АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Гайдук С.В.
№ 22-ц/796/4924/2014
Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Шпируку О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 12 грудня 2013 року в
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа: ОСОБА_3, про зобов'язання
вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 12 грудня 2013 року
задоволено частково позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3, про
зобов'язання вчинити певні дії.

Зобов'язано ОСОБА_1 надати оригінал
Свідоцтва про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 (реєстровий номер 5175
від 07 лютого 2003 року) та оригінал
технічного паспорту, який є складовою
частиною цього Свідоцтва, у Першу
Київську державну нотаріальну контору
для можливості реалізації ОСОБА_2 свого
права власності на 1/3 частину в цій
квартирі.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати вказане рішення суду,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи. На думку апелянта,
суд першої інстанції дійшов
безпідставного висновку про
зобов'язання її надати оригінал
Свідоцтва про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 та оригінал
технічного паспорту за відсутності у
ОСОБА_2 письмової згоди усіх
співвласників на відчуження належної
йому частки. Вважає, що судом першої
інстанції було порушено вимоги ст. ст.
356, 358, 369 ЦК України.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1
підтримала апеляційну скаргу та
просить її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 просить відхилити
подану апеляційну скаргу, а рішення
суду залишити без змін, посилаючись на
його законність та обґрунтованість.

В судове засідання третя особа ОСОБА_3
не з'явився, повідомлений про місце і
час розгляду справи, а тому судова
колегія дійшла висновку про можливість
слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право власності на житло
від 25 січня 2003 року, виданого на
підставі розпорядження
Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації № 85 від 25
січня 2003 року, квартира АДРЕСА_1
належить на праві приватної власності
ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних
частках кожному. (а. с. 3).

Оригінал свідоцтва про право власності
на житло, а також оригінал технічного
паспорта знаходиться у ОСОБА_1

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звертався до
Першої Київської державної
нотаріальної контори із заявою про
посвідчення правочину на відчуження
своєї частки в спільній частковій
власності на квартиру АДРЕСА_1. Листом
від 29 серпня 2013 року № 7404/02-03 позивача
було повідомлено, що посвідчення
нотаріусом правочинів про відчуження
майна, може бути здійснено лише за
наявності оригіналу
правовстановлюючого документу на
відповідне майно (а. с. 4).

ОСОБА_2 порушив перед судом питання про
зобов'язання ОСОБА_1 припинити
зловживання правами та надати оригінал
Свідоцтва про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 та оригінал
технічного паспорту, який є складовою
частиною цього Свідоцтва, у Першу
Київську державну нотаріальну контору
для можливості реалізації ним права
власності на 1/3 частину в цій квартирі.
Обґрунтовує свої вимоги тим, що він має
намір подарувати свою частку у праві
власності на квартиру члену своєї
сім'ї, однак нотаріус відмовив йому у
посвідченні такого правочину через
ненадання ним оригіналів
правовстановлюючих документів. Всі
правовстановлюючі документи на
квартиру знаходяться у ОСОБА_1, яка
відмовляється їх надати нотаріусу.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд першої інстанції дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 Суд зобов'язав
ОСОБА_1 надати оригінал Свідоцтва про
право власності на квартиру АДРЕСА_1 та
оригінал технічного паспорту, який є
складовою частиною цього Свідоцтва, у
Першу Київську державну нотаріальну
контору для можливості реалізації
ОСОБА_2 свого права власності на 1/3
частину в цій квартирі.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 356 ЦК
України власність двох чи більше осіб
із визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Частиною 1 ст. 357 ЦК України визначено,
що частки у праві спільної часткової
власності вважаються рівними, якщо
інше не встановлено за домовленістю
співвласників або законом.

Відповідно до положень ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Частиною 1 ст. 361 ЦК України визначено,
що співвласник має право самостійно
розпорядитися своєю часткою у праві
спільної часткової власності.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
зобов'язання ОСОБА_1 надати оригінал
Свідоцтва про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 та оригінал
технічного паспорту, який є складовою
частиною цього Свідоцтва, у Першу
Київську державну нотаріальну контору,
установивши, що вказані документи
знаходяться у ОСОБА_1, відповідачка
відмовляє у наданні їх позивачу, що є
перешкодою у здійсненні ним права
самостійно розпорядитися своєю
часткою у праві спільної часткової
власності відповідно до положень ст.
ст. 319, 321, 361 ЦК України, а також
враховуючи те, що закон не передбачає
можливості захисту такого права у
інший спосіб.

При цьому, колегія суддів відхиляє
посилання апелянта на те, що статус
квартири, яка належить на справі
спільної часткової власності, може
бути змінений лише за наявності згоди
всіх співвласників, оскільки питання
зміни статусу квартири не було
предметом позовних вимог ОСОБА_2 Доводи
ОСОБА_1, що позивач не надав суду
висновок експерта щодо можливості
поділу спільної сумісної власності,
також не стосуються предмету спору.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим. Судом було
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
дана вірна оцінка зібраним доказам по
справі, тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення судом
апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 12 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді