АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
_________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Нежури В.А., Саліхова В.В.

при секретарі - Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
судді Подільського районного суду м.
Києва від 24 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Святошинського
районного суду м. Києва, ОСОБА_2, треті
особи: Прокуратура м. Києва, Головне
управління Держаного казначейства
України в м. Києві про відшкодування
моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з
позовом до Святошинського районного
суду м. Києва, ОСОБА_2, треті особи:
Прокуратура м. Києва, Головне
управління Держаного казначейства
України в м. Києві про відшкодування
моральної шкоди.

На обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що Святошинським районним судом
м. Києва (суддя Заєць Т.О.) безпідставно
відмовлено у розгляді його справи
№759/12209/13-ц (ухвала суду від 20.08.2013 р.),
внаслідок чого йому були заподіяні
моральні страждання на відшкодування
яких просив стягнути з державного
бюджету 1 720 500,00 грн.

Ухвалою судді Апеляційного суду м.
Києва від 31.03.2014 р. підсудність
зазначеної справи визначена
Подільському районному суду м. Києва.

Ухвалою судді Подільського районного
суду м. Києва від 24.04.2014 р. у відкритті
провадження у справі відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив
зазначену ухвалу скасувати та
постановити нову ухвалу по суті
позовних вимог, посилаючись на те, що
вона є незаконною, оскільки порушує
його конституційні права на захист
прав та інтересів в суді.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився,
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належно, що
підтверджується зворотнім
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів виходить з наступного.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваної ухвали в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів виходить з наступного.

Справа № 758/3402/14-ц № апеляційного
провадження:22-ц/796/7798/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Гребенюк
В.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Усик Г.І.Відмовляючи у
відкритті провадженні у справі за
позовом ОСОБА_1 до Святошинського
районного суду м. Києва, ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції правильно виходив з
того, що позовні вимоги за своїм
змістом є фактичним оскарженням
процесуальних дій судді пов'язаних з
розглядом справи, у зв'язку з чим
відповідно п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України
позовна заява не підлягає розгляду у
порядку цивільного судочинства.

Так зі змісту позовної заяви
ОСОБА_1 убачається, що він оскаржує дії
судді Святошинського районного суду м.
Києва Зайця Т.О. щодо розгляду
цивільної справи, що поза діючим
процесуальним законом порядком не
допускається.

Згідно ч.1 п.1 п.3 ст.15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин та інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п.10 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 13.06.2007 р. №8 «Про
незалежність судової влади» виключне
право перевірки законності та
обґрунтованості судових рішень має
відповідний суд згідно з процесуальним
законодавством. Оскарження у будь-який
спосіб судових рішень, діяльності
судів і суддів щодо розгляду та
вирішення справи поза передбаченим
процесуальним законом порядком у
справі не допускається, і суди повинні
відмовляти у прийнятті позовів та заяв
з таким предметом.

Аналогічної позиції дотримується і
Консультативна рада європейських
суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008)
до уваги Комітету Міністрів Ради
Європи щодо якості судових рішень
підкреслює, що зміст конкретних
судових рішень контролюється,
насамперед, за допомогою процедур
апеляції або перегляду рішень у
національних судах та за допомогою
права на звернення до Європейського
суду з прав людини.

У Висновку № 3 (2002) згаданої
Консультативної ради щодо принципів та
правил, які регулюють професійну
поведінку суддів, зокрема питання
етики, несумісної поведінки та
безсторонності, зазначено, що за
загальним принципом судді повинні
персонально бути повністю звільненими
від відповідальності стосовно
претензій, які пред'являються їм у
зв'язку з добросовісним здійсненням
ними своїх функцій. Судові помилки щодо
юрисдикції чи процедури судового
розгляду, у визначенні чи застосуванні
закону, здійсненні оцінки свідчень
повинні вирішуватися за допомогою
апеляції; інші суддівські порушення,
які неможливо виправити в такий спосіб
(у тому числі, наприклад, надмірне
затримання вирішення справи), повинні
вирішуватися щонайбільше поданням
позову незадоволеної сторони проти
держави.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що ухвала судді
Подільського районного суду м. Києва
від 24.04.2014 р. є законною та
обґрунтованою, а доводи апеляційної
скарги такими, що не ґрунтуються на
вимогах закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
ухвалу судді Подільського районного
суду м. Києва від 24 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: