Справа № 203/1018/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі - Авраменко А.М.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача - Максименко
С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до Дніпропетровської
міської ради, третя особа - П'ята
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про визнання права власності в
порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2014 року до Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
звернувся позивач через свого
представника із вищезазначеним
позовом, в обґрунтування якого
послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
його бабуся ОСОБА_5, спадщину після
смерті якої прийняв її син - батько
позивача ОСОБА_6, за позовом якого
рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 11 лютого 2011 року
була визначена рівність розміру часток
його та ОСОБА_5 у праві власності на
квартиру АДРЕСА_1. Однак, ОСОБА_6, як
єдиний спадкоємець ОСОБА_5, не встиг
оформити за собою право власності на
вказану квартиру і ІНФОРМАЦІЯ_2 помер
під час пожежі у цій квартирі. Вогнем
знищено і всі правовстановлюючі
документи на квартиру. На підставі
викладених обставин, вказуючи, що він є
єдиним спадкоємцем після померлих
бабусі та батька, звернувся до
нотаріальної контори у встановлений
законом строк для прийняття спадщини,
однак, у видачі свідоцтва на право
власності на зазначену квартиру йому
було відмовлено, позивач просив суд
визнати за ним право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті свого батька ОСОБА_6 на загадану
квартиру.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги свого
довірителя підтримала, наполягала на
їх задоволенні.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечувала з
підстав неналежності відповідача,
оскільки останній прав позивача жодним
чином не порушував.

Третя особа в судове засідання не
з'явилась, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялась
належним чином.

Вислухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріали
цивільної справи, суд приходить до
наступного висновку на підставі
нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засідання встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 розпорядженням
органу приватизації від 05 січня 1999 року
№5/49-99 була передана у спільну сумісну
власність ОСОБА_5 та її сину ОСОБА_6 на
підставі їх заяви на приватизацію
квартири із видачею на ім'я вказаних
осіб відповідного свідоцтва про право
власності на житло від 05 січня 1999 року
(а.с.16, 78, 79, 99, 102, 105-106).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, в зв'язку
із чим відкрилась спадщина на належне
їй спадкове майно, зокрема на частку у
праві спільної сумісної власності на
вищевказану квартиру, єдиним
спадкоємцем за законом першої черги
якої був син померлої - ОСОБА_6, який 15
січня 2010 року звернувся до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. Однак, у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом нотаріус відмовив ОСОБА_6 із
посиланням не необхідність визначення
в судовому порядку розміру частки
померлого спадкодавця у спільній
сумісній власності на квартиру
АДРЕСА_1, яка є спадковим майном. (а.с.4,
98-101, 103)

11 лютого 2011 року рішенням Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська, яке
набрало чинності 22 лютого 2011 року,
задоволено частково позовні вимоги
ОСОБА_6, а саме: визначено, що розмір
частки померлого спадкодавця ОСОБА_5 у
праві спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1, яка (частка) увійшла
до складу спадщини, а також розмір
частки ОСОБА_6 у праві спільної
сумісної власності на ту ж квартиру
становлять по ? частки за кожним із
вказаних осіб. У зв'язку із визначенням
розміру часток право спільної сумісної
власності на квартиру припинено (а.с.36).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помирає, в зв'язку
із чим відкривається спадщина на
належне йому спадкове майно, єдиним
спадкоємцем першої черги за законом
якого є син спадкодавця - позивач у
даній цивільній справі ОСОБА_4, який 21
жовтня 2011 року звернувся до державної
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини із заявою про
прийняття такої спадщини. Однак,
державним нотаріусом 16 серпня 2013 року
було відмовлено у видачі повивачу
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_6 на
підставі відсутності
правовстановлюючого документу на
спадкове нерухоме майно - спірну
квартиру. (а.с.5-12, 17, 23, 29, 68-81)

При цьому, згідно копії лікарського
свідоцтва про смерть №522/Л ОСОБА_6 помер
внаслідок пожежі, яка сталась у спірній
квартирі. Під час цієї пожежі згоріли і
правовстановлюючі документи на цю
квартиру, про що зазначає сторона
позивача та що не спростовується
матеріалами справи. Крім того, ОСОБА_6
за життя не встиг здійснити державну
реєстрацію за собою, як за єдиним
власником, права власності на квартиру
АДРЕСА_1, в зв'язку із чим згідно довідок
КП ДМБТІ Дніпропетровської обласної
ради в інвентарній справі на нерухоме
майно містяться відомості про право
власності на спірну квартиру за ОСОБА_5
та ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 05 січня 1999
року, а витяг з реєстру прав власності
не оформлювався. (а.с.15, 18, 73, 108, 109)

Також судом встановлено, що спірна
квартира АДРЕСА_1 станом на 22 січня 2014
року має наступні технічні
характеристики: загальна площа 56,9 м2,
житлова площа 40,5 м2. Квартира
складається з: поз.1 - коридор площею 5,8
м2, поз.2 - туалет площею 0,8 м2, поз.3 - ванна
площею 1,9 м2, поз.4 - кухня площею 5,0 м2,
поз.5 - житлова кімната площею 17,6 м2, поз.6
- житлова кімната площею 10,4 м2, поз.7 -
коридор площею 2,1 м2, поз.8 - житлова
кімната площею 12,5 м2, поз.І - балкон
площею 0,8 м2. (а.с.19-21)

Правовідносини, які виникли між
сторонами, врегульовані нормами ЦК
України, Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», а також
Тимчасовим положенням про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, затвердженим Наказом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 року №7/5, яке регулювало
порядок державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно на час
виникнення спірних правовідносин (далі
- Тимчасове положення), Порядком
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженим
постановою КМУ від 17 жовтня 2013 року №868
(далі - Порядок).

Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст.328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом.

За змістом ст.ст.1216, 1217 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Нормами ст.ст.1258, 1261 ЦК України
визначено, що спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово. У першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Згідно ст.ст.1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України
право на спадкування виникає в день
відкриття спадщини, і спадкоємець за
заповітом чи за законом, який бажає
прийняти спадщину, але на час її
відкриття не проживав постійно із
спадкодавцем, має особисто подати
нотаріусу заяву про прийняття спадщини
у шестимісячний строк з часу відкриття
спадщини, яким, згідно ст.1220 ЦК України,
є день смерті спадкодавця.

Положеннями ст.1218 ЦК України
передбачено, що до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належать спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

За змістом ст.ст.181, 182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі (зокрема, квартиру),
обтяження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

Згідно п.1.2 Тимчасового положення, яке
діяло на момент виникнення спірних
правовідносин і регулювало питання
реєстрації права власності на нерухоме
майно, державна реєстрація прав - це
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно, а
також права власності на об'єкти
незавершеного будівництва шляхом
внесення відповідного запису до
Реєстру прав власності на нерухоме
майно.

Відповідно до Додатку №2 до
Тимчасового положення до
правовстановлюючих документів
належить також і рішення суду про
визнання права власності на об'єкти
нерухомого майна, про встановлення
факту права власності на об'єкти
нерухомого майна.

Пунктом 37 Порядку визначений перелік
документів, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно, які
подаються державному реєстратору для
здійснення державної реєстрації права
власності на нерухоме майно. До таких
документів належить також рішення
суду, що набрало законної сили, щодо
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно.

Згідно ст.19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація прав проводиться
зокрема на підставі рішень судів, що
набрали законної сили.

Оцінюючи дослідженні в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
вважає їх належними, допустимими та
достатніми для прийняття рішення у
справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому
засіданні на підставі вказаних доказів
фактичні обставини спірних
правовідносин в контексті викладених
норм законодавства, чинних на час
виникнення спірних правовідносин та
розгляду справи, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позову та
необхідність його задоволення. Правова
позиція суду ґрунтується на тому, що
наведеними вище положеннями закону в
якості умови для спадкування права
власності визначено належність
спадкодавцю такого права на час
відкриття спадщини. Отже, виходячи зі
змісту дефініції «державної
реєстрації прав», наведеній у п.1.2
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, приймаючи до уваги, що рішення
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 11 лютого 2011 року
набрало законної сили ще 22 лютого 2011
року, є правовстановлюючим документом,
яким визначено розмір залишеної ОСОБА_5
у спадок частки у праві власності на
спірну квартиру, а дану частку
успадкував єдиний спадкоємець ОСОБА_5 -
її син ОСОБА_6, який сам на той час був
другим співвласником спірної квартири,
в суду немає підстав вважати право
власності на квартиру АДРЕСА_1 таким, що
не виникло, а отже і не було набуте
ОСОБА_6 до моменту його смерті. Останнє,
приймаючи до уваги, що позивач є єдиним
спадкоємцем ОСОБА_6 за законом першої
черги та своєчасно подав до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини, свідчить про
перехід до нього в порядку спадкування
права власності на всю спірну квартиру,
а отже вказує на обґрунтованість
позовних вимог та зумовлює
необхідність їх задоволення.

Крім того, суд критично ставиться до
заперечень представника
Дніпропетровської міської ради про
неналежність даного відповідача,
оскільки у випадку неприйняття і не
оформлення спадкоємцями прав
власності на спірне спадкове нерухоме
майно у вказаного відповідача на
підставі ст.1277 ЦК України виникне право
на визнання такого майна відумерлим, що
потягне перехід його у власність
територіальної громади, від імені якої
діє даний відповідач.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.15, 16, 181, 182, 328, 1216-1218, 1220, 1223, 1258, 1261,
1268-1270, 1277 ЦК України, ст.19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень», п.37
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, п.1.2
Тимчасового положенням про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, ст.ст.10, 11, 57-61, 64, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_4 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 56,9 м2, житловою площею
40,5 м2, яка складається з: поз.1 - коридор
площею 5,8 м2, поз.2 - туалет площею 0,8 м2,
поз.3 - ванна площею 1,9 м2, поз.4 - кухня
площею 5,0 м2, поз.5 - житлова кімната
площею 17,6 м2, поз.6 - житлова кімната
площею 10,4 м2, поз.7 - коридор площею 2,1 м2,
поз.8 - житлова кімната площею 12,5 м2,
поз.І - балкон площею 0,8 м2.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст.223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги через Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Ф.Ф.
Маймур