Справа № 461/8908/13
Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/783/2378/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря:
Брикайло М.В.,

представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
представника Галицького відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Зорени П.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького
районного суду м. Львова від 20 січня 2014
року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії
державного виконавця Галицького
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Зорени П. І.,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року скаржник звернувся у
суд зі скаргою на дії державного
виконавця Галицького відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Зорени Петра Івановича про
визнання їх незаконними. В
обґрунтування скарги посилається на
те, що 16.07.2013 року отримав постанову
цього державного виконавця про
повернення йому виконавчого документа
від 11.10.2010 року у зв'язку із відсутністю
майна боржника, на яке можна звернути
стягнення. Вважає, що державний
виконавець неправомірно повернув
виконавчий лист №2-1702/2010 від 11.10.2010 року.

Оскаржуваною ухвалою Галицького
районного суду м. Львова від 20 січня 2014
року в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії
державного виконавця Галицького ВДВС
ЛМУЮ про визнання дій незаконними
відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2 Апелянт
стверджує про порушення судом норм
матеріального і процесуального права.
Вказує на те, що висновки суду зроблені
без належного з'ясування всіх обставин
справи та не відповідають фактичним
обставинам справи. Зазначає, що
державним виконавцем не надано
підтверджуючих документів, які б
свідчили, що ним вжито всіх необхідних
дій для виконання судового наказу.
Вважає, що суд першої інстанції не
звернув увагу на дані порушення та
упереджено, однобічно підійшов до
вирішення скарги. Просить скасувати
ухвалу та постановити нову, якою скаргу
задовольнити в повному обсязі (а.с. 60-61).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_3 а підтримку
доводів апеляційної скарги,
заперечення на скаргу державного
виконавця Зорени П.І., дослідивши
матеріали виконавчого провадження
№273/15 ЄДРВП 34470380 та зведеного
виконавчого провадження №1,№2 ЄДРВП
30960586, перевіривши матеріали справи,
межі та доводи скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити, виходячи з наступного.

Положеннями ч.1 ст.11 та ч.1 ст.17 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Частиною 5 ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
у разі відсутності у боржника коштів та
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувана, стягнення звертається
на належне боржнику інше майно, за
винятком майна, на яке згідно з законом
не може бути накладено стягнення.

Як передбачено ч.2 ст.52 Закону України
«Про виконавче провадження»,
стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів. У разі відсутності у боржника
коштів та інших цінностей, достатніх
для задоволення вимог стягувана,
стягнення звертається також на належне
боржнику інше майно, за винятком майна,
на яке згідно із законом не може бути
накладено стягнення (ч. 5 ст. 52 Закону).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про
виконавче провадження» виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося,
повертається стягувачу у разі, якщо у
боржника відсутнє майно, на яке може
бути звернуто стягнення, а, здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно з ст.387 ЦПК України у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Матеріалами справи встановлено, що в
Галицькому ВДВС ЛМУЮ перебував на
виконанні виконавчий лист №2-1702/2010 від
11.10.2010 року, виданий Галицьким районним
судом м.Львова про стягнення з
кредитної спілки «Християнська
злагода» в користь ОСОБА_2 625055 грн. 62
коп. заборгованості та 120 грн. судових
витрат (а.с.13-14).

27 червня 2013 року постановою державного
виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ Зорени
П. І. виконавчий документ повернуто
стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47, ст.50
Закону України «Про виконавче
провадження». (а.с.15).

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд
першої інстанції обґрунтовано
виходив з того, що державним виконавцем
вжито всіх необхідних заходів щодо
розшуку майна боржника, та що такі
виявилися безрезультатними, у зв'язку з
чим законною є постанова державного
виконавця про повернення виконавчого
документа стягувачеві на підставі п.2
ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче
провадження».

Посилання апелянта про бездіяльність
виконавчої служби щодо стягнення
коштів з рахунків боржника колегією
суддів визнається голослівним, таким,
що спростовується матеріалами
зведеного виконавчого провадження за
номером ЄДРВП 30960586 про стягнення з
кредитної спілки «Християнська
злагода» заборгованих сум по
депозитних договорах та інших коштів,
відповідно до яких у провадженні
наявні акти від 17 квітня 2013 року про
відсутність у боржника майна та коштів,
на які б можна було б звернути
стягнення (а.с.104,105 зведеного
виконавчого провадження №2), а також
відповіді УДАІ ГУМВСУ у Львівській
області, ЛОР ОКП «БТІ та ЕО» та
Управління держкомзему у м.Львові на
запити Галицького ВДВС про відсутність
зареєстрованих за боржником
транспортних засобів, нерухомого майна
та земельних ділянок.

Заявником не подано до суду жодного
доказу на підтвердження наявності у
боржника майна, на яке можна було би
звернути стягнення, однак яке
внаслідок бездіяльності державної
виконавчої служби не було би виявлено.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції та не дають
достатніх підстав для її задоволення.

Поряд із зазначеним, колегія суддів
звертає увагу на те, що повернення
виконавчого документу стягувачу з
підстав, передбачених ст.47 Закону
України «Про виконавче провадження» не
позбавляє його права повторно
пред'явити виконавчий документ до
виконання протягом строків,
встановлених ст.22 цього Закону.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1. ч.1
ст.312, ст. 313, п.4 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м.
Львова від 20 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Бойко С.М.

Береза В.І.