АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1180/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 30 Первак М.О
Доповідач в апеляційній інстанції
Міщенко С. В. УХВАЛА
29 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоМіщенко С. В. суддівМагда Л.
Ф. , Трюхан Г. М. при секретаріБражнюк
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу адвоката ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на
рішення Жашківського районного суду
Черкаської області від 13 березня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до
ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Жашківського районного
суду Черкаської області від 21 червня 2011
року ОСОБА_12 було засуджено до семи
років позбавлення волі за ч. З ст. 286 КК
України з позбавленням права керувати
транспортними засобами на строк два
роки шість місяців. Потерпілими і
цивільними позивачами по даній
кримінальній справі були визнані
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської
області від 08 листопада 2011 року, вирок
Жашківського районного суду
Черкаської області від 21 червня 2011
року, стосовно ОСОБА_6 змінено та в
частині розв'язання цивільних позовів,
заявлених потерпілими ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 до ОСОБА_12 скасовано, а
справу в цій частині направлено на
новий судовий розгляд в порядку
цивільного судочинства.

Звернувшись з позовом до ОСОБА_6, в
обґрунтування своїх позовних вимог
позивачі вказували, що 10 червня 2004 року
на автодорозі Київ-Одеса, біля с.
Бузівка, Жашківського району,
Черкаської області , з вини відповідача
було скоєно дорожньо-транспортну
пригоду, під час якої загинуло двоє
пасажирів ОСОБА_13, яка є дочкою ОСОБА_8
та ОСОБА_9, і ОСОБА_14, який є батьком
ОСОБА_11 та чоловіком ОСОБА_10, крім того
остання в даній ДТП також отримала
тілесні ушкодження .

При цьому ОСОБА_8 зазначила, що з вини
відповідача їй було завдано важкого
душевного болю, переживань від
понесеного горя у зв'язку з втратою
дочки , що кардинально змінило
сталий спосіб її життя. У зв'язку з чим
їй було заподіяно моральну шкоди, яку
вона оцінила в розмірі 120 000 гривен .
Також , оскільки вона з вини
відповідача понесла витрати на
поховання дочки ОСОБА_13 , установку
пам'ятника , проведення поминального
обряду , то їй було заподіяно й
матеріальну шкоду в розмірі 7 126 гривень
, які вона просила стягнути з ОСОБА_6 , а
всього заявила до стягнення з
відповідача моральної та матеріальної
шкоди на суму 127 126 грн.

Позивач ОСОБА_9 вказав, що внаслідок
загибелі дочки йому також спричинено
моральну шкоду, яка полягає у втраті
душевного спокою, сну, апетиту, в
результаті чого значно погіршився стан
здоров'я позивача і він постійно вживає
ліки. Події, пов'язані з проведенням
похорон, спричинили емоційні
перенавантаження, які тривають і досі.
Тому моральну шкоду позивач ОСОБА_8
оцінив у 120 000 грн.. Також з вини
відповідача йому була заподіяна і
матеріальна шкода, яка полягала у
витратах на оплату правової допомоги
адвоката Цвєтінського С.А в розмірі 6
990 грн., який протягом 2007-2011 років
надавав сім'ї позивача правову
допомогу, приймав участь в судових
засіданнях при розгляді кримінальної
справи по обвинуваченню ОСОБА_6 , яка не
була відшкодована при постановленні
вироку. А всього позивач просив
стягнути з відповідача 126 990 грн.

У результаті скоєного злочину, ОСОБА_10
також було спричинено матеріальну
шкоду, яка полягала у витратах
понесених нею на лікування, поховання
чоловіка ОСОБА_14, та на відновлення
пошкодженого автомобіля, загальний
розмір яких становить 9 385 грн. 54 коп.
Також дана позивач вказала, що їй було з
вини відповідача спричинено моральну
шкоду внаслідок втрати чоловіка та
пренесеного стресу , яка полягає у
втраті душевного спокою, погіршенні
стану здоров'я , порушенні нормального
перебігу її життя, який триває і досі.
Тому завдану моральну шкоду ОСОБА_10
оцінила в розмірі 120 000 грн.. А всього
позивачка просила стягнути з ОСОБА_6 129
385 грн. 54 коп.

Цим же злочином позивачу ОСОБА_11,
внаслідок смерті батька - ОСОБА_14 та
заподіяних ушкоджень матері , було
спричинено моральну шкоду, яка полягає
у втраті душевного спокою, погіршенні
стану здоров'я, зміни сталого способу
життя, підтримки матері під час
перебування її в лікарні, що призводило
до вимушених змін в робочому графіку,
яку вона оцінює в розмірі 120 000 грн. та
просила стягнути на її користь з ОСОБА_6

Рішенням Жашківського районного суду
Черкаської області від 13 березня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 в частині
відшкодування матеріальних збитків
задоволено повністю, а в частині
стягнення моральної шкоди задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь:

- ОСОБА_8 7 126 гривень матеріальної
шкоди та 100 000 гривень моральної шкоди;

- ОСОБА_9 6 990 гривень матеріальної
шкоди та 100 000 гривень моральної шкоди;

- ОСОБА_10 9 385 гривень матеріальної
шкоди та 100 000 гривень моральної шкоди;

- ОСОБА_11 100 000 гривень моральної
шкоди.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_6, через свого
представника - адвоката ОСОБА_7, подав
апеляційну скаргу, обґрунтовуючи яку,
зазначав, що судом в не повній мірі
з'ясовано обставини, які мають значення
для справи надано їм неправильну
оцінку та допущено порушення норм
матеріального та процесуального права.
У зв'язку з чим -просив суд скасувати
рішення Жашківського районного суду
Черкаської області від 13 березня 2014
року та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог
заявлених в суді першої інстанції
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга повинна бути
відхилена виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень п. 2 Пленуму
Верховного Суду України № 14 від 18
грудня 2009 року «Про судове рішення» :
«…Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до статті 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми.».

Рішення суду першої інстанції
відповідає зазначеним вимогам,
оскільки побудоване на повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі обставин справи в їх
сукупності.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, яка
мала місце 10 червня 2004 року приблизно о
06 годині ранку, на дорозі Київ-Одеса
загинуло двоє людей (ОСОБА_13, ОСОБА_14.)
та одна людина отримала тілесні
ушкодження (ОСОБА_10).

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду з
питань, чи мали місце дії та чи вчинені
вони цією особою.

Згідно вироку Жашківського районного
суду Черкаської області від 21 червня 2011
року ОСОБА_12 було визнано винним у
вчиненні вказаної
дорожньо-транспортної пригоди та
засуджено до семи років позбавлення
волі за ч. З ст. 286 КК України з
позбавленням права керувати
транспортними засобами на строк два
роки шість місяців.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської
області від 08 листопада 2011 року, вирок
Жашківського районного суду
Черкаської області від 21 червня 2011
року, стосовно ОСОБА_6 змінено в частині
розв'язання цивільних позовів,
заявлених потерпілими в ході розгляду
даної кримінальної справи потерпілими
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до
ОСОБА_12 був скасований, а справу в цій
частині направлено на новий судовий
розгляд в порядку цивільного
судочинства /а.с. 62/. У решті вирок
залишений без змін і набрав законної
сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

На підставі ст. 1201 ЦК України, особа, яка
завдала шкоди смертю потерпілого,
зобов'язана відшкодувати особі, яка
зробила необхідні витрати на поховання
та на спорудження надгробного
пам'ятника, ці витрати.

У відповідності до ч.1 ст. 1166 ЦК України -
майнова шкода, завдана майну фізичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки ОСОБА_6, який керував
автомобілем «Форд-Транзит», д.н.з.
НОМЕР_1, грубо порушив вимоги Правил
дорожнього руху України, в результаті
чого сталась зазначена
дорожньо-транспортна пригода, визнаний
винним у вчиненні злочину та
засуджений до семи років позбавлення
волі , то він зобов'язаний відшкодувати
позивачам, понесену ними матеріальну
шкоду в повному обсязі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідач чи його представник жодним
доказами не спростував вимог позивачів
в частині вимог про відшкодування
матеріальної шкоди, і , навпаки, їх
вимоги були підтверджені відповідними
письмовими доказами та висновками
експерта /а.с. 3-6, 11-12, 19-26, 52-57, 65-70/, що
були предметом розгляду суду і
правомірно визнані судом належними
доказами. Тому, за таких обставин,
правильним є висновок суду першої
інстанції про наявність підстав для
стягнення на користь ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, які визнані
потерпілими по вищевказаній
кримінальній справі та здійснювали
поховання ОСОБА_13 і ОСОБА_14, понесли у
зв'язку з цим витрати, пов'язані з
похованням, витратили кошти на
відновлення здоров'я та отримання
правової допомоги в ході тривалого
(протягом кількох років) розгляду
кримінальної справи, які не були з
указаних вище причин відшкодовані при
постановленні обвинувального вироку,
але є реальними збитками понесеними
позивачами з вини відповідача, розмір
яких підтверджений наданими
позивачами доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Згідно з частиною другою зазначеної
статті моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Згідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України -
моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

Всі обставини, в тому числі факт
спричинення і розмір моральної шкоди,
що підлягає відшкодуванню, мають бути
доведені сторонами у загальному
порядку.

Відповідно до роз'яснень,
викладених у Постанові Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» №4 від
31.03.1995 року під моральною шкодою
розуміються втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб.

Аналіз вищевказаної норми права
дає підстави вважати, що під моральною
шкодою фізичної особи слід розуміти
наявність такого негативного
емоційного сприйняття особою
вчинених стосовно неї протиправних
дій , що досягло певного психологічного
стану - фізичних чи душевних страждань
(відчуття неспокою, хвилювання, образи,
дискомфорту тощо).

Суд першої інстанції дійшов до
правильного висновку, що в результаті
вказаних дій відповідача позивачі
зазнали моральної шкоди, яку в суді
довели та обґрунтували, а тому колегія
суддів погоджується з висновками
районного суду та системним аналізом
положень чинного законодавства у
регулюванні даного виду правовідносин
і вважає, що судом було правомірно
задоволено позовні вимоги в частині
стягнення моральної шкоди в розмірі по
100 000 грн. кожному. Оскільки втрата
близької людини є непоправним горем ,
та враховуючи ту обставину, що не
зважаючи на те, що з часу вчинення
злочину ОСОБА_6 минуло десять років, він
будучи винним у заподіянні смерті
близьким для позивачів людям, не вжив
жодних заходів та активних дій для
пом'якшення горя потерпілих.

Тому колегія суддів вважає такий
висновок місцевого суду законним та
обґрунтованим, а загальні твердження
апелянта, викладені в апеляційній
скарзі, про те, що судом було допущено
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи - безпідставними. Всі доводи
апелянта були предметом дослідження в
суді першої інстанції, правильності
висновків суду не спростовують та на
законність рішення суду не впливають.

Суд першої інстанції повно та всебічно
розглянув справу, надав всім доводам
сторін належну правову оцінку, оцінив
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності та постановив
законне, правильне по суті і
справедливе рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 на рішення Жашківського
районного суду Черкаської області від
13 березня 2014 року - відхилити.

Рішення Жашківського районного суду
Черкаської області від 13 березня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до
ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
однак може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :