Справа № 2-2120/11 Головуючий у І
інстанції Кабанячий Ю.В.Провадження №
22-ц/780/1432/14 Доповідач у 2
інстанції СержанюкКатегорія 56
УХВАЛА

Іменем України

26 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого - судді Сержанюка
А.С., членів колегії - суддів Журби С.О.,
Коцюрби О.П., із участю секретаря
Микитенко Д.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Києві матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 13 серпня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
треті особи: Управління Держкомзему у
Бориспільському районі Київської
області, Комунальне підприємство
Бориспільської районної ради
Бориспільське районне «Бюро технічної
інвентаризації», Комунальне
підприємство «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна», ОСОБА_7 про визнання
права власності на спадкове майно,
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання договору
недійсним, визнання права власності на
квартиру,

В С Т А Н О В И Л А :

03 серпня 2011 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із позовом, де, із проведеними
змінами та уточненнями просила визнати
за нею право власності за заповітом на
нерухоме спадкове майно, яке належало
на праві власності ОСОБА_5, а саме: жилу
квартиру АДРЕСА_1, 1/4 частину земельної
ділянки НОМЕР_1, площею 0,060 га, яка
розташована на території Садового
товариства «Лебедин» Кіровської
сільської ради Бориспільського району
Київської області, конструктивні
елементи та будівельні матеріали з
яких побудована ? частина садового
будинку, який знаходиться на цій
земельній ділянці, 1/4 частину квартири
АДРЕСА_2.

За ОСОБА_1, при цьому, просила визнати
право власності на 1/4 земельної ділянки
НОМЕР_1, площею 0,060 га., яка розташована
на території Садового товариства
«Лебедин» Кіровської сільської ради
Бориспільського району Київської
області, конструктивні елементи та
будівельні матеріали, з яких
побудована ? частина садового будинку,
який знаходиться на цій земельній
ділянці, ? частину квартири АДРЕСА_2.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що її
батько - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув у
автомобільній катастрофі.

22.10.2009 року ним був складений заповіт,
відповідно до якого належну йому на
праві власності квартиру АДРЕСА_1 він
заповів їй, а будинок та земельну
ділянку для садівництва, що
розташовані на території Садового
товариства «Лебедин» Кіровської
сільської ради Бориспільського району
Київської області, заповів їй та своїй
дружині - ОСОБА_1, в рівних частках
кожній.

ОСОБА_1, у свою чергу, звернулася до
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області із зустрічним
позовом про визнання недійсним
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, укладеного 10.04.1995 року ОСОБА_5 і
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, визнати за нею право
власності на це жиле приміщення.

Заявлені вимоги обґрунтовувала тим, що
в період шлюбу із ОСОБА_5 за договором
купівлі-продажу на Київській
універсальній біржі була придбана
квартира АДРЕСА_1.

З 23 січня 1996 року і до цього часу вона
зареєстрована у спірному жилому
приміщенні.

Вважає, що цей правочин є недійсним в
силу закону, оскільки не було дотримано
вимог про нотаріальне посвідчення, а
отже договір не міг стати підставою для
набуття права власності на зазначену
квартиру.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 13 серпня 2013 року первісний позов
задоволено, а зустрічний - відхилено.

Визнано за ОСОБА_2 право приватної
власності в порядку спадкування за
заповітом на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 47,1 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 право приватної
власності в порядку спадкування за
заповітом на ? частину земельної
ділянки НОМЕР_1 площею 0,060 га., яка
розташована на території Садового
товариства «Лебедин» Кіровської
сільської ради Бориспільського району
Київської області.

Визнано за ОСОБА_1 право приватної
власності в порядку спадкування за
заповітом на ? земельної ділянки НОМЕР_1
площею 0,060 га., яка розташована на
території Садового товариства
«Лебедин» Кіровської сільської ради
Бориспільського району Київської
області.

Визнано за ОСОБА_2 право приватної
власності в порядку спадкування за
заповітом на конструктивні елементи та
будівельні матеріали залишковою
вартістю 175 814,50 грн., з яких побудована
1/4 частина садового ( дачного )
будинку, що знаходиться на земельній
ділянці НОМЕР_1 площею 0,060 га. на
території Садового товариства
«Лебедин» Кіровської сільської ради
Бориспільського району Київської
області.

Визнано за ОСОБА_1 право приватної
власності в порядку спадкування за
заповітом на конструктивні елементи та
будівельні матеріали залишковою
вартістю 175814,50 грн., з яких побудована ?
частина садового ( дачного ) будинку,
що знаходиться на земельній ділянці
НОМЕР_1 площею 0,060 га. на території
Садового товариства «Лебедин»
Кіровської сільської ради
Бориспільського району Київської
області.

Визнано за ОСОБА_2 право приватної
власності в порядку спадкування за
законом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2,
загальною площею 55,3 кв.м., житловою
площею 29,1 кв.м.

Визнано за ОСОБА_1 право приватної
власності в порядку спадкування за
законом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2,
загальною площею 55,3 кв.м., житловою
площею 29,1 кв.м.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Просила скасувати рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 13 серпня 2013 року
та ухвалити нове, яким позовні вимоги
ОСОБА_2 задовольнити частково:

визнати за останньою право приватної
власності в порядку спадкування за
заповітом на 1/4 частину земельної
ділянки НОМЕР_1, площею 0,060 га, яка
розташована на території Садового
товариства «Лебедин» Кіровської
сільської ради Бориспільського району
Київської області;

визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності в порядку спадкування за
заповітом на 1/4 частину земельної
ділянки НОМЕР_1 площею 0,060 га., яка
розташована на території Садового
товариства «Лебедин» Кіровської
сільської ради Бориспільського району
Київської області;

визнати за ОСОБА_2 право приватної
власності в порядку спадкування за
законом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2,
загальною площею 55,3 кв.м., житловою
площею 29,1 кв.м.;

визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності в порядку спадкування за
законом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2,
загальною площею 55,3 кв.м., житловою
площею 29,1 кв.м.;

визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1;

визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши
їх доказами у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вислухавши
учасників процесу у судових дебатах,
вважає за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що
підтверджується і матеріалами справи,
10 квітня 1995 року ОСОБА_5 придбав на
Київській універсальній біржі
квартиру АДРЕСА_1 та зареєстрував своє
право власності 12 травня 1995 року ( а.с. 97,
98, 99, 129, 130 т. 1 ).

28 грудня 1995 року він уклав шлюб із
ОСОБА_1 ( а.с. 89, 122 т. 1 ).

Під час подружнього життя ОСОБА_5 на
своє ім'я 27 серпня 2003 року отримав
спірну земельну ділянку, на якій, з
дружиною, збудували садовий будинок (
а.с. 11, 92, 170-171 т. 1 ).

Окрім цього, подружжя, на праві
спільної сумісної власності 31 січня 2008
року придбали квартиру АДРЕСА_2,
загальною площею 55,3 кв.м., житловою
площею 29,1 кв.м., яке зареєстрували на
ім'я ОСОБА_1 ( а.с. 109 зв. т. 1 ).

22.10.2009 року, на випадок своєї смерті,
ОСОБА_5 зробив розпорядження за яким
квартиру АДРЕСА_1 він заповів доньці -
ОСОБА_2, а земельну ділянку НОМЕР_1,
площею 0,060 га, яка розташована на
території Садового товариства
«Лебедин» Кіровської сільської ради
Бориспільського району Київської
області та садовий будинок, що
розташований на ній - ОСОБА_2 і ОСОБА_1, а
ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер ( а.с. 9,85, 86, 87, 88, 94,
96, 167-168, 169 т. 1 ).

Зазначені особи, відповідно, 16 червня
2010 року та 14 квітня 2010 року звернулись
із заявами про прийняття спадщини
померлого ( а.с. 85, 95 т. 1 ).

28 жовтня 2010 року ОСОБА_1 за нотаріально
посвідченим договором подарувала
квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_7 ( а.с. 245, 246-247, 250,
251 т. 1 ).

Рішенням Ялтинського міського суду
Автономної республіки Крим від 23.05.2013
року вказаний правочин, в частині
дарування ? частини жилого приміщення,
визнано недійсним ( а.с. 68-69 т. 2 ).

Таким чином, суд першої інстанції
правильно прийшов до переконання про
віднесення до спадкової маси квартири
АДРЕСА_1, 1/ 2 частини земельної ділянки
НОМЕР_1, площею 0,060 га, яка розташована
на території Садового товариства
«Лебедин» Кіровської сільської ради
Бориспільського району Київської
області, конструктивних елементів та
будівельних матеріали, з яких
побудована 1/2 частина садового (
дачного ) будинку, ? частина квартири
АДРЕСА_2 та їх розподіл у визначеному
порядку та безпідставності зустрічно
заявлених вимог ОСОБА_1.

Виходячи із наявності двох
спадкоємців, вартості спірного майна (
а.с. 26-37, 48-58 т. 2, а.с. 26-37, 46-57 т. 3 ),
обов'язкова доля ОСОБА_1 у вартісному
виразі , згідно положень ст. 1241 ЦК
України, становила б, відповідно, в 149
739,75 ( 598 959 : 2 : 2 ) грн. , 2 647,50 ( 21 180 : 2 : 2 : 2 )
грн., 87 907,25 ( 703 258 : 2 : 2 : 2 ) грн., 102 205,25 ( 817
643 : 2 : 2 : 2) грн., на загальну суму 342 499,75
грн..

Із врахуванням заповіту ОСОБА_5, доля
ОСОБА_1 у спадковому майні фактично
становить 385 520 (( 5 295 ( 21 180 : 2 : 2 ) + 175 814,50
( 703 258 : 2 : 2 ) + 204 410,50 ( 817 643 : 2 : 2 )) грн.

Відтак, її право на обов'язкову долю у
спадковому майні не порушено.

Окрім цього, згідно роз'яснень
постанови Пленуму Верховного Суду
України №7 від 16.04.2004 року «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» ( п. 18-2 ), відповідно до положень
ст. ст. 81, 116 ЗК України окрема земельна
ділянка, одержана громадянином у
період шлюбу в приватну власність
шляхом приватизації, є його особистою
приватною власністю, а не спільною
сумісною власністю подружжя, оскільки
йдеться не про майно, нажите подружжям
у шлюбі, а про одержану громадянином
частку із земельного фонду.

Якщо на такій земельній ділянці
знаходиться будинок, будівля,

споруда, що є спільною сумісною
власністю подружжя, то у разі

поділу будинку, будівлі, споруди між
подружжям та виділу

конкретної частини будинку, будівлі,
споруди до особи, яка не мала

права власності чи користування
земельною ділянкою переходить це

право у розмірі частки права власності
у спільному майні будинку,

будівлі, споруди у відповідності до
статей 120 ЗК України, 377 ЦК України.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок» N7 від 04.10.1991
року, суди мають враховувати, що право
власності на жилий будинок, збудований
громадянином на відведеній йому в
установленому порядку земельній
ділянці і прийнятий в експлуатацію,
виникає з часу його реєстрації у
виконкомі місцевої Ради.

За позовом дружини, членів сім'ї
забудовника, які спільно будували
будинок, а також спадкоємців суд
вправі провести поділ незакінченого
будівництвом будинку, якщо, враховуючи
ступінь його готовності, можна
визначити окремі частини, що
підлягають виділу, і технічно можливо
довести до кінця будівництво
зазначеними особами.

При неможливості поділу незакінченого
будівництвом будинку суд може визнати
право за цими особами на будівельні
матеріали і конструктивні елементи
будинку або з врахуванням конкретних
обставин залишити його одній із сторін,
а іншій присудити грошову компенсацію.

У відповідності до положень ст. 25
Кодексу про шлюб та сім'ю України, 62 СК
України, якщо майно дружини, чоловіка
за час шлюбу істотно збільшилося у
своїй вартості внаслідок спільних
трудових чи грошових затрат або затрат
другого з подружжя, воно може бути
визнане за рішенням суду об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Відтак, спірна земельна ділянка, на
переконання апеляційного суду, у силу
викладеного, набула статусу спільного
сумісного майна ОСОБА_1 та, за життя,
ОСОБА_5.

Таким чином, враховуючи спосіб захисту
порушеного права, обраний ОСОБА_2 і
викладений у первісній позовній заяві,
високий ступінь готовності будинку,
суд першої інстанції правомірно
здійснив розподіл спадкового майна у
зазначений позивачем за первісним
позовом спосіб та за відсутності
правових підстав - відмовив у
задоволенні зустрічного позову.

За таких обставин, суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку про
необхідність задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 та відмови у зустрічному
позові та, з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
зокрема, ст. 15 Закону України «Про
товарну біржу», ст.ст. 15, 16, 257, 261, 1223, 1225,
1226, 1233, 1235, 1241, 1245, 1258, 1261, 1267, 1268, 1278 ЦК
України, ст.ст. 22, 24, 25 Кодексу про шлюб
та сім'ю, ст. 62 СК України, ст.ст. 10, 11, 58-60,
88, 212-213 ЦПК України, ухвалив законне і
обґрунтоване рішення на підставі
належних та допустимих доказів по
справі.

А тому, доводи ОСОБА_1 про незаконність
та необґрунтованість рішення, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а саме - ст.ст. 344, 1216, 1218, 1241 ЦК
України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 15, 27, 31, 212, 213, 214
ЦПК України, на думку апеляційного
суду, не знайшли свого підтвердження
при розгляді справи, оскільки вони
повністю спростовуються належними та
допустимими доказами по справі.

Інші обставини, зазначені в апеляції,
зокрема, про те, що ОСОБА_2 неодноразово
змінювала і уточнювала свої позовні
вимоги, унеможливлення, у зв'язку із
цим, здійснення повноцінного захисту
інтересів ОСОБА_1, неможливості подачі
нею зустрічного позову про інший
варіант розподілу спадкового майна,
неправильність проведеної по справі
експертизи, відсутність поіменного
переліку матеріалів та обладнання
садового будинку, порушення права на
обов'язкову долю апелянта,
безпідставність висновку суду про
необґрунтованість первісно заявлених
позовних вимог, хибність висновку суду
про те, що недодержання нотаріальної
форми правочину не є підставою його
недійсності ( нікчемності ),
взаємовиключність вказаних у рішенні
підстав для відмови у зустрічному
позові, добросовісність користування
жилим приміщенням у м. Києві, на
переконання суду другої інстанції, не
спростовують, у силу викладеного,
висновок суду першої інстанції про
обґрунтованість первісно заявлених
позовних вимог і правильність відмови
у зустрічному позові та не є, у даному
випадку, підставою для задоволення
апеляційних вимог.

Таким чином, викладені у апеляції
доводи суд другої інстанції відносить
до числа формальних, а тому оскаржуване
рішення, ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасоване у відповідності
до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, згідно вимог ч. 3 ст. 309
ЦПК України порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо порушення призвело до
неправильного вирішення справи, чого
судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 13 серпня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи:
Управління Держкомзему у
Бориспільському районі Київської
області, Комунальне підприємство
Бориспільської районної ради
Бориспільське районне «Бюро технічної
інвентаризації», Комунальне
підприємство «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна», ОСОБА_7 про визнання
права власності на спадкове майно,
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання договору
недійсним, визнання права власності на
квартиру залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий
А.С. Сержанюк

Судді:
С.О. Журба

О.П. Коцюрба