У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М., Фаловської
І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
Тульчинської міської ради Вінницької
області, відділу Держкомзему у
Тульчинському районі Вінницької
області, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6,
про визнання недійсними рішень
виконавчого комітету, про скасування
державного акту на право власності на
земельну ділянку, за касаційною
скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 на
рішення Тульчинського районного суду
Вінницької області від 15 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Вінницької
області від 18 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що 20 березня 1996 року
рішенням виконкому Тульчинської
міської ради Вінницької області йому
надано дозвіл на тимчасове розміщення
гаража по АДРЕСА_1. 25 липня 2003 року
ОСОБА_8 отримав в дар від ОСОБА_9 11/100
частин будинку АДРЕСА_1. Вказана
земельна ділянка в ОСОБА_4 не
вилучалась і він від неї не
відмовлявся. На цій земельній ділянці
знаходиться гараж ОСОБА_8, який
побудовано з дозволу ОСОБА_4 Рішення
про знесення самовільно побудованого
гаража не приймалось і з даного питання
до суду ніхто не звертався. ОСОБА_4 з 20
березня 1996 року відкрито, безперервно
користувався зазначеною земельною
ділянкою. Однак, рішенням 35 сесії 5
скликання Тульчинської міської ради
Вінницької області № 860 від 23 червня 2009
року надано дозвіл на складання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_5 за рахунок
земель житлової та громадської
забудови на земельну ділянку площею
0,0024 га для будівництва і
обслуговування гаража по АДРЕСА_1 для
надання у власність, а 17 сесією 6
скликання Тульчинської міської ради
Вінницької області прийнято рішення
щодо видачі ОСОБА_5 Державного акту на
право власності на вказану земельну
ділянку.

Рішенням Тульчинського районного суду
Вінницької області від 15
січня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Вінницької
області від 18 лютого 2014 року, в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, та просить
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій, дослідивши
докази в справі й давши їм належну
правову оцінку, дійшли обґрунтованого
висновку та правильно виходили з того,
що спірна земельна ділянка позивачу в
тимчасове користування не виділялась.
Йому надавався лише дозвіл на
тимчасове розміщення тимчасового
збірно-розбірного авто-гаража. Право
користування земельною ділянкою у
ОСОБА_4 фактично не виникло, оскільки не
були додержані вимоги статей 19, 22 ЗК
УРСР, який був чинним на час виникнення
спірних правовідносин, щодо порядку
відведення і оформлення прав на
згадану земельну ділянку.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тульчинського районного суду
Вінницької області від 15 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Вінницької
області від 18 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Висоцька В.С.
Колодійчук В.М. Фаловська І.М.