відношення,
просить в задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши сторони, вивчивши
матеріали справи в цілому, суд вважає,
що позовна заява підлягає частковому
задоволенню.

Судом встановлено, що між
позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 11 вересня
2012 року укладено усну угоду, згідно з
умовами якої сторони домовились
укласти договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 в з абезпечення чого
ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 завдаток у сумі
12 000 грн. Указаний факт підтверджується
відповідною розпискою, власноручно
написаною ОСОБА_3.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 635 ЦК
України попереднім є договір, сторони
якого зобов'язуються протягом певного
строку (у певний термін) укласти
договір в майбутньому (основний
договір) на умовах, встановлених
попереднім договором. Попередній
договір укладається у формі,
встановленій для основного договору, а
якщо форма основного договору не
встановлені, - у письмовій формі.
Сторона, яка необґрунтовано ухиляється
від укладення договору, передбаченого
попереднім договором, повинна
відшкодувати другій стороні збитки,
завдані простроченням, якщо інше не
встановлено попереднім договором або
актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов»язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, примиренням,
завдатком.

Як передбачено статтею 657 ЦК
України, договір купівлі-продажу
земельної ділянки, єдиного майнового
комплексу, житлового будинку (квартири)
або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Попередні договори між
сторонами були укладені в усній формі і
нотаріально не посвідчені, що
підтверджується змістом розписок.

Згідно із ст. 570 ЦК України
завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 570 ЦК України
якщо не буде встановлено, що сума
сплачена в рахунок належних з боржника
платежів, є завдатком, вона вважається
авансом.

Суд критично оцінює
заперечення відповідачів, що отримані
ОСОБА_3 кошти в сумі 12 000 грн є завдатком
з огляду на наступне.

Ознакою завдатку є те, що він
одночасно виступає і способом платежу
і способом забезпечення виконання
зобов'язання. На відміну від завдатку,
аванс - це лише спосіб платежу. Суттєва
відмінність авансу від завдатку
полягає в тому, що на аванс не покладено
функцію забезпечувати взяте сторонами
на себе зобов'язання незалежно від
того, яка сторона відповідальна за
невиконання зобов'язання, той, хто
отримав аванс повинен його повернути. І
якщо продавець отримала як аванс певну
грошову суму, а договір не було
виконано незалежно від того, з чиєї
вини це трапилось і які обставини цьому
перешкоджали, аванс у будь-якому
випадку підлягає поверненню. У разі
коли сторони лише домовилися укласти
договір, але відповідно його не
оформили, сплачені в рахунок виконання
договору платежі повертаються в тому
розмірі, в якому вони надавалися.

Оскільки попередні договори
про наміри укласти договори
купівлі-продажу укладені в належній
формі не були, то передані кошти не є
завдатком в розумінні статей 546,548,570ЦК
України, а є авансами.

Відомостей, про те, що між сторонами
укладено в письмовій формі
попередній договор купівлі-продажу
зазначеного в розписці об'єкта
нерухомості, матеріали справи не
містять.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_3 відчужила зазначену
квартиру 14 квітня 2013 року, уклавши
договір купівлі-продажу з ОСОБА_6

Оскільки договори
купівлі-продажу, які би за своєю формою
та змістом відповідали вимогам закону,
між сторонами також укладено не було,
то передана позивачем сума авансу в
розмірі 12 000 грн повинна бути повернута
в тому розмірі, в якому вона
передавалася.

Частиною 4 ст.65 СК України
визначено, що договір, укладений одним
із подружжя в інтересах сім»ї, створює
обов»язки для другого подружжя, якщо
майно, одержане за договором,
використане в інтересах сім»ї.

Відповідно до статті 60
Цивільного процесуального кодексу
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивачем не
доведено, що ОСОБА_3 витратила
отримані кошти на потреби сім»ї, тому
суму авансу слід стягнути з ОСОБА_3, в
задоволенні позову до ОСОБА_4 слід
відмовити.

У відповідності до ст.. 88 ЦПК
України суд стягує з відповідача
понесені позивачем витрати по сплаті
судового збору.

На підставі ч. 1 ст. 546,
ст. 570, чч.. 1,3 ст. 635 ЦК України, ст..65 СК
України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 суму авансу в розмірі 12 000 грн
та 229,40 грн в відшкодування витрат по
сплаті судового збору.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про стягнення суми авансу -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Хмельницької області через
Кам»янець-Подільський міськрайонний
суд Хмельницької області шляхом
подання апеляційної скарги в 10- денний
строк з дня проголошення рішення, а
якщо особи не були присутні під час
проголошення рішення, то протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Швець
О.Д