У х в а л а

іменем україни

28 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна
В.М.,

Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
навчально-методичного центру
цивільного захисту та безпеки
життєдіяльності Одеської області про
поновлення на роботі та виплату
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 05 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області
від 26 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до
навчально-методичного центру
цивільного захисту та безпеки
життєдіяльності Одеської області про
поновлення на роботі та виплату
заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 05 лютого 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 26 березня 2014 року, у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права й неправильним
застосуванням норм матеріального
права, та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги в
повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
позові, з висновками якого погодився
апеляційний суд, на підставі доказів,
наданих сторонами й належним чином
оцінених судом (ст. 212 ЦПК України),
дійшов висновку про те, що звільнення
позивача на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України було проведено з дотриманням
вимог трудового законодавства.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 05 лютого 2014 року та ухвала
апеляційного суду Одеської області від
26 березня 2014 року ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень, не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,
рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 05 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області
від 26 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
М.В.
Дем'яносов

Судді:
В.М.
Коротун

С.П. Штелик