У Х В А Л А

Іменем України

20 травня 2014 року
м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області
в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів - Бисаги Т. Ю., Куцина М. М.

при секретарі - Чучка Н. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
заочне рішення Іршавського районного
суду від 17 лютого 2014 року по справі за
позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості згідно
кредитного договору, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Іршавського районного суду
від 17 лютого 2014 року позов задоволено,
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» 37 946, 59 грн. заборгованості
згідно кредитного договору та 379, 47 грн.
сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1
просить це рішення скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
позові. Як на підставу своїх вимог
посилається на те, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Апелянт вважає, що підстав для
задоволення позову не було, оскільки
закінчився строк позовної давності.

Дослідивши зібрані у справі матеріали,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Згідно статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054
ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 3
травня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк»
та ОСОБА_1 було укладено кредитний
договір № MKIWSE00000529 (а.с.8-11).

За умовами цього кредитного договору
банк надав, а позичальник отримав
кредит в розмірі 15 000 грн. під 24 % річних
на суму залишку заборгованості за
кредитом на строк до 4 травня 2009 року
для добудови будинку.

Своїх зобов'язань щодо повернення
кредиту та сплати відсотків за
користування кредитними коштами
відповідач ОСОБА_1 не виконав.
Заборгованість за кредитом згідно
наявного у справі розрахунку (а.с.4-7)
складає 37 946, 59 грн. З них:

- 1463, 71 грн. заборгованість за
кредитом;

- 13 666, 48 грн. проценти за
користування кредитом;

- 22 816, 40 грн. пеня.

Задовольняючи позов та стягуючи
вказану суму заборгованості за
кредитом суд першої інстанції
правильно встановив фактичні
обставини справи та прийшов до
висновку, що відповідач ОСОБА_1 порушив
умови зобов'язання та не повернув
кредит і нараховані проценти,
передбачені укладеним кредитним
договором.

Посилання скаржника в апеляційній
скарзі на те, що позивачем пропущено
трьохрічний строк звернення до суду з
позовом, до уваги колегією суддів не
приймається, оскільки позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним судового рішення. В даному випадку
таку заяву відповідачем ОСОБА_1
зроблено не було. Крім того, наданий
кредит не є споживчим, а отже підстав
для застосування позовної давності без
заяви сторони немає.

Доводи скаржника про те, що він не брав
участі у справі, оскільки його не було
повідомлено у встановленому законом
порядку, спростовуються
повідомленнями про вручення судових
повісток, які є в матеріалах справи
(а.с.27, 32).

Рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
зміни чи скасування немає, а доводи
апеляційної скарги, на думку колегії
суддів, не є істотними.

Керуючись статтею 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Іршавського районного суду від
17 лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
____________

Судді
____________

____________