АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 - 7299 /2014р.
Головуючий у І інстанції Вовк С.В.
Доповідач Котула Л.Г.
20 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
Головуючого - судді Котули Л.Г.
Суддів: Волошиної В.М.,Слюсар Т.А.
При секретарі Круглику В.В.
розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1  ОСОБА_3 на
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 25 вересня 2012 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до Фірми «Т.М.М» -
Товариства з обмеженою
відповідальністю про стягнення
відсотків, пені, відшкодування
збитків,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_1
звернулася з позовом до ТОВ "Фірма
"Т.М.М." про стягнення процентів,
відшкодування збитків та пені.

На обґрунтування позовних вимог
посилалася на те , що 12.12.2005 року вона
уклала з ТОВ"Т.М.М." Інвестиційний
договір №194-12/3 в (далі - Договір), за
умовами якого вона інвестувала кошти у
спорудження трьохкімнатної квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 151, 68 кв.м.

Вона повністю виконала передбачені
Інвестиційним договором зобов'язання
щодо інвестування спорудження
квартири і сплатила передбачену
умовами договору інвестиційні кошти в
сумі 4 667 967 грн., що складало за даними
НБУ 723 514 Євро.

Відповідно до 6.2. Договору вона
повинна була набути майнове право на
квартиру не пізніше 01.03.2008 року, проте
відповідач в зазначений строк не
передав їй квартиру та листом №
312/03-м/в від 24.03.2008 року повідомив, що
остаточний строк здачі будинку в
експлуатацію в червні 2008 року. Проте
лише після неодноразових звернень
позивача та її адвоката відповідач
погодився на безумовну передачу ОСОБА_1
квартири, про що було складено акт
прийому-передачі квартири від 21.09.2011
року.

Виходячи з уточнених позовних вимог,
позивач просив стягнути 2 092 988, 56 грн.
- проценти за користування грошовими
коштами , 590 721, 62 грн. - неустойку (пеня),
376 293, 30 грн. - доход від майна ОСОБА_1, що
зберігалося ТОВ"Фірма "Т.М.М." без
достатньої правової підстави; 2 729 400, 00
грн. збитків (упущеної вигоди) та судові
витрати.

Рішенням Печерського районного суду
м. Києва від 25 вересня 2012 року позовну
заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) до Фірми "Т.М.М." - Товариства з
обмеженою відповідальністю () про стягнення відсотків, пені та
відшкодування збитків залишено без
задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 06 грудня 2012 року апеляційну скаргу
представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 відхилено,
а рішення Печерського районного суду м.
Києва від 25 вересня 2012 року залишено
без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України від 02 квітня 2014 року
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06
грудня 2012 року скасовано , а справу
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції (т.2 а.с.127-129)

У апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 ОСОБА_3 просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_1, оскільки судом неповно
з'ясовані обставини справи та порушені
норми матеріального і процесуального
права.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ОСОБА_1 ОСОБА_5, який
підтримав апеляційну скаргу та просив
її задовольнити з підстав , викладених
у ній , представника відповідача
ОСОБА_6, який заперечував проти
задоволення апеляційної скарги ,
вказуючи на те, що суд обґрунтовано
відмовив у задоволені позову,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Залишаючи без задоволення позов
ОСОБА_1 суд виходив з того, що
відповідачем не порушено терміни
виконання зобов'язання за
інвестиційним договором, оскільки в
договорі строк введення житлового
будинку в експлуатацію зазначено
"орієнтовано", а відтак відсутні
підстави щодо порушень прав позивача.

Проте з такими висновками суду
погодитись не можна.

Відповідно до умов ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови
про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

З матеріалів справи вбачається , що
12.12.2005 року між Фірмой "Т.М.М." Товариства
з обмеженою відповідальністю та ОСОБА_1
був укладений Інвестиційний договір №
194-12/3в будівництва жилого будинку,
предметом якого є використання
інвестиції інвестором в будівництві
жилого дома на умовах існуючого
договору. Після виконання сторонами
всіх зобов'язань за договором,
підприємство у відповідності до
законодавства передає у власність
інвестору трикімнатну квартиру
загальною площею 151,68 кв.м на 11 поверсі
будинку АДРЕСА_1 з орієнтовним строком
введення будинку в експлуатацію
31серпня 2007 року. Строк закінчення
оздоблюваних робіт, які виконуються
Підприємством в приміщенні, яке
передається згідно додатку №2 - 90 днів
з моменту введення будинку в
експлуатацію(пп.2.1., 2.2. ст. 2, пп 3.4 ст. 3
договору) (а.с.13, Т.1).

Забудову квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1
повністю профінансовано, що
підтверджується довідкою від 16.06.2005
року (а.с.26).

Підпунктом 4.10 Договору передбачено
, що інвестор зобов'язаний у
встановленому договором порядку
прийняти по акту прийому-передачі від
підприємства приміщення.

Інвестор зобов'язується в 3-х денний
строк з моменту підписання акту
прийому-передачі приміщення сплатити
вартість оформлення документів, що
мають підтверджувати його право
власності на приміщення в сумі 1000 грн.
(п.4.11 договору).

Відповідно до п. 5.4. Договору
підприємство передає приміщення в
порядку та строки передбачені ст. 6
цього договору.

Згідно статті 6 Договору передача
приміщення у власність Інвестора
здійснюється по акту прийому
-передачі приміщення , який
підписується уповноваженими
представниками Сторін , при цьому
погашення інвестицій здійснюється
шляхом передачі зазначеного
приміщення і не включає нежилі
приміщення Будинку(пп.6,1).

Не пізніше ніж через 60 днів після
завершення оздоблювальних робіт в
приміщенні Інвестора здійснюється
передача у власність Інвестору за
актом прийому -передачі приміщення ,
який підписується уповноваженими
представниками Сторін ( пп.6.2Договору).

Підприємство повідомляє Інвестора
про готовність приміщення до передачі(
ст. 9 цього Договору)( п.п. 6.3Договору)

Інвестор зобов'язаний протягом 7
днів з моменту отримання письмового
повідомлення з'явитися за указаною в
повідомлені адресою для прийняття
приміщення(пп.6.4 Договору)

Підприємство не несе
відповідальності перед Інвестором за
прострочення передачі приміщення за
Договором , якщо це відбулося з вини
Інвестора по наступним причинам,
зокрема, неявки Інвестора в
установлений підприємством строк для
підписання акту прийому-передачі
приміщення за умови належного
повідомлення зі сторони підприємства
згідно умов цього Договору.( пп. 6,5
Договору).

Згідно підпункту 6.6 Договору при
виявлені при прийнятті приміщення
яких - небудь недоліків або інших
невідповідностей приміщення умовам
Договору , сторони складають і
підписують в 2-х екземплярах додаток
до Акту прийому -передачі приміщення ,
в якому зазначають характер недоліків
і/або недоробок (невідповідностей).

З наявних в матеріалах справи доказів
випливає, що 27 червня 2008 року згідно
Акту державної приймальної комісії
про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкту
будинок АДРЕСА_1 прийнятий в
експлуатацію( т.1 а.с.115-120).

За умовами договору через 150 днів ( 90
днів та 60 днів) після введення будинку в
експлуатацію приміщення повинно було
бути передано у власність інвестора
за актом прийому -передачі.

Підприємство повідомляє інвестора
про готовність приміщення до передачі
(ст. 9 цього договору).

Інвестор зобов'язаний протягом семи
днів з моменту отримання письмового
повідомлення з'явитися по зазначеній
у повідомленні адресі для прийому
приміщення( п. 6.3., п. 6.4. ст. 6 договору).

Відповідно до ч. 3 п. 6.5. ст. 6 Договору
підприємство не несе відповідальність
перед інвестором за прострочування
передачі приміщення за договором, якщо
це виникло з вини інвестора з наступних
причин: неявка інвестора в установлені
підприємством строки для підписання
акту прийому-передачі приміщення за
умов належного повідомлення з боку
підприємства відповідно до договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
13.02.2009 року відповідач направив
позивачу запрошення в офіс компанії "
Т.М.М. " ТОВ для підписання акту прийому
передачі. Зазначене запрошення позивач
отримав , про що свідчить повідомлення
про вручення поштового відправлення.(
а.с 40 зв.).

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:

1)припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору;2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної
шкоди.

В силу вимог п. 7.4. ст. 7 Договору в
разі порушення підприємством своїх
зобов'язань відповідно до п. 3.4., а також
п. 6.2., більш ніж на 10 банківських днів,
підприємство сплачує інвестору ( за
виключенням випадків зазначених в п. 6.5.
договору) пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
фактичного внесених інвестором
грошових коштів за кожен день
прострочування, починаючи з 11- го дня.

Наведені обставини свідчать про те ,
що відповідач порушив умови договору
щодо своєчасної здачі будинку в
експлуатацію, а тому повинен нести
відповідальність передбачену
підпунктом 7.4 ст. 7 Договору, тобто
сплатити позивачу пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми фактичного внесених інвестором
грошових коштів за кожен день
прострочування, починаючи з 11- го дня.

Відповідно ч.2 п.1 ст. 258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується , зокрема , до вимог про
стягнення неустойки( штрафу, пені).

Позивач з вимогою про стягнення пені
з відповідача звернувся до суду 25.11.2011
року , тобто за межами річного строку
передбачено ч.2 п.1 ст. 258ЦК України.

Частиною 3 статті 267 ЦК України
встановлено , що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

У матеріалах справи є заява
представника відповідача, в якій він
ставив питання про застосування
позовної давності щодо вимог про
стягнення пені .

Та обставина , що акт прийому -
передачі квартири був підписаний
сторонами 21.09.2011 року, не свідчить про
те , що позивач не пропустив строк
звернення до суду з вимогами про
стягнення пені, оскільки 13.02.2009 року,
19.11.2009 року та 07.09.2011 року позивач
неодноразово запрошувалася в офіс
компанії Т.М.М. - ТОВ для підписання
акту прийому -передачі приміщення (а.с.
40, 41, 225).

Про те , що позивач отримував
зазначені листи свідчить
повідомлення про вручення позивачу
16.02. 2009 року листа фірми " Т.М.М." - ТОВ та
лист ОСОБА_1 від 16 червня 2009 року зі
змісту якого випливає, що в березні 2009
року сторонами був підписаний акт
зауважень по квартирі( т.1 а.с. 27 , 40 зв.)

Положенням пп. 6.6 Договору
передбачено , що при виявленні при
прийомі приміщення будь-яких
недоробок або інших невідповідностей
приміщення умовам Договору , сторони
складають і підписують в 2-х
екземплярах додаток до Акту
прийому-передачі приміщення в яких
зазначають характер недоробок і/або
недоліків і встановлює строк для їх
усунення . Усунення недоробок і/або
недоліків ( невідповідностей)
Підприємство здійснює за свій рахунок.

Наявність недоробок і/або недоліків
( невідповідностей) не є підставою для
відмови Інвестора від державної
реєстрації права власності на
Приміщення , і Інвестор зобов'язаний
прийняти участь у реєстрації права
власності на квартиру і виконати
покладені на нього у зв'язку з цим
обов'язки( пп. 6.7 Договору).

Після усунення Підприємством
недоробок і/або
недоліків(невідповідностей) в
приміщенні , яке передається , Сторони
протягом 10 робочих днів складають і
підписують в 2-х екземплярах Протокол
про виконання Підприємством своїх
обов'язків(пп.6.8Договору).

Таким чином , при виявлені
Інвестором недоробок або недоліків в
квартирі він зобов'язаний підписати
акт та скласти додаток до цього акту, в
якому зазначити недоліки або
недоробки.

В той же час , як видно зі змісту листа
ОСОБА_1, ще в березні 2009 року був
підписаний акт зауважень по квартирі і
відповідно до умов Договору позивач
зобов'язаний був підписати акт прийому
-передачі квартири.

Крім того ,ч.4 ст. 3 Закону України " Про
запобігання впливу світової
фінансової кризи на розвиток
будівельної галузі та житлового
будівництва " ( в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин ) забороняється
розірвання фізичними та юридичними
особами будь-яких договорів,
результатом яких є передача
забудовниками завершеного об'єкта
(частини об'єкта) житлового будівництва
за умови, що за такими договорами
здійснено оплату 100 відсотків вартості
об'єкта (частини об'єкта) житлового
будівництва, крім випадків, якщо таке
розірвання здійснюється за згодою
сторін. Повернення коштів, внесених
фізичними та юридичними особами на
користь забудовників за розірваними
договорами, за якими здійснено
часткову оплату вартості об'єкта
(частини об'єкта) житлового
будівництва, здійснюється після
наступної реалізації такого об'єкта
(частини об'єкта) житлового
будівництва. Нарахування та виплата
забудовником штрафних санкцій,
передбачених договорами, та стягнення
коштів, передбачених статтею 625
Цивільного кодексу України , на строк
дії цієї статті не здійснюється.

Ця заборона не застосовується, якщо
визначений термін прийняття в
експлуатацію об'єкта будівництва
переноситься більше ніж на 18 місяців.

З матеріалів справи видно , що
перенесення терміну прийняття в
експлуатацію приміщення не перевищує
18 місяців, а тому положення цього
закону підлягають застосуванню до
спірних правовідносин.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); 2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Враховуючи положення ст. 623 ЦК
України при застосуванні цієї норми
необхідно встановити як розмір
упущеної вигоди виходячи з розміру
доходу, який би позивач міг реально
одержати за звичайних обставин у разі
своєчасного отримання ним коштів від
боржника, так і реально вжиті позивачем
заходи для його отримання.

При цьому при обчисленні розміру
упущеної вигоди першочергове значення
має визначення реальності тих доходів,
які особа передбачала отримати за
звичайних умов цивільного обороту.
Обов'язок щодо доведення розміру тих
доходів, яких особа отримала б у
випадку непосягання на її право,
покладається на позивача.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України єдиною
підставою для цивільно-правової
відповідальності за завдання шкоди є
правопорушення, що включає як складові
елементи: шкоду, протиправне діяння
особи, котра її завдала, причинний
зв'язок між ними, а також вину
заподіювача шкоди.

Доведення факту завдання реальних
збитків та втрати доходів, які б особа
могла отримати, якщо її право не було б
порушено, а також причинний зв'язок між
цією шкодою та діями відповідача в силу
ст. ст. 10, 60 ЦПК України, покладається на
позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 623 ЦК України,
розмір збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

Разом з тим , у матеріалах справи не
міститься належних та допустимих
доказів наявності реальних збитків, а
також упущеної вигоди, яких позивач
зазнав внаслідок дій відповідача.

Так, зменшення вартості квартири за
даними на жовтень 2011 року в порівняні з
її вартістю на 29.11.2008 року, на що
посилався позивач, не є шкодою в
розумінні статті 1166 ЦК України та
упущеною вигодою , оскільки вартість
квартир не є незмінною і відсутні
докази в підтвердження того , що
позивач мав намір її продати і
реально міг продати її за такі кошти.

В матеріалах справи відсутні докази
, що позивач вживав реальні заходи до
отримання доходу і міг реального його
отримати в зазначеному розмірі.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

В обґрунтування вимог про стягнення
з відповідача процентів за
користування грошовими коштами
позивач посилався на ст. 1048 ЦК України,
в той час , як між сторонами укладено не
договір позики, а інвестиційний
договір і відповідно до умов Договору
позивач сплачував грошові кошти на
будівництво квартири , а не надавав в
борг відповідачу з обов'язковим їх
повернення. Внесені позивачем кошти
були використанні відповідачем на
будівництво квартири для позивача.

Згідно ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
без достатньої правової підстави,
зобов'язана відшкодувати всі доходи,
які вона одержала або могла одержати
від цього майна з часу, коли ця особа
дізналася або могла дізнатися про
володіння цим майном без достатньої
правової підстави. З цього часу вона
відповідає також за допущене нею
погіршення майна.

Проте в матеріалах справи відсутні
докази набуття або збереження
відповідачем грошових коштів без
достатньої правової підстави, оскільки
сторони уклали інвестиційний договір
на будівництво жилого будинку і за
умовами укладеного договору позивач
брав на себе обов'язок здійснити
інвестицію в будівництво жилого
будинку з подальшим придбанням права
власності на приміщення, яке розміщене
в цьому будинку, а відповідач
зобов'язувався його побудувати та
передати у власність позивача на
умовах цього Договору.

Однак , на зазначені вимоги закону та
обставини справи суд не звернув увагу ,
а тому рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволені позову з
наведених підстав.

Керуючись ст. 303,304,307,309, 316 ЦПК
України , колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1  ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного
суду м. Києва від 25 вересня 2012 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені
позову до фірми "Т.М.М." Товариства з
обмеженою відповідальністю про
стягнення процентів, пені, збитків та
відшкодування доходів від
безпідставно набутого майна.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий

Судді: