Номер провадження: 22-ц/785/5378/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова
О.А.

- Станкевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
08.04.2014 року по справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3 про визнання батьківства,
стягнення аліментів та утримання
малолітньої дитини,-

встановила:

Позивачка звернулася з вказаним
позовом до суду (а. с. 1-2), який уточнила в
ході розгляду справи (а. с. 26-27, 91-94) та
просила: визнати відповідача батьком
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; внести зміни до
актового запису № 1739 від 25.10.2007 року
Книги реєстрації народжень Відділу
реєстрації актів цивільного стану
Київського районного управління
юстиції у м. Одесі про народження,
зазначивши ОСОБА_3 батьком ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з відповідача на
її користь аліменти на утримання сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій
сумі у розмірі 1 500 грн., починаючи з дня
звернення з позовом до суду і до
досягнення дитиною повноліття, тобто
до ІНФОРМАЦІЯ_6 року; покласти на
відповідача судові витрати та
допустити негайне виконання рішення в
межах суми платежу за один місяць.

Свої позовні вимоги позивачка, як
зазначено в рішенні суду,
обґрунтовувала тим, що перебувала у
фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3
з 2003 року по 2010 рік, від даних стосунків
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у неї народився син
ОСОБА_5. Після народження дитини ОСОБА_3
відмовився звернутися з заявою до
органів РАЦС про визнання батьківства,
у зв'язку з чим відомості про батька
ОСОБА_5 в актовий запис про його
народження внесені на підставі ч. 1 ст.
135 СК України. Вона впевнена, що
біологічним батьком ОСОБА_5 є ОСОБА_3, а
тому у відповідності до ст. 180 СК
України він зобов'язаний утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

В судовому засіданні в суді першої
інстанції, як зазначено в рішенні суду,
позивачка та її представник підтримали
в повному обсязі позовні вимоги та
просили їх задовольнити. Представник
відповідача позовні вимоги визнала
частково, в частині стягнення
аліментів у розмірі 800 грн. та визнання
ОСОБА_3 батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
року. В іншій частині позовні вимоги не
визнала та просила позов задовольнити
частково.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 08.04.2014 року позовні вимоги
ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.
Білгород-Дністровський Одеської
області батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Внесено зміни до актового запису № 1739
від 25.10.2007 року Книги реєстрації
народжень Відділу реєстрації актів
цивільного стану Київського районного
управління юстиції у м. Одесі про
народження, зазначивши ОСОБА_3,
уродженця м. Білгород-Дністровський
Одеської області, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнуто з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.
Білгород-Дністровський Одеської
області, ІІН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4
аліменти на утримання сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у
розмірі 1 000 грн., починаючи з дня
звернення з позовом до суду - 13.09.2012 року
і до досягнення ОСОБА_5 повноліття,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 року. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.
Допущено негайне виконання рішення в
межах суми платежу за один місяць.
Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІІН
НОМЕР_1 в дохід держави судовий збір у
розмірі 243,60 гривні.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
08.04.2014 року, в якій просить рішення суду
від 08.04.2014 року змінити наступним чином:
виключити із описової частин рішення
пояснення позивачки про те, що «При
цьому позивачка посилається на те, що
перебувала у фактичних шлюбних
відносинах з ОСОБА_3 з 2003 року по 2010
рік»; виключити із мотивувальної
частини рішення висновок про те, що «У
судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_4 перебувала у фактичних шлюбних
відносинах з ОСОБА_3 з 2003 року по 2010
рік»; зменшити розмір аліментів і
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
аліменти на утримання сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в
розмірі 800 грн., починаючи з дня
звернення з позовом до суду - 13.09.2012 року
і до досягнення ОСОБА_5 повноліття,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 року, посилаючись
на незаконність рішення суду.

Позивачкою рішення суду не
оскаржується.

В судовому засіданні позивачка
частково погодилася з апеляційною
скарго, в частині виключення з рішення
суду посилання на те, що вона
перебувала у фактичних шлюбних
відносинах з відповідачем з 2003 року по
2005 рік та з 2008 року по 2010 рік, в іншій
частині заперечувала проти
задоволення апеляційної скарги. Інші
учасники процесу в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином. Від відповідача на адресу суду
надійшла заява про відкладення
розгляду справи, у зв'язку з
відрядженням його представника, проте
належних доказів (наказ, повістки про
виклик до суду в іншій справі, тощо) про
знаходження представника у
відрядженні до заяви не додано. Тому
судовою колегією не визнано неявку
відповідача та його представника в
судове засідання з поважних причин.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення позивачки, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог, наданих
доказів і доводів апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
зміні. При цьому, судова колегія
зазначає, що не робить висновків
стосовно неоскаржуваної частини
рішення суду, щодо визнання
батьківства, внесення змін до актового
запису № 1739 від 25.10.2007 року та стягнення
аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для зміни рішення
суду першої інстанції є, зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4
перебувала у фактичних шлюбних
відносинах з ОСОБА_3 з 2003 року по 2010 рік.
Від даних стосунків ІНФОРМАЦІЯ_1 року у
неї народився син ОСОБА_5. Після
народження дитини ОСОБА_3 відмовився
звернутися з заявою до органів РАЦС про
визнання батьківства у зв'язку чим
відомості про батька ОСОБА_5 в актовий
запис про його народження внесені на
підставі ч. 1 ст. 135 СК України.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 15.11.2013 року призначено судову
генетичну експертизу, на вирішення
якої поставлено питання щодо
біологічного батьківства ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, стосовно малолітнього
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Висновком судово-медичної експертизи
КУ «Одеське обласне бюро
судово-медичної експертизи» № 193 від
30.12.13 року, а саме
молекулярно-генетичним аналізом ДНК
встановлено, що гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
може являтися біологічним батьком
дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженої
гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, з ймовірністю
99,9990%, таким чином батьківство
практично доведене.

При викладених обставинах, суд першої
інстанції вважав за необхідне визнати
ОСОБА_3 батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стосовно стягненню аліментів на
утримання дитини, суд вважав, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, оскільки на утриманні
ОСОБА_3 перебуває дочка ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_5, його дружина, яка на даний
час перебуває на лікарняному, про
свідчить довідка Одеської обласної
державної адміністрації Управління
охорони здоров'я від 14.02.2014 року та його
мати ОСОБА_8, яка є інвалідом 2 групи.

Таким чином, суд першої інстанції
відповідно до вимог ст. ст. 180, 181, 182, 184 СК
України вважав за необхідне стягувати
з ОСОБА_3, уродженця м.
Білгород-Дністровський Одеської
області, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_4
аліменти на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій
грошовій сумі у розмірі 1 000 гривень
щомісячно, починаючи з 13 вересня 2012
року до досягнення дитиною повноліття,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 128,
180, 184 СК України, суд першої інстанції
частково задовольнив позовні вимоги
позивачки.

Судова колегія, не роблячи висновків
стосовно неоскаржуваної частини
рішення суду, погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
стягнення з відповідача на користь
позивачки аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, в твердій
грошовій сумі в розмірі 1 000 грн.

Оскільки, в судовому засіданні
встановлено, не заперечується
відповідачем та підтверджується
матеріалами справи, що відповідач є
батьком неповнолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з
позивачкою та знаходиться на її
утриманні (а. с. 4-5, 73-79, 95-105, 109-111).

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Тому з відповідача на користь
позивачки підлягають стягненню
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини до досягненню останньою
повноліття.

Також судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
визначення розміру аліментів у твердій
грошовій сумі.

Оскільки, відповідно до ст. 184 СК
України якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі. Розмір аліментів, визначений
судом у твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону.

В судовому засіданні встановлено та
вбачається з апеляційної скарги, що
відповідач не має постійного місця
роботи та стабільного заробітку (а. с.
127, 130).

Також судова колегія погоджується з
визначеним судом першої інстанції
розміром стягнутих аліментів.

Оскільки, судом першої інстанції при
визначенні розміру аліментів
враховані обставини передбачені ст. 182
СК України, які враховуються при
визначенні розміру аліментів і, на які
вказує в апеляційній скарзі
відповідач, та позовні вимоги
позивачки стосовно розміру аліментів
задоволено частково. Тому судова
колегія не погоджується з доводами
апеляційної скарги, щодо зменшення
розміру аліментів з 1 000 грн. до 800 грн.

Проте, судова колегія погоджується з
доводами апеляційної скарги стосовно
недоведеності обставин перебування
сторін у фактичних шлюбних відносинах
з 2003 року по 2010 рік.

Оскільки, докази, які б підтверджували
вказані обставини, в матеріалах справи
відсутні.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених цим
Кодексом, докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, відповідно до матеріалів
справи та вбачається з позовної заяви
позивачки, підтверджено нею в судовому
засіданні в суді апеляційної
інстанції, що вона до 2005 року
перебувала в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_9 (братом відповідача), який було
розірвано рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси від 31.08.2005 року
(а. с. 1, 26, 91), а 01.02.2008 року позивачка
зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 (а. с. 131).

Тому за таких обставин, з мотивувальної
частини рішення суду першої інстанції
підлягає виключенню висновок, що у
судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_4 перебувала у фактичних шлюбних
відносинах з ОСОБА_3 з 2003 року по 2010 рік.

Однак, судова колегія не погоджується з
доводами апеляційної скарги щодо
виключення із описової частин рішення
пояснення позивачки про те, що
позивачка посилається, що перебувала у
фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3
з 2003 року по 2010 рік, оскільки відповідно
до ст. 27 ЦПК України - це право сторони
давати пояснення.

Таким чином, на підставі
викладеного, судова колегія, не роблячи
висновків стосовно неоскаржуваної
частини рішення, частково погоджується
з доводами апеляційної скарги та,
враховуючи доводи апеляційної скарги,
вважає, що рішення Київського
районного суду м. Одеси від 08.04.2014 року
підлягає зміні, а з мотивувальної
частини рішення підлягає виключенню
висновок суду про те, що у судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_4
перебувала у фактичних шлюбних
відносинах з ОСОБА_3 з 2003 року по 2010 рік.
В іншій частині рішення суду підлягає
залишенню без змін.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст.
192 СК України розмір аліментів,
визначений за рішенням суду, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Київського районного
суду м. Одеси від 08.04.2014 року по справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
визнання батьківства, стягнення
аліментів та утримання малолітньої
дитини змінити.

Виключити із мотивувальної
частини рішення Київського районного
суду м. Одеси від 08.04.2014 року висновок
про те, що у судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_4 перебувала у
фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3
з 2003 року по 2010 рік.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області О.Д.
Варикаша

О.А. Ступаков

В.А. Станкевич