Справа № 219/1508/2014-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року. Артеміський
міськрайонний суд Донецької області
в складі: головуючого - судді:
Букрєй С.П.

при секретарі:
Лосинської І.М.

з участю позивача:
ОСОБА_1

відповідача:
ОСОБА_2

представника відповідача:
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Артемівську справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про поділ спільного майна
подружжя в якому вказує, що з
відповідачем ОСОБА_2 перебувала у шлюбі
з 03 вересня 1994 року по 02.07.2013 року. З
метою покращення житлових умов їх
сім»ї 16 січня 1998 року вони придбали
квартиру АДРЕСА_1 за договором міни,
який було оформлено на ім»я
відповідача. Оскільки вказану квартиру
вони придбали за час шлюбу, то
відповідно до вимог ст..ст. 22, 28 Кодексу
про шлюб та сім»ю України, вона вважає,
що за нею повинно бути визнано право
особової власності на ? частину
вказаної квартири, яка є їх спільною
сумісною власністю.

В судовому засіданні позивачка
підтримала свої позовні вимоги у
повному обсязі пояснивши, що вважає, що
вказана квартира є їх спільною
сумісною власністю, оскільки була
придбана за час шлюбу, незважаючи на
те, що вона придбана за договором міни
на квартиру АДРЕСА_2, яка була
подарована відповідачу в 1996 році.

Відповідач та його представник
заперечують проти позовних вимог у
повному обсязі та пояснили, що вони
вважають, що квартира АДРЕСА_1 належить
відповідачу на праві особистої
приватної власності оскільки вона
придбана саме відповідачем за
договором міни на квартиру АДРЕСА_2,
яка була подарована йому в 1996 році.
Таким чином він обміняв свою особисту
приватну власність придбавши на праві
особистої приватної власності іншу
квартиру за договором міни без
додаткових витрат.

Вивчивши матеріали справи,
вислухавши обґрунтування позовних
вимог позивачкою, заперечення
відповідача та його представника,
з*ясувавши обставини справи та
дослідивши надані сторонами докази,
суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що квартира
АДРЕСА_2 належала ОСОБА_2 на праві
особистої приватної власності на
підставі договору дарування,
посвідченого Першою Артемівською
державною нотконторою 07.02.1996 року, що
підтверджується п.3 договору міни
квартир від 16.01.1998 року, що не
оспорюється у судовому засіданні
позивачкою.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про
шлюб та сім»ю України, з урахуванням
часу укладання договору дарування (1996
рік), за час шлюбу сторін, майно, яке
належало кожному із подружжя до
одруження, а також одержане ним під час
шлюбу в дар або в порядку успадкування,
є власністю кожного із них.

Таким чином судом встановлено, що
квартира АДРЕСА_2 належала відповідачу
на праві особистої приватної власності
оскільки була одержана відповідачем
під час шлюбу в дар.

Відповідно до ст.. 24 ч.3 Кодексу
про шлюб та сім»ю України кожний з
подружжя самостійно володіє,
користується і розпоряджається
належним йому роздільним майном.

Як вбачається з договору міни
квартирами від 16 січня 1998 року,
відповідач розпорядився своєю
особистою приватною власністю та
здійснив обмін квартири АДРЕСА_2, яка
належала відповідачу на праві
особистої приватної власності,
отримавши на праві особистої приватної
власності іншу квартиру АДРЕСА_1 без
здійснення доплат, що підтверджується
п.5 вказаного договору міни.

Таким чином сукупність доказів
по справі у повній мірі підтверджують
той факт, що придбавши за вказаним
договором міни квартиру в період шлюбу,
але за рахунок своєї особистої
власності, без здійснення доплат, т.т.
без витрат спільних коштів сім»ї, цю
квартиру не можно вважати майном, яке
нажите під час шлюбу, т.т. спільною
сумісною власністю.

Суд вважає, що при таких
обставинах позивачка не має права на
поділ квартири АДРЕСА_1, т.т. майна, що не
є об»єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Керуючись ст.ст. 10,11,16, 79, 88, 208,
209, 212-215 ЦПК України; ст..ст. 22, 24 ч.3
Кодексу про шлюб та сім»ю України;
ст..ст. 57 Сімейного кодексу України, -

В И
Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання квартири АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2;
про визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
особистої власності по 1/2 частині
квартири АДРЕСА_1 - залишити без
задоволення.

Рішення у повному обсязі виготовлено
02 червня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через
Артемівський міськрайонний суд шляхом
подачі апеляції в 10-денний строк з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10-ти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
С.П.Букрєй