АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5939/2014
Головуючий у 1 інстанції: Новак Р.В.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калініній Я.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника Кредитної спілки
«Центр фінансових послуг» за
довіреністю - Маліч Аліни
Олександрівни на ухвалу Печерського
районного суду м. Києва від 13 березня 2014
року у справі за заявою представника
Кредитної спілки «Центр фінансових
послуг» за довіреністю - ЛогошТетяни
Василівни про видачу виконавчого листа
на примусове виконання рішення
Постійно діючого третейського суду при
Всеукраїнській громадській
організації «Право та обов'язок» від 01
листопада 2013 року у справі за позовом
Кредитної спілки «Центр фінансових
послуг» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про стягнення боргу за
кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 13 березня 2014 року у
задоволенні заяви представника КС
«Центр фінансових послуг» за
довіреністю - Логош Т.В. про видачу
виконавчого листа на примусове
виконання рішення Постійно діючого
третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації «Право та
обов'язок» від 01 листопада 2013 року у
справі за позовом КС «Центр фінансових
послуг» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про стягнення боргу за
кредитним договором було відмовлено.

31 березня 2014 року представник КС «Центр
фінансових послуг» за довіреністю -
Маліч А.О. подала апеляційну скаргу на
вказану ухвалу, у якій, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, просила її
скасувати та постановити нову ухвалу
про задоволення заяви. Свої вимоги
обґрунтовувала тим, що розглянутий
третейським судом спір не є спором про
захист прав споживачів, оскільки його
предметом є захист прав кредитної
спілки, що не є споживачем. Також
апелянт вважає, що відсутність спору
між сторонами не є підставою для
відмови у видачі виконавчого листа.

У судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну
скаргу просив відхилити, а ухвалу суду
першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі,
у судове засідання не з'явилися, були
належним чином повідомлені про день,
час та місце апеляційного розгляду,
тому розгляд справи за апеляційною
скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення ОСОБА_3, вивчивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 31 травня 2010 року між КС
«Центр фінансових послуг» та ОСОБА_3
(позичальник) укладено кредитний
договір № В-9/0039/10/170/99, відповідно до
якого останньому видано кредит в
розмірі 13 180 грн. строком до 25 травня 2013
року зі сплатою 60 % річних за
користування кредитними коштами (а.с. 5).

Того ж дня з метою забезпечення
виконання ОСОБА_3 свої зобов'язань за
кредитним договором між КС «Центр
фінансових послуг», ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_7 укладено договори поруки,
відповідно до яких вони несуть
солідарну відповідальність за
невиконання ОСОБА_3 взятих на себе
зобов'язань.

Рішенням Постійно діючого
третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації «Право та
обов'язок» від 01.11.2013 стягнуто
солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 користь КС «Центр фінансових
послуг» заборгованість за кредитним
договором: суму неповернутої вчасно
частини кредиту в розмірі 0,02 грн. суму
несплачених вчасно процентів за період
з 04.08.2011 по 27.09.2013 в розмірі 2438,55 грн.,
витрат на правову допомогу в розмірі
1862,49 грн., третейського збору в розмірі
700,00 грн., суму нарахованої пені за
період з 04.08.2011 по 27.09.2013 в розмірі 5 011,37
грн.(а.с. 3-4).

Про день, час та місце розгляду справи
третейським судом та про ухвалене
рішення, відповідачі повідомлялися
повістками, направленими простою
кореспонденцією, що підтверджується
матеріалами третейської справи.

13 серпня 2013 ОСОБА_3 сплатив
заборгованість за кредитним договором
на суму 0,02 грн.

Постановляючи ухвалу, що оскаржується,
суд першої інстанції керувався ст.ст. 6,
56 Закону України «Про третейські суди»,
ст.ст. 389-10, 389-11 ЦПК України та виходив з
того, що на час ухвалення третейським
судом рішення був відсутній спір між
сторонами, а справа, у якій прийнято
рішення третейського суду, не
підвідомча третейському суду
відповідно до закону.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на таке.

Статтею 17 ЦПК України передбачено, що
сторони мають право передати спір на
розгляд третейського суду, крім
випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про
третейські суди» юридичні та/або
фізичні особи мають право передати на
розгляд третейського суду будь-який
спір, який виникає з цивільних чи
господарських правовідносин, крім
випадків, передбачених законом. Спір
може бути переданий на розгляд
третейського суду за наявності між
сторонами третейської угоди, яка
відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до вимог ст. 12 Закону
України «Про третейські суди»
третейська угода може бути укладена у
вигляді третейського застереження в
договорі, контракті або у вигляді
окремої письмової угоди.

З матеріалів справи вбачається, що 31
травня 2010 року між КС «Центр фінансових
послуг» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і
ОСОБА_6 була укладена додаткова угода
до кредитного договору № В-9/0039/10/170/99
від 31 травня 2010 року, відповідно до якої
сторони домовилися п. 7.2 кредитного
договору викласти у новій редакції, а
саме: «Всі спірні питання, пов'язані з
виконанням кредитного договору №
В-9/0039/10/170/99 від 31 травня 2010 року
вирішуватимуться шляхом їх розгляду
постійно діючим третейським судом
відповідно до регламенту третейського
суду (а.с. 6).

Такі ж зміни були внесені до договорів
поруки (а.с. 7, 8, 9).

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про третейські суди» (в
редакції Закону України № 2983-VІ від
03.02.2011 року) третейські суди в порядку,
передбаченому цим Законом, можуть
розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком справ у спорах щодо захисту
прав споживачів, у тому числі
споживачів послуг банку (кредитної
спілки).

Згідно з п.п. 22, 23 ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про захист прав споживачів» споживач -
фізична особа, яка придбаває, замовляє,
використовує або має намір придбати чи
замовити продукцію для особистих
потреб, безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язків найманого
працівника. Споживчий кредит - кошти, що
надаються кредитодавцем (банком або
іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання продукції.

На підставі п.п. 1,6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 квітня
1996 року № 5 «Про практику розгляду
цивільних справ за позовами про захист
прав споживачів» споживачем, права
якого захищаються на підставі Закону, є
лише громадянин (фiзична особа), котрий
придбає, замовляє, використовує або має
намір придбати чи замовити товари
(роботи, послуги) для власних побутових
потреб. Заява про захист прав споживача
має повністю відповідати вимогам ст.137
ЦПК України щодо форми й змісту
позовної заяви, зокрема, мiстити
вiдомості: про те, яке право споживача
порушено; коли і в чому це виявилося;
про способи захисту, які належить вжити
суду; про розмір сум, щодо яких заявлено
вимоги, з вiдповiдними розрахунками і
обґрунтуванням; про докази, що
підтверджують позов.

Таким чином, позовна заява про захист
прав споживача подається саме
споживачем у разі порушення його прав,
передбачених ст.ст. 4-15 Закону України
«Про захист прав споживачів».

КС «Центр фінансових послуг»
відповідно до Закону України «Про
захист прав споживачів» не є
споживачем і позовна заява про
стягнення заборгованості була подана
до третейського суду у зв'язку з
порушенням ОСОБА_3 умов кредитного
договору про стягнення заборгованості.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції помилково виходив з того, що
справа, у якій прийнято рішення
третейського суду, не підвідомча
третейському суду відповідно до
закону.

Відповідно до ст. 389-10 ЦПК України суд
відмовляє у видачі виконавчого листа
на примусове виконання рішення
третейського суду, якщо:

1) на день ухвалення рішення за заявою
про видачу виконавчого листа рішення
третейського суду скасовано судом;

2) справа, у якій прийнято рішення
третейського суду, не підвідомча
третейському суду відповідно до
закону;

3) пропущено встановлений строк для
звернення за видачею виконавчого
листа, а причини його пропуску не
визнані судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у
спорі, не передбаченому третейською
угодою, або цим рішенням вирішені
питання, які виходять за межі
третейської угоди. Якщо рішенням
третейського суду вирішені питання,
які виходять за межі третейської угоди,
то скасовано може бути лише ту частину
рішення, що стосується питань, які
виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною;

6) склад третейського суду, яким
прийнято рішення, не відповідав
вимогам закону;

7) рішення третейського суду містить
способи захисту прав та охоронюваних
інтересів, не передбачені законом;

8) постійно діючий третейський суд не
надав на вимогу суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про
права і обов'язки осіб, які не брали
участі у справі.

Таким чином, відсутність спору між
сторонами не є підставою для відмови у
видачі виконавчого листа примусове
виконання рішення третейського суду.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції помилково відмовив у
задоволенні заяви представника КС
«Центр фінансових послуг» про видачу
виконавчого листа примусове виконання
рішення третейського суду, оскільки
передбачені ст. 389-10 ЦПК України
підстави для відмови у видачі
виконавчого листа на примусове
виконання рішення Постійно діючого
третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації «Право та
обов'язок» від 01 листопада 2013 року
відсутні.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 2 ч. 2 ст. 307,
ст.ст. 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Кредитної спілки «Центр фінансових
послуг» за довіреністю - Маліч Аліни
Олександрівни - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 13 березня 2014 року - скасувати
та постановити нову ухвалу наступного
змісту:

Заяву представника Кредитної спілки
«Центр фінансових послуг» за
довіреністю - Логош ТетяниВасилівни
про видачу виконавчого листа на
примусове виконання рішення Постійно
діючого третейського суду при
Всеукраїнській громадській
організації «Право та обов'язок» від 01
листопада 2013 року у справі за позовом
Кредитної спілки «Центр фінансових
послуг» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про стягнення боргу за
кредитним договором - задовольнити.

Видати виконавчий лист на примусове
виконання рішення Постійно діючого
третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації «Право та
обов'язок» від 01 листопада 2013 року у
справі за позовом Кредитної спілки
«Центр фінансових послуг» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
боргу за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді