Київський районний суд м. Одеси
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/4963/14-ц
Провадження № 2/520/4238/14
Київський районний суд м. Одеси в
Головуючого - судді Куриленко О.М.
за участю секретаря - Баранової Ю.О..
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми
боргу за договором позики,
25.04.2014 року позивач звернулась до суду з
позовом, та просила суд ухвалити
рішення, яким: стягнути з ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який
проживає за адресою АДРЕСА_2 на користь
ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
проживаючої за адресою: АДРЕСА_1
заборгованість за договором позики у
розмірі основного боргу - 2 504 612 гривень;
стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, який проживає за адресою
АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 п'ять
процентів згідно Договору позики від
02.09.2010 року у розмірі 1 558 635 гривень;
стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, який проживає за адресою
АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
проживаючої за адресою: м. Одеса,
АДРЕСА_1 три процента річних з
простроченої суми за періоди з 31.01.2014
року по 24.04.2014 року та 06.03.2014 року по
24.04.2014 року у розмірі 27 378 гривень.

Свої вимоги мотивувала тим, що 02
вересня 2010 року між нею та ОСОБА_2 було
укладено договір позики, згідно якого
ОСОБА_2 позичив у неї грошові кошти у
сумі 100 000 дол. США, строком до 30
листопада 2013 року, з виплатою процентів
щомісячно у розмірі 5 % від суми позики.

Згодом, 03 травня 2011 року між позивачем
та ОСОБА_2 було укладено договір
позики, згідно якого ОСОБА_2 позичив у
неї грошові кошти у сумі 70 000 дол. США,
строком до 30 січня 2014 року.

Крім того, позивач вказує на те, що 05
листопада 2011 року між нею та ОСОБА_2
було укладено договір позики, згідно
якого ОСОБА_2 позичив у неї грошові
кошти у сумі 50 000 дол. США, строком до 05
березня 2014 року.

Позивач стверджує, що виплати ОСОБА_2 не
здійснював взагалі, а із закінченням
терміну позики, а саме 30.11.2013 року, 30.01.2014
року, 05.03.2014 року вона зверталась до
останнього з проханням повернути
грошові кошти, які він позичив,однак
відповідач не повернув їй грошові
кошти, чим порушив умови договору
позики. У зв'язку з чим позивач
звернулась до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про
час і місце судового розгляду
сповіщені належним чином у порядку
ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Позивач в судове засідання не
з`явилась, 29.05.2014 року надала до
канцелярії суду заяву, в якій позовні
вимоги підтримала у повному обсязі,
просила позов задовольнити та
розглянути справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з`явився, про час та місце його
проведення сповіщався належним чином,
причини неявки суду не повідомив, заяв
та клопотань про відкладення слухання
справи від нього до суду не надійшло.

При викладених обставинах суд вважає
за можливе розглянути справу у
відсутності відповідача, який
сповіщений про розгляд справи належним
чином, від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки,
ухваливши заочне рішення у справі, зі
згодою представника позивача, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України, так як надані матеріали є
повними і достатніми для розгляду
справи у відсутності відповідача.

Відповідно до ст. 225 ЦПК України
Київським районним судом м. Одеси була
постановлена ухвала про заочний
розгляд справи.

Розглянувши поданий позов, дослідивши
матеріали справи, суд доходить до
висновку про можливість задоволення
позову, виходячи з наступного.

Правовідносини по справі є
цивільно-правовими та врегульовані
Цивільним Кодексом України.

Як встановлено у судовому засіданні, 02
вересня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
було укладено договір позики, згідно
якого ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові
кошти у сумі 100 000 дол. США, строком до 30
листопада 2013 року, з виплатою процентів
щомісячно у розмірі 5 % від суми позики.

Згодом, 03 травня 2011 року між позивачем
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
договір позики, згідно якого ОСОБА_2
позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 70
000 дол. США, строком до 30 січня 2014 року.

Крім того, 05 листопада 2011 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір
позики, згідно якого ОСОБА_2 позичив у
ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 50 000 дол.
США, строком до 05 березня 2014 року.

На підтвердження укладення даних
договорів відповідачем 02 вересня 2010
року, 03 травня 2011 року та відповідно 05
листопада 2011 року були написані
розписки.

Як стверджує позивач, строк дії
зазначених договорів позики вже
закінчився, ОСОБА_2 борг визнає, обіцяє
його погасити, однак, до теперішнього
часу грошові кошти не повернув,
посилаючись на особисті майнові
труднощі.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
на підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, якій посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей. На
підтвердження зобов'язань відповідача
позивачем була надана боргова
розписка.

Згідно пояснень позивача, свої
зобов'язання за договором вона
виконала у повному обсязі, а саме
передала відповідачу гроші у
загальному розмірі 220 000 дол. США, а
відповідач зобов'язався повернути
гроші після закінчення дії договорів,
однак свої зобов`язання не виконав,
гроші не повернув

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (сплатити
гроші), а кредитор має право вимагати
від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов`язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Як вбачається зі ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Факт неповернення боргу
підтверджується тим, що боргові
документи (розписка) перебувають у
позивача, так як, відповідно до ч.3 ст. 545
ЦК України, тільки наявність боргового
документу у боржника підтверджує
виконання їм свого обов'язку.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика
вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Згідно умов договору позики від 02
вересня 2010 року сторони дійшли згоди
про те, що відповідач ОСОБА_2 повинен
був сплачувати щомісячно 5% від суми
боргу, що становлять 5000 дол. США

Отже з відповідача необхідно стягнути
також 195 000 дол. США = 5000 дол. США (5 % від
суми боргу) х 39 місяців (з 02.09.2010 року по
25.04.2014 року).

Договорами позики від 03.05.2011 року
(термін закінчення - 30.01.2014 року) та
05.11.2011 року (термін закінчення - 05.03.2014
року) проценти не встановлені тому
позивач просить стягнути 3 % річних за
прострочення грошового зобов'язання.

Як вбачається зі ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням трьох процентів річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Кількість прострочених днів з 31.01.2014
року по 24.04.2014 року становить 83 дня, 3 %
річних становлять - 2 504 612 гривень х 3 % :
365 днів на рік х 83 дня = 17 086 гривень.

Кількість прострочених днів з 06.03.2014
року по 24.04.2014 року становить 50 днів, 3 %
річних становлять - 2 504 612 грн. х 3% : 365
днів на рік х 50 днів = 10 292 гривень.

Таким чином з відповідача необхідно
стягнути 3 % річних з прострочених сум (70
000 дол. США та 50 000 дол. США), що складає 27
378 гривень (10 292 гривень + 17 086 гривень).

Статтею 533 ЦК України передбачено, що
грошове зобов`язання має бути виконано
у гривнях. Якщо у зобов`язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
стягненню у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок не
встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 192
ЦК законним платіжним засобом,
обов'язковим до приймання за
номінальною вартістю на всій території
України, є грошова одиниця України -
гривня.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судове
рішення у цивільній справі» від 18.12.2009
року, у зв'язку з цим при задоволенні
позову про стягнення грошових сум
суди повинні зазначати в
резолютивній частині рішення розмір
суми, що підлягає стягненню, цифрами
і словами у грошовій одиниці України
- гривні. Також у разі пред'явлення
позову про стягнення грошової суми в
іноземній валюті суду слід у
мотивувальній частині рішення навести
розрахунки з переведенням іноземної
валюти в українську за курсом,
встановленим Національним банком
України на день ухвалення рішення..

Отже сума боргу складається з суми
основного боргу - 220 000 дол. США , що за
курсом НБУ на день ухвалення рішення (100
доларів США=1177,5грн.) становить 2 590 500
гривень + 3 % річних передбачені ст. 625
ЦПК України, що складають 27 378 гривень +
195 000 дол. США (5 % передбачені договором
від 02.09.2010 року відсотків), що за курсом
НБУ на день ухвалення рішення
становить 2 296 125 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Крім того в силу вимог ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з сторони
понесенні нею і документально
підтверджені судові витрати.

Суд, вивчивши матеріали справи,
вислухавши позивача, доходить до
висновку про те, що в справі міститься
достатньо доказів для ухвалення
рішення про задоволення позову і
стягнення з відповідача
заборгованості за договорами позики
від 02 вересня 2010 року, 03 травня 2011 року
та 05 листопада 2011 року а також судові
витрати у розмірі 3 654 гривень за
подання позовної заяви.

З урахуванням вищевикладеного та
керуючисьст.ст. 7, 8, 10, 11, 15, 130, 209, 212-215, 223,
ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 533, 536, 611, 625,
1046, 1049, 1212,1214 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу за договором
позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, який проживає за адресою
АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
проживаючої за адресою: АДРЕСА_1
заборгованість за договорами позики у
розмірі - 220 000 дол. США, що за курсом НБУ
на день ухвалення рішення (100 доларів
США=1177,5грн.) становить 2 590500 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, який проживає за адресою
АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 п'ять
процентів згідно Договору позики від
02.09.2010 року у розмірі 195 000 дол. США, що за
курсом НБУ на день ухвалення рішення
становить 2 296 125 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, який проживає за адресою
АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 три
процента річних з простроченої суми за
періоди з 31.01.2014 року по 24.04.2014 року та
06.03.2014 року по 24.04.2014 року у розмірі 27 378
гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, який проживає за адресою
АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
проживаючої за адресою: АДРЕСА_1
судовий збір у розмірі 3 654 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
даного рішення.

Суддя
Куриленко О. М.