РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

08.04.2014 Франківський
районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді
Ванівського Ю.М.,

при секретарі
Радченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ТзОВ «Фонд «Свобода слова» про
захист честі, гідності та ділової
репутації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідачів про
спростування відомостей, що ганьблять
честь та гідність позивача та
стягнення моральної шкоди у розмірі 100
000 грн. А саме: у статті на шпальтах
газети postПоступ НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_1
на сторінці 15 надрукована стаття
автором, якої є ОСОБА_2 «ІНФОРМАЦІЯ_2»
зазначено інформацію - звинувачення
редактора газети «Ратуша» у
підпорядкованості кримінальному
авторитету, що принижує честь та
гідність позивача, завдала йому
глибоких моральних страждань.
Внаслідок поширення неправдивої
інформації у позивача погіршився
настрій та почалась депресія, оскільки
погіршилось ставлення оточуючих, які
повірили інформації поширеній
відповідачами. Просить зобов'язати
відповідачів спростувати відомості, що
ганьблять честь та гідність позивача,
стягнути із відповідачів моральну
шкоду у розмірі 100 000 грн. та судові
витрати.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, з підстав, зазначених у
позовній заяві та просила їх
задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не
з'явились, будучи належним чином
повідомленими про час та місце
розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод від 1950 року і Першого протоколу
та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції,
кожен має право на свободу вираження
поглядів. Це право включає свободу
дотримуватися своїх поглядів,
одержувати і передавати інформацію та
ідеї без втручання органів державної
влади і незалежно від кордонів.

Статтею 297 ЦК України передбачено, що
кожен має право на повагу до його
гідності та честі. Гідність та честь
фізичної особи є недоторканними.
Фізична особа має право звернутися до
суду з позовом про захист її гідності
та честі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 277 ЦК
України фізична особа, особисті
немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та (або)
членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.
Негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного. Спростування
недостовірної інформації здійснюється
особою, яка поширила інформацію.
Спростування недостовірної інформації
здійснюється у такий же спосіб, у який
вона була поширена.

Згідно ч. 1, п. 4 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає, зокрема, у приниженні честі та
гідності фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

У абзацах 1, 2 пункту 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи" № 1 від 27.02.2009 року
роз'яснено, що чинне законодавство не
містить визначення понять гідності,
честі чи ділової репутації, оскільки
вони є морально-етичними категоріями й
одночасно особистими немайновими
правами, яким закон надає значення
самостійних об'єктів судового захисту.
Зокрема, під гідністю слід розуміти
визнання цінності кожної фізичної
особи як унікальної
біопсихосоціальної цінності, з честю
пов'язується позитивна соціальна
оцінка особи в очах оточуючих, яка
ґрунтується на відповідності її діянь
(поведінки) загальноприйнятим
уявленням про добро і зло, а під діловою
репутацією фізичної особи розуміється
набута особою суспільна оцінка її
ділових і професійних якостей при
виконанні нею трудових, службових,
громадських чи інших обов'язків.

У пункті 15 вказаної постанови
роз'яснено, що при розгляді справ
зазначеної категорії суди повинні мати
на увазі, що юридичним складом
правопорушення, наявність якого може
бути підставою для задоволення позову,
є сукупність таких обставин: а)
поширення інформації, тобто доведення
її до відома хоча б одній особі у
будь-який спосіб; б) поширена
інформація стосується певної фізичної
чи юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є
вивішування (демонстрація) в
громадських місцях плакатів, гасел,
інших творів, а також розповсюдження
серед людей листівок, що за своїм
змістом або формою порочать гідність,
честь фізичної особи або ділової
репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК
негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного (презумпція
добропорядності). Негативною слід
вважати інформацію, в якій
стверджується про порушення особою,
зокрема, норм чинного законодавства,
вчинення будь-яких інших дій
(наприклад, порушення принципів моралі,
загальновизнаних правил співжиття,
неетична поведінка в особистому,
суспільному чи політичному житті тощо)
і яка, на думку позивача, порушує його
право на повагу до гідності, честі чи
ділової репутації.

У пунктах 18 та 19 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи" № 1 від 27.02.2009 року
роз'яснено, що згідно з положеннями
статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок
довести, що поширена інформація є
достовірною, покладається на
відповідача, проте позивач має право
подати докази недостовірності
поширеної інформації. Позивач повинен
довести факт поширення інформації
відповідачем, а також те, що внаслідок
цього було порушено його особисті
немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання
поширеної інформації недостовірною,
суди повинні визначати характер такої
інформації та з'ясовувати, чи є вона
фактичним твердженням, чи оціночним
судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1
Закону України "Про інформацію"
оціночними судженнями, за винятком
образи чи наклепу, є висловлювання, які
не містять фактичних даних, зокрема
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема
гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК
не є предметом судового захисту
оціночні судження, думки, переконання,
критична оцінка певних фактів і
недоліків, які, будучи вираженням
суб'єктивної думки і поглядів
відповідача, не можна перевірити на
предмет їх відповідності дійсності (на
відміну від перевірки істинності
фактів) і спростувати, що відповідає
прецедентній судовій практиці
Європейського суду з прав людини при
тлумаченні положень статті 10
Конвенції.

Виходячи з викладеного, надавши оцінки
представленим у справі доказам у їх
сукупності, суд дійшов висновку про
доведеність факту розповсюдження
відповідачами недостовірної
інформації про ОСОБА_1, що порушило
честь, гідність позивача.

У зв'язку з цим позивачу заподіяна
моральна шкода, яка пов'язана з
переживаннями через безпідставну та
неперевірену інформацію, надруковану у
статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», автор ОСОБА_2, у
газеті postПоступ НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_1

Враховуючи викладене, особистість
відповідачів, виходячи із принципу
співмірності, суд дійшов висновку, що з
відповідачів на користь позивача
підлягає стягненню моральна шкода у
достатньому та необхідному розмірі 7
000,0 грн.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне
право оцінки доказів належить суду,
який має оцінювати докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Суд вважає, що позивачем доведено факт
поширення відповідачами неправдивої
інформації, а тому позов слід
задоволити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215,
224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш
И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Визнати недостовірною і такою, що не
відповідає дійсності та принижує
честь, гідність та ділову репутацію
ОСОБА_1, поширену у газеті postПоступ
НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_1 на 15 сторінці
відносно ОСОБА_1, а саме:

1.«На одному допотопний ОСОБА_3,
редактор малотиражки «Ратуша» мужньо
кинувся в атаку і вивергнув усю свою
їдь проти ОСОБА_4, захищаючи своїх нових
погоничів зі «Свободи». Бо ану ж не
дадуть на таку чудесну газету. А треба ж
комусь гавкати на мера ОСОБА_5. От
«Свобода» найняла і собі вірного
борця».

2.«Якби то була, писанина не з бодуна,
може б, хазяї й гідно її оцінили. А так
безпорадне скавуління голодного
пупсика викликає тільки сміх. Рівень
цього крику душі говорить сам за себе».

3.« Залишається лише словами потрясати.
Що і робить ОСОБА_3, натхненний ОСОБА_7.
Читаючи цю розпачливу маячню, згадую що
казала моя бабця: алкоголь до добра не
доведе. Святі слова».

Зобов'язати ОСОБА_2 та Товариство з
обмеженою відповідальністю «Фонд
«Свобода слова» спростувати
відомості, що ганьблять честь та
гідність ОСОБА_1 шляхом спростування
інформації у газеті postПоступ НОМЕР_1 за
ІНФОРМАЦІЯ_1 на 15 сторінці відносно
ОСОБА_1 наступного змісту:

«Спростування

Інформація, викладена у газеті
postПоступ НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_1 на 15
сторінці відносно ОСОБА_1 є
недостовірною, такою, що принижують
честь, гідність та ділову репутацію
ОСОБА_1.

Редакція газети postПоступ та автор
статті ОСОБА_2 спростовують інформацію,
яка стосується ОСОБА_1.»

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю та ОСОБА_2 та користь
ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 7000 (сім
тисяч) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 та Товариства з
обмеженою відповідальністю та користь
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5000 (п»ять
тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Львівської області шляхом подання
апеляційної скарги через Франківський
районний суд м. Львова в 10-денний строк
з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Ванівський Юрій Михайлович