Справа № 216/1178/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.06.2014 Центрально-Міський районний суд
м.Кривого Рогу Дніпропетровської
області в складі :

головуючого судді : Бутенко М.В.,

при секретарі Артеменко
А.Ю.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника тертьої особи
Матвієнко В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Кривому
Розі Дніпропетровської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третя особа - служба у справах
дітей виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у місті
Кривому Розі Дніпропетровської
області ради, про надання дозволу на
тимчасовий виїзд дитини за межі
України,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з указаним позовом, зазначаючи, що
з 21 вересня 2002 року до 5 вересня 2012 року
вона перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
припинення шлюбних відносин і ведення
спільного господарства син залишився
проживати разом з нею. 22 червня 2013 року
між нею та громадянином Російської
Федерації ОСОБА_6 було зареєстровано
шлюб. ОСОБА_6 проживає та працює в
Російській Федерації. На даний час вона
разом із сином має намір тимчасово
виїхати до чоловіка до Російської
Федерації та проживати за адресою його
реєстрації в будинку, що належить на
праві приватної власності його матері -
ОСОБА_7, яка надала згоду на реєстрацію
в будинку її та її сина. Довідкою
комунальної установи «Центр первинної
медико-санітарної допомоги № 5»
Криворізької міської ради
Дніпропетровської області від 1
листопада 2013 року підтверджується
задовільний стан здоров'я її сина
ОСОБА_4. Однак відповідач заперечує
проти виїзду дитини та відмовляє їй у
наданні нотаріально посвідченої згоди
на виїзд дитини за межі України. Вона
вважає таку відмову відповідача
протиправною, оскільки виїзд є
тимчасовим, права батька на участь у
вихованні сина не порушуються, за
станом здоров'я протипоказань для
дитини не має, матеріально та житлом
дитина буде забезпечена.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1
просила надати дозвіл на виїзд дитини,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до
Російської Федерації та перетинання
державного кордону без згоди та
супроводу батька, ОСОБА_3, на період з 27
березня 2014 року до 31 грудня 2014 року.

ОСОБА_1 у судовому засіданні позов
підтримала та просила його
задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про дату, час і місце судового
розгляду був повідомлений належним
чином, що підтверджується матеріалами
справи, про причини неявки суд не
повідомив. У зв'язку з цим, за згодою
позивача, суд вважає за можливе
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів відповідно до
положень ст. 224 ЦПК України.

Представник третьої особи Матвієнко
В.А. у судовому засіданні проти
задоволення позову не заперечувала.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 і
представника третьої особи Матвієнко
В.А., дослідивши матеріали справи, давши
відповідну правову оцінку зібраним у
матеріалах справи доказам, суд
приходить до висновку про те, що позов
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що з 21 вересня 2002
року до 5 вересня 2012 року ОСОБА_1
перебувала з ОСОБА_3 у зареєстрованому
шлюбі.

Від шлюбу сторони у справі мають сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після припинення шлюбних відносин і
ведення спільного господарства син
залишився проживати разом з матір'ю.

22 червня 2013 року між позивачем ОСОБА_1
та громадянином Російської Федерації
ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб.

ОСОБА_6 проживає та працює в Російській
Федерації. На даний час ОСОБА_1 разом із
сином має намір тимчасово виїхати до
чоловіка до Російської Федерації та
проживати за адресою його реєстрації в
будинку, що належить на праві приватної
власності його матері ОСОБА_7, яка
надала згоду на реєстрацію в будинку
ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_4.

Згідно із довідкою комунальної
установи «Центр первинної
медико-санітарної допомоги № 5»
Криворізької міської ради
Дніпропетровської області від 1
листопада 2013 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
здоровий.

Однак відповідач відмовляє ОСОБА_1 у
наданні нотаріально посвідченої згоди
на виїзд дитини за межі України.

Частиною 1 ст. 141 СК України визначено,
що мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» оформлення
проїзного документа дитини
проводиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього за кордон. За
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Пунктом 18 Правил оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документа
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 31
березня 1995 року № 231, з наступними
змінами та доповненнями, передбачено,
що оформлення паспорта / проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально. За наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлено на підставі рішення суду.

Правилами перетинання державного
кордону громадянами України,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 27 січня 1995 року
№ 57, із змінами та доповненнями,
визначено, що перетинання державного
кордону для виїзду за межі України
громадянами, які не досягли 16-річного
віку, здійснюються лише за згодою обох
батьків (усиновлювачів) та в їх
супроводі або в супроводі осіб,
уповноважених ними, які на момент
виїзду з України досягли 18-річного
віку. Виїзд за межі України громадян,
які не досягли 16-річного віку, в
супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою, згода
другого з батьків не вимагається у разі
пред'явлення рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків.

Беручи до уваги той факт, що судом при
розгляді даної справи не встановлено
обмежень чи заборон, які
унеможливлюють виїзд неповнолітньої
дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі
України для тимчасового перебування за
кордоном, а у позивача виникли
складності в отриманні згоди
відповідача на виїзд дитини за кордон,
суд приходить до висновку про
необхідність задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.
141 СК України, ст. 313 ЦК України, Законом
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України», ст.
ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа -
служба у справах дітей виконавчого
комітету Центрально-Міської районної у
місті Кривому Розі Дніпропетровської
області ради, про надання дозволу на
тимчасовий виїзд дитини за межі
України задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд
громадянину України, який не досяг
шістнадцятирічного віку - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України без
письмової згоди та супроводу батька
дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, до
досягнення дитиною шістнадцятирічного
віку.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії. Позивач має право оскаржити
заочне рішення в загальному порядку,
встановленому Цивільним процесуальним
кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Центрально-Міський районний суд міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подачі
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подачі
апеляційної скарги рішення суду, якщо
його не було скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя
М.В.Бутенко