Справа № 644/9024/14-ц
Орджонікідзевський районний суд м.
головуючого - судді Глібко О.В.,
при секретарі - Омесь В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору дарування,
Позивачка звернулась до суду з позовом
до відповідачки про визнання договору
дарування недійсним. В обґрунтування
посилалась на той факт, що 21.09.2012 року
між позивачкою та відповідачкою було
укладено договір дарування,
реєстраційний № 5384. Позивачка вказує,
що вказаний договір було підписано нею
помилково, так як вона вважала, що
укладає договір довічного утримання, у
зв'язку із чим позивачка звернулась із
вищевказаним позовом до суду.
Позивачка у судове засідання не
з'явилась, про що надала суду заяву в
якій позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, просила суд розглядати
справу за її відсутності та в разі
неявки в судове засідання відповідачів
розглядати справу в заочному порядку.
Відповідачка в судове засідання не
з'явилась, про час і місце судового
засідання повідомлялась належним
чином, причину неявки суду не
повідомила, заперечень проти позову
суду не надала, заяви про відкладення
розгляду справи від неї до суду не
надходило. Зі згоди позивачки суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224
Суд, перевіривши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
Судом встановлено, що позивачці до 2010
року на праві власності належали
наступні об'єкти власності: ? частина
будинку АДРЕСА_4 в м. Харкові, три
кімнати № 253, 254, 256 в квартирі АДРЕСА_1. В
2010 році позивачка з хворобою серця
потрапила до лікарні. В цей час
відповідачка займалась питанням
продажу власності ОСОБА_1, а саме ОСОБА_2
написала до лікарні заяву-розписку, що
позивачка буде доліковуватись вдома та
запропонувала позивачці продати
належну їй ? частину житлового будинку
АДРЕСА_4 у м. Харкові, причиною висунула
необхідність сплатити заборгованість
по комунальним платежам за три кімнати
по АДРЕСА_6, на що позивачка погодилась.
Оформленням всіх необхідних
документів займалась відповідачка за
допомогою агента з нерухомості. Вони
підготували два договори, які були
посвідчені нотаріусом ХМНО ОСОБА_3
22.12.2010р., а саме договір купівлі-продажу
? частини будинку АДРЕСА_4 у м. Харкові
Гроші від вказаної угоди отримала
відповідачка. Також було укладено
за яким відповідачка отримала у
власність 45/100 частин будинку АДРЕСА_5 в
м. Харкові. Таким чином, після продажу
своєї власності позивачка не отримала
Кімнати № 253, 254, 256 у будинку АДРЕСА_6 у м.
Харкові відповідачка здавала в найм,
отримувала від квартирантів гроші, але
заборгованість вона не погасила.
Позивачка гроші, отримані від
квартирантів також не отримувала.
У червні 2011 року позивачка
запропонувала квартирантам звільнити
кімнати по АДРЕСА_6 у м. Харкові, та
переїхала туди жити.
грн., і відповідачка повідомила
позивачці, що вони заарештовані за
борги та запропонувала продати кімнати
по АДРЕСА_6 у м. Харкові, сплатити за ці
гроші борги, а позивачці купити
однокімнатну квартиру.
13.08.2012 року було укладено два договори,
що посвідчені нотаріусом ХМНО ОСОБА_4:
договір купівлі-продажу трьох кімнат
по АДРЕСА_6 у м. Харкові за суму
купівлі-продажу однокімнатної
квартири АДРЕСА_2 на ім'я позивачки,
право власності зареєстроване КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» 30.08.2012 року.
Близько місяця позивачка проживала у
відповідачки у трикімнатній квартирі
по АДРЕСА_7 в м. Харкові, тому що
квартира по АДРЕСА_3 не була звільнена
продавцями. Весь цей час відповідачка
вмовляла передати їй у власність
однокімнатну квартиру 1, що розташована
по АДРЕСА_3 у м. Харкові, за що обіцяла:
сплачувати комунальні платежі за
квартиру щомісячно; приносити
продукти; оплатити візити до
стоматолога; зробити ремонт у квартирі;
поміняти вікна і двері, сантехніку;
купляти необхідні ліки та доглядати
Позивачка погодилась на таку
пропозицію оскільки вважала, що буде
укладено договір, за яким відповідачка
буде її утримувати і тільки після
смерті позивачки зможе розпоряджатися
належною ОСОБА_1 квартирою.
21.09.2012 року між позивачкою та
відповідачкою було укладено договір,
посвідчений приватним нотаріусом ХМНО
Харківської області ОСОБА_5 В день
підписання договору позивачка не
розуміла суті цього договору і вважала,
що між нею та її донькою - ОСОБА_2
укладено договір довічного утримання,
та відповідно, до смерті ОСОБА_1 ОСОБА_2
буде здійснювати утримання і допомогу
На даний момент, позивачка фактично
зареєстрована і проживає у АДРЕСА_2. При
цьому, лише влітку 2013 року позивачці
стало відомо, що між сторонами було
укладено договір дарування, а не
довічного утримання.
Як вбачається із матеріалів цивільної
справи, позивачка з моменту укладання
договору і дотепер утримує себе
самостійно. Відповідачка жодного разу
не дала їй грошей для придбання
продуктів харчування та ліків, не
забезпечувала необхідними засобами
гігієни, не надавала необхідної
допомоги. Всі продукти харчування, ліки
та інші товари, які були необхідні,
позивачка купувала за власні кошти.
Комунальні платежі за квартиру
позивачка також оплачує за особисті
кошти. Також була змушена самостійно
ходити до магазину і на базар, щоб
купити продукти харчування, до аптеки,
щоб купити ліки. Вона самостійно
прибирає в квартирі, пере. Відповідачка
ніколи не цікавилася станом здоров'я
позивачки та її потребами. Наведені
вище обставини не були спростовані
Згідно ч.2 ст.651 ЦК України договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо
особа, яка вчинила правочин, помилилася
щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним.
Істотне значення має помилка щодо
природи правочину, прав та обов'язків
сторін, таких властивостей і якостей
речі, які значно знижують її цінність
або можливість використання за
цільовим призначенням.
Таким чином, судом встановлено, що
позивачка не розуміла суті укладеного
договору, вважала, що укладено договір
довічного утримання, а отже, помилялася
щодо природи вчиненого правочину.
На підставі викладеного, суд вважає,
позовні вимоги обґрунтовані, у зв'язку
із чим договір дарування суд визнає
На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 61, 209, 212, 214, 215, 224-227 ЦПК України,
ст. ст. 651, 229 ч.1 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору дарування -
задовольнити в повному обсязі.
Визнати недійсним договір дарування
однокімнатної квартири АДРЕСА_3,
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
посвідчений 21 вересня 2012 року
приватним нотаріусом ХМНО Харківської
області ОСОБА_5, реєстровий номер 5384.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його проголошення
(отримання) шляхом подання апеляційної
скарги до апеляційного суду
Харківської області через районний
суд.

Суддя:
О.В. Глібко