Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/1956/14
Головуючий у 1 інстанції: Кравченко
Суддя-доповідач: Боєва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:
Боєвої В.В.,

Суддів
Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,

При секретарі:
Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою профспілки
«Працівники екстреної медичної
допомоги Запорізької області» на
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 11 березня 2014 року
за позовом ОСОБА_2 до Центрального
комітету профспілки «Працівники
екстреної медичної допомоги
Запорізької області», третя особа
Запорізька обласна рада про визнання
незаконним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
Центрального комітету профспілки
«Працівники екстреної медичної
допомоги Запорізької області» про
визнання незаконним та скасування
рішення № 2 від 08.06.2013 року,
постановленого відповідачем.

Позивач зазначав, що у червні 2013
року йому стало відомо про направлення
відповідачем до Запорізької обласної
ради вимоги про розірвання трудового
договору (контракту) з керівником
установи, яка підписана головою
Центрального комітету профспілки
«Працівники екстреної медичної
допомоги Запорізької області» ОСОБА_3
Вказана вимога була ним оскаржена до
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя.

Також позивач вказував, що 31.10.2013
року у судовому засіданні під час
розгляду Орджонікідзевським районним
судом м. Запоріжжя цивільної справи №
335/6315/13-ц за його позовом до
Центрального комітету профспілки
«Працівники екстреної медичної
допомоги Запорізької області»,про
визнання незаконної та скасування
вимоги, він дізнався про існування
рішення № 2 Центрального комітету
профспілки «Працівники екстреної
медичної допомоги Запорізької
області» від 08.06.2013 року, згідно якого
головою профспілки направлено вимогу
№ 30 про розірвання трудового договору
(контракту) з керівником КУ
«Територіальне медичне
об'єднання»Обласний центр екстреної
медичної допомоги та медичних
катастроф». Копію рішення він отримав
05.11.2013 року, що підтверджується
матеріалами цивільної справи №
335/6315/13-ц .

В оскаржуваному ним рішенні № 2 від
08.06.2013 року зазначено про системне
порушення ним чинного законодавства, а
саме про те, що він ухиляється від
розробки та укладання колективного
договору між працівниками екстреної
медичної допомоги Запорізької області,
яких представляє профспілка, при
працевлаштуванні лікаря ОСОБА_3
вимагав у останнього документи, які не
передбачені трудовим законодавством,
не визнає законність легалізації
об'єднання громадян профспілки, оказує
адміністративний тиск на працівників,
що є членами профспілки.

Однак це не відповідає дійсності,
оскільки на час прийняття цього
рішення він жодного разу не
притягувався до будь-якої
відповідальності за порушення
трудового законодавства. Двотижневий
строк на оскарження рішення ним не
пропущений

Посилаючись на ці обставини
просив визнати рішення №2 Центрального
комітету профспілки «Працівники
екстреної медичної допомоги
Запорізької області» від 08.06.2013 року
незаконним та скасуватФи його.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 11
березня 2014 року позов задоволено.

Визнано рішення №2 Центрального
комітету профспілки «Працівники
екстреної медичної допомоги
Запорізької області» від 08.06.2013 року
про звернення до Запорізької обласної
ради, як балансоутримувача Комунальної
установи «Територіальне медичне
об'єднання «Обласний центр екстреної
медичної допомоги та медицини
катастроф» Запорізької обласної ради
та Комунальної установи «Запорізька
станція екстреної (швидкої) медичної
допомоги»Запорізької обласної ради з
вимогою про звільнення керівника
ОСОБА_2 незаконним та скасовано.

Не погоджуючись з рішенням суду,
профспілка «Працівники екстреної
медичної допомоги Запорізької
області» подала апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

При вирішенні спору суд першої
інстанції вірно посилався на статтю 45
КЗпП України, якою передбачено, що на
вимогу виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника) власник
або уповноважений ним повинен
розірвати трудовий договір з
керівником підприємства, установи,
організації, якщо він порушує
законодавство про працю, про
колективні договори та угоди, Закон
України «Про професійні спілки, їх
права та гарантії діяльності».

Також суд посилався на статті 33, 38
Закону України «Про професійні спілки,
їх права та гарантії діяльності», якими
передбачено право профспілок, їх
об'єднань щодо притягнення до
відповідальності посадових осіб та
визначено повноваження виборного
органу первинної профспілкової
організації на підприємстві, в
установі, організації.

Задовольнивши позов ОСОБА_2, суд
виходив з того, що Центральний комітет
профспілки «Працівники екстреної
медичної допомоги Запорізької
області», приймаючи рішення № 2 про
звернення до Запорізької обласної ради
з вимогою про звільнення керівника
Комунальної установи „Територіальне
медичне об'єднання «Обласний центр
екстреної медичної допомоги та
медичних катастроф» ОСОБА_2, діяв поза
межами своїх повноважень. Також суд
дійшов висновку, що відсутні ознаки
систематичного порушення позивачем
ОСОБА_2 чинного трудового
законодавства України, яке б давало
підстави для звернення з вимогою про
розірвання трудового договору
(контракту) з керівником в порядку,
передбаченому статтею 45 КЗпП України.

Основний довід апеляційної скарги
профспілки «Працівники екстреної
медичної допомоги Запорізької
області» полягає в тому, що суд при
вирішенні спору не звернув увагу на те,
що оскаржуване рішення виборного
профспілкового органу ухвалено згідно
закону - в зв'язку з тим, що позивачем
було порушено законодавство про працю,
що підтверджується постановою
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 04.09.2013 року у справі №
335/8209/13-п про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
вчинення правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП України з
накладенням стягнення у вигляді
штрафу.

Такий довід апеляційної скарги є
таким, що не спростовує висновків суду
першої інстанції, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 08.06.2013 року
головою Центрального комітету
Профспілки «Працівники екстреної
медичної допомоги Запорізької
області» ОСОБА_3 до Запорізької
обласної ради направлено вимогу № 30
про розірвання трудового договору
(контракту) з керівником КУ
„Територіальне медичне об'єднання
«Обласний центр екстреної медичної
допомоги та медичних катастроф» ОСОБА_2
за те що, останній ухиляється від
розробки та укладання колективного
договору між працівниками екстреної
медичної допомоги Запорізької області,
яких представляє Профспілка
«Працівники екстреної медичної
допомоги Запорізької області», при
працевлаштуванні лікаря ОСОБА_3 ОСОБА_2
вимагав у останнього документи, які не
передбачені трудовим законодавством.
Крім того, як зазначалося в вимозі,
ОСОБА_2 не визнає законність
легалізації об'єднання громадян
профспілки, оказує адміністративний
тиск на працівників, що є членами
профспілки, а колективний договір
підписаний в КУ «Запорізька станція
екстреної (швидкої) медичної допомоги»
з порушеннями Закону України «Про
колективні договори та угоди» та
Закону України «Про професійні спілки,
їх права та гарантії їх діяльності».

Вказана вимога була направлена на
виконання рішення № 2 Центрального
комітету профспілки «Працівники
екстреної медичної допомоги
Запорізької області» від 08.06.2013 року (а.
с. 10-13)

Позивач ОСОБА_2, не погоджуючись з таким
рішенням, в позові зазначав, що в
рішенні вказано про системне порушення
ним трудового законодавства, проте,
він вважає, що не порушував взагалі
трудове законодавство.

Представник позивача в судовому
засіданні вказував на те, що
оскаржуване ОСОБА_2 рішення
постановлено некомпетентним органом -
Центральним комітетом, а не виборним
органом профспілки, як-то передбачено
законодавством та Статутом профспілки.

Згідно частини 1 статті 45 КЗпП України
на вимогу виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника) власник
або уповноважений ним орган повинен
розірвати трудовий договір з
керівником підприємства, установи,
організації, якщо він порушує
законодавство про працю, про
колективні договори та угоди, Закон
України «Про професійні спілки, їх
права та гарантії діяльності».

Статтею 38 Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності» визначено повноваження
виборного органу первинної
профспілкової організації на
підприємстві, в установі, організації.
Зокрема, за змістом пункту 9 частини 1
цієї статті виборний орган первинної
профспілкової організації на
підприємстві, в установі або
організації приймає рішення про
вимогу до роботодавця розірвати
трудовий договір (контракт) з
керівником підприємства, установи,
організації, якщо він порушує цей
Закон, законодавство про працю,
ухиляється від участі у переговорах
щодо укладення або зміни колективного
договору, не виконує зобов'язань за
колективним договором, допускає інші
порушення законодавства про
колективні договори.

Діяльність Профспілки «Працівники
екстреної медичної допомоги
Запорізької області» регламентована
Статутом цієї організації (а. с. 17-24;
164-166).

Пунктом 8.5 Статуту Профспілки
«Працівники екстреної медичної
допомоги Запорізької області»
встановлено, що виборним органом
первинної організації Профспілки,
через який вона здійснює свої
повноваження, є профспілковий комітет
(скорочено Профком) або Голова
первинної організації Профспілки. До
повноважень профкому (Голови)
первинної організації (згідно
підпункту 2 пункту 8.7 Статуту) належить
звернення з вимогою до
відповідних органів про
притягнення до відповідальності
посадових осіб за невиконання
колективного договору та згідно
підпункту 10) пункту 8.7 Статуту -
прийняття рішень про вимогу до
роботодавця розірвати трудовий
договір (контракт) з керівником
підприємства, установи, організації,
якщо він порушує законодавство про
працю (а. с. 165-166).

Пунктом 7 Статуту передбачено, що у
період між з'їздами вищим виборним
органом Профспілки є Центральний
комітет. Зі змісту підпункту 7.4 Статуту,
яким затверджено повноваження
Центрального комітету, вбачається, що
до компетенції Центрального комітету
не відноситься прийняття рішення про
вимогу до роботодавця розірвати
трудовий договір (контракт) з
керівником підприємства, установи,
організації, якщо він порушує
законодавство про працю (а. с. 164).

Тобто, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що Центральний
комітет профспілки «Працівники
екстреної медичної допомоги
Запорізької області», приймаючи
рішення № 2 про звернення до
Запорізької обласної ради з вимогою
про звільнення керівника Комунальної
установи „Територіальне медичне
об'єднання «Обласний центр екстреної
медичної допомоги та медичних
катастроф» ОСОБА_2, діяв поза межами
своїх повноважень (а. с. 123).

З матеріалів справи вбачається, що суд
першої інстанції, діючи у
відповідності до вимог статей 212, 213 ЦПК
України, правильно встановив
правовідносини, які склалися між усіма
учасниками справи, дав їм належну
правову оцінку, дослідив надані
сторонами докази, відповідно їх
оцінив та дійшов правильного висновку
щодо відсутності ознак систематичного
порушення позивачем ОСОБА_2 чинного
трудового законодавства України, яке б
давало підстави для звернення з
вимогою про розірвання трудового
договору (контракту) з керівником в
порядку, передбаченому статтею 45 КЗпП
України (а. с. 123- 123 на звороті).

Інший довід апеляційної скарги
стосується незгоди з тим, що
відповідачем зазначено Центральний
комітет профспілки «Працівники
екстреної медичної допомоги
Запорізької області», тобто, вищий
орган виборчого органу, який не є
юридичною особою. Згідно реєстраційних
документів юридичною особою є
Профспілка «Працівники екстреної
медичної допомоги Запорізької
області», тобто, апелянт вважає, що
Центральний комітет не може бути
відповідачем в справі.

Проте, такий довід апеляційної скарги
не знайшов підтвердження при
апеляційному розгляді, оскільки з
матеріалів справи видно, що позивачем
оскаржується рішення № 2 від 08.06.2013
року, яке постановлено саме
Центральним комітетом профспілки
«Працівники екстреної медичної
допомоги Запорізької області»
(Профспілки «Працівники ЕМД ЗО) та
підписане головою ЦК Профспілки
«Працівники ЕМД ЗО» ОСОБА_3 (а. с. 12).

Також апелянт вказує на те, що
позивачем пропущено двотижневий
строк, передбачений статтею 45 КЗпП
України для оскарження рішення
виборного органу первинної
профспілкової організації.

Цей довід апеляційної скарги
спростовується наступним.

В частині 2 статті 45 КЗпП України
вказано, якщо власник або
уповноважений ним орган, або керівник,
стосовно якого пред'явлено вимогу про
розірвання трудового договору, не
згоден з цією вимогою, він може
оскаржити рішення виборного органу
первинної профспілкової організації
(профспілкового представника) до суду у
двотижневий строк з дня отримання
рішення. У цьому разі виконання вимоги
про розірвання трудового договору
зупиняється до винесення судом
рішення.

Тобто, зі змісту цієї правової норми
вбачається, що керівнику, стосовно
якого пред'явлено вимогу про
розірвання трудового договору, має
бути вручена копія такого рішення.

Проте, з пояснень сторін та з
матеріалів справи вбачається, що копія
рішення № 2 від 08.06.2013 року ОСОБА_2 не
вручалася та не направлялася будь-яким
встановленим порядком на його адресу,
тобто, ОСОБА_2 взагалі не знав про таке
рішення.

Про існування цього рішення
представнику ОСОБА_2 стало відомо лише
під час розгляду цивільної справи
№335/6315/13-ц (за позовом ОСОБА_2 до
Центрального комітету профспілки
«Працівники екстреної медичної
допомоги Запорізької області»,про
визнання незаконної та скасування
вимоги) - в судовому засіданні, яке
відбулося в Орджонікідзевському
районному суді 31.10.2013 року.

Зазначене підтверджується
матеріалами цивільної справи
№335/6315/13-ц, яка досліджувалася судом
першої інстанції. До апеляційного суду
з суду першої інстанції справа
№335/6315/13-ц, надійшла в якості додатку до
даної справи (а. с. 132).

При підготовці справи до апеляційного
розгляду копії відповідних аркушів
справи №335/6315/13-ц були долучені до
матеріалів апеляційного провадження
(а. с. 157-166).

Зі змісту журналу судового засідання
від 31.10. 2013 року, який знаходиться у
матеріалах цивільної справи №335/5174/13-ц,
вбачається, що відповідач надав суду
копії вимоги та рішення № 2 від 08.06.2013
року, реєстраційні документи та Статут
лише в засіданні суду, яке відбулося
31.10.2013 року. Вказані письмові докази
були засвідчені підписом голови ЦК
Профспілки «Працівники ЕМД ЗО» ОСОБА_3
та печаткою 30.10.2013 року - напередодні
судового засідання (а. с. 160).

Зі змістом рішення № 2 від 08.06.2013 року
ОСОБА_2, який 31.10.2013 року не брав участі
в судовому засіданні, зміг
ознайомитися лише після отримання його
представником копії цього рішення з
матеріалів справи, що підтверджується
заявою представника позивача,
зареєстрованою канцелярією
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя 04.11.2013 року (а. с. 161).

Таким чином, ОСОБА_2, отримавши копію
рішення № 2 від 08.06.2013 року 04.11.2013 року та
не погодившись з цим рішенням, 11.11.2013
року подав до суду дану позовну
заяву щодо визнання незаконним та
скасування зазначеного рішення, тобто,
позивачем не був пропущений
двотижневий строк для оскарження
рішення № 2 від 08.06.2013 року.

Навіть, якщо вважати, що ОСОБА_2
теоретично мав змогу ознайомитися зі
змістом рішення № 2 від 08.06.2013 року
після закінчення судового засідання,
яке відбулося 31.10.2013 року, то і в такому
разі він, звернувшись до суду з позовом
11.11.2013 року, не пропустив передбачений
законом двотижневий строк для
оскарження рішення (а. с. 160; 2).

Із апеляційної скарги вбачається, що
інші доводи не мають належного
обґрунтування у чому полягає порушення
вимог матеріального і процесуального
права, а тому не дають підстав для
висновку щодо незаконності чи
неправильності оскаржуваного
судового рішення.

За таких обставин судова колегія
вважає, що підстав для скасування
рішення суду першої інстанції не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу профспілки
«Працівники екстреної медичної
допомоги Запорізької області»
відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 11 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: