АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/575/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 54 Коваль А. Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
Трюхан Г. М. РІШЕННЯ
27 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоТрюхан Г. М. суддівМіщенко
С. В. , Магда Л. Ф. при
секретаріАнкудінова О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційні
скарги ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 19 грудня 2013 року
по справі за позовом Уманського
національного університету
садівництва до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів, -
в с т а н о в и л а :
В травні 2013 року Уманський
національний університет садівництва
звернувся до суду із вказаним позовом
до ОСОБА_8 та ОСОБА_7, посилаючись на те,
що ревізією фінансово-господарської
діяльності Уманського національного
університету садівництва за період з 1
січня 2008 року по 31 грудня 2011 року за
перше півріччя 2012 року встановлено, що
при здійсненні операцій з оплати праці
сумісників порушені вимоги пункту 4
постанови Кабінету Міністрів України
від 3 квітня 1993 року № 245 «Про роботу за
сумісництвом працівниками державних
підприємств, установ і організацій» зі
змінами та доповненнями, а також
Положенням про умови роботи за
сумісництвом працівників державних
підприємств, установ, організацій,
затвердженим наказом Мінпраці, Мінюсту
і Мінфіну від 28 червня 1993 року № 43.
Згідно наказу Уманського
національного університету
садівництва від 28 вересня 2009 року №
130-к, підписаного ОСОБА_7, начальника
відділу діловодства ОСОБА_9 було
зараховано з 1 жовтня 2009 року на 0,5
ставки кур'єра відділу діловодства за
сумісництвом з порушенням чинного
законодавства про працю, Закону
України «Про оплату праці» від 24
березня 1995 року № 108/95-ВР. Підставою для
прийняття була заява ОСОБА_9 та згода
проректора з ФЕР ОСОБА_6
Частиною 2 статті 21 КЗпП України для
працівників державних підприємств,
установ, організацій встановлені
численні обмеження на роботу за
сумісництвом, зокрема, пунктом 4
постанови Кабінету Міністрів України
«Про роботу за сумісництвом
працівниками державних підприємства,
установ і організацій», керівники
державних підприємств, установ,
організацій та їх заступники,
керівники структурних підрозділів
державних підприємств, установ,
організацій (цехів, відділів,
лабораторій тощо) та їхні заступники не
мають права працювати за сумісництвом
(за винятком наукової, викладацької,
медичної і творчої діяльності).
При цьому загальна тривалість роботи
не повинна перевищувати половини
місячної норми робочого часу. Це
обмеження стосується працівників, для
яких державне підприємство або є
основним місцем роботи, або місцем
роботи за сумісництвом.
При сумісництві посад оплата
здійснюється за фактично виконану
роботу почасово, про що свідчать табелі
обліку робочого часу ОСОБА_9
За вищевказаний період відповідачами
незаконно було використано кошти у
Пункт 4 Статуту Уманського НУС
передбачає, що ректор університету в
межах наданих йому повноважень приймає
на роботу та звільняє з роботи
працівників, у тому числі керівників
відокремлених структурних
Заподіяну шкоду допущено з вини
ректора ОСОБА_7 та проректора з ФЕР
ОСОБА_6, оскільки ними було підписано
наказ про зарахування ОСОБА_9 на роботу
за сумісництвом кур'єра відділу
діловодства від 28 січня 2009 року № 10-к та
надана відповідна згода.
Виплата заробітної плати ОСОБА_9,
підтверджується розрахунком видатків
на оплату праці за виконання обов'язків
кур'єра відділу діловодства, виданого
бухгалтерією Уманського національного
університету садівництва.
На претензії, направлені Уманським
національним університетом
садівництва ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від 30
жовтня 2012 року (вих. № 20-06/992, № 20-06/993),
останні жодним чином не відреагували.
Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 19 грудня 2013
року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Не погоджуючись з даним рішенням
ОСОБА_7 також подав на нього апеляційну
скаргу та посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального права, просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги підлягають до
задоволення з слідуючих підстав.

Пред'явивши позов до ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 про стягнення з них 14 805 грн. 92
коп., позивач посилався на ст..ст. 22, 1166,
1190 ЦК України, хоча з матеріалів справи
вбачається що дана шкода на думку
позивача нанесена підприємству в
зв'язку з виконанням відповідачами
своїх посадових обов'язків.

Між тим посиланнями на відповідні
статті трудового кодексу свої вимоги
позивач не обґрунтував.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Посилаючись на те, що діями
відповідачів університету нанесена
шкода в сумі 14 805 грн. 92 коп. позивач
ніяким чином це не довів.

Посада кур'єра відділу діловодства в
штатному розписі існувала і за
виконання цієї роботи на 0,5 ставки
навпаки була економія бюджетних
коштів.

Крім цього, посада на якій працювала
ОСОБА_9 не являлась державною службою і
тому посилання позивача на Постанову
КМ України №245 як на доказ того, що
ОСОБА_9 не могла працювати за
сумісництвом є безпідставні, оскільки
в даній постанові навпаки передбачено,
що робітники, спеціалісти і службовці
державних підприємств, установ і
організацій мають право працювати за
сумісництвом, тобто виконувати крім
своєї основної іншу роботу на умовах
трудового договору.

Заборона щодо роботи за сумісництвом
стосується осіб, які працюють на
державній службі і підпадають під дію
Закону України «Про державну службу».

Крім того, колегія суддів звертає
увагу, що ОСОБА_9 суміщала професію
(посаду), а суміщення професії (посади)
відрізняється від сумісництва, так як
дану роботу вона виконувала в період
робочого часу на основній роботі.

Виходячи з викладеного, колегія судді
вважає за правильне рішення суду
скасувати, а в задоволенні позову
відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_6, ОСОБА_7
задоволити.

Рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 19 грудня 2013
року по даній справі- скасувати.

В задоволенні позову Уманського
національного університету
садівництва до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
стягнення коштів відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :