АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2839/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Спаї В. В. Доповідач - Волошин М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді - Волошина
М.П.,

суддів - Куценко
Т.Р., Демченко Е.Л.,

при секретарі - Крикун А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
територіальної громади
м.Дніпропетровська в особі
Дніпропетровської міської ради, треті
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Четверта
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про визнання права власності
за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
позовною заявою до територіальної
громади м.Дніпропетровська в особі
Дніпропетровської міської ради, треті
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Четверта ДДНК,
про визнання права власності за
набувальною давністю.

В обґрунтування позову посилався на те,
що 23 лютого 2003 року за домашньою угодою
придбав у ОСОБА_4 будинок за адресою:
АДРЕСА_1, та сплатив 3 500 доларів
США, ОСОБА_4 надав розписку та обіцяв
надати завірені нотаріально документи.
Посилаючись на те, що позивач є
добросовісним набувачем, користується
цим будинком більше десяти років,
сплачує всі комунальні послуги, ОСОБА_2
просив визнати його власником будинку
за адресою: АДРЕСА_1 та витребувати в КП
«ДМБТІ» м.Дніпропетровська свідоцтво
про право власності на вказаний
будинок.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду
м.Дніпропетровська від 27 січня 2014 року
у задоволенні позовних вимог
відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування
оскаржуваного рішення та направлення
справи на новий розгляд в іншому складі
суду.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів не
знаходить підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
оскаржуваного рішення, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
14 травня 2013 року, яке залишено без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області та набрало
законної сили 19 грудня 2013 року, визнано
за ОСОБА_4 право власності на ? частину
домоволодіння АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після ОСОБА_5,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ?
частину домоволодіння АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Вказаним рішенням суду встановлено, що
згідно розписки від 23 лютого 2003 року
суд не вбачає угоди купівлі-продажу
домоволодіння АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, оскільки в розписці йде мова
про передплату за будинок, тобто це
була попередня домовленість про
майбутній продаж спірного
домоволодіння. На момент укладення
попереднього договору купівлі-продажу
від 23 лютого 2003 року ні ОСОБА_4, ні
ОСОБА_3 не були власниками
домоволодіння, не мали
правовстановлюючих документів, у
зв'язку з чим не мали права на
розпорядження цим нерухомим майном.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач звернувся до суду з позовом з
тих підстав, що він купив спірне
домоволодіння за угодою від 23 лютого 2003
року, користується ним фактично та
вважає, що набув право власності на
нього, тобто, на переконання позивача
це майно не є чужим, тому підстави для
застосування ст.344 ЦК України відсутні.

Частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено,
що особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

Так, за змістом статті 344 ЦК України
володіння має бути добросовісним,
тобто володілець не знав та не міг
знати про те, що він володіє чужою
річчю.

Суд першоїі інстанції, встановивши, що
реєстрація права власності за
позивачем на спірне домоволодіння не
проводилась та враховуваши ту
обставину, що за змістом ст. 344 ЦК
України право власності за набувальною
давністю може виникнути лише на чуже
майно, правильно відмовив у позові.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
незгоди з висновками суду щодо оцінки
доказів, і не враховують положення ст.
212 ЦПК України про належність права
оцінки наданих доказів безпосередньо
суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
оскаржуване судове рішення ухвалено з
повним з'ясуванням судом обставин, що
мають значення для справи, у
відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
тому підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
27 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Судді: