АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/1727/2014
інстанції: Тимченко О.В.
Доповідач: Бездрабко В.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2014 року червня місяця 05 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Бездрабко
В.О.Суддів:Прокопчук Л.П. Борка А.Л.при
секретарі:Сікорі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» на рішення Новотроїцького
районного суду Херсонської області від
27 червня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» про
стягнення заборгованості по вкладу,

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що між нею та ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» були укладені договори
банківських вкладів від 12 вересня 2005
року та від 18 листопада 2005 року, на
виконання умов яких вона внесла на
відповідні рахунки кошти у загальному
розмірі 106045,00 грн. з нарахуванням 12,5 %
річних.

18 листопада 2005 року нею знято з рахунку
грошові кошти у сумі 60000,00 грн, залишок
на депозитних вкладах склав 46045,00 грн.

У 2007 році позивач зверталась до банку
із заявою про переоформлення вкладів,
проте їй відмовили у поверненні коштів,
мотивуючи тим, що їх було викрадено
працівниками банку ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Позивач просила суд стягнути з
відповідача суму банківського вкладу у
розмірі 46045,00 грн, відсотки за
користування коштами у розмірі 42673,62
грн, компенсацію за знецінення
коштів внаслідок інфляції у розмірі
35224,43 грн, моральну шкоду у розмірі 10000,00
грн. та понесені витрати на правову
допомогу у сумі 300,00 грн.

Рішенням Новотроїцького районного
суду Херсонської області від 27 червня
2013 року позов задоволено частково,
ухвалено стягнути з публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» на користь ОСОБА_6 суму
вкладу у розмірі 46045,00 грн, відсотки за
користування грошовими коштами у
розмірі 42673,62 грн, компенсацію за
знецінення внаслідок інфляції у
розмірі 35224,43 грн, витрати на правову
допомогу у розмірі 300,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль», посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 17 вересня 2013
року змінено рішення Новотроїцького
районного суду Херсонської області від
27 червня 2013 року шляхом зменшення суми
коштів, що підлягають стягненню з ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» на користь
ОСОБА_6 з 125642,48 грн. до 90418,05 грн.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 02 квітня 2014 року
рішення апеляційного суду Херсонської
області від 17 вересня 2013 року в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про стягнення інфляційних витрат
скасовано, справу в цій частині
передано до суду апеляційної
інстанції.

В іншій частині рішення
апеляційного суду від 17 вересня 2013 року
залишено без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з"явилися в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги щодо стягнення інфляційних
витрат, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга в цій частині
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити, у тому
числі, суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що 12
вересня 2005 року між ОСОБА_6 та
акціонерним поштово-пенсійним банком
«Аваль», правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», укладено
договір № на вклад «Пенсія для
пенсіонерів», днем закінчення вкладу
визначено 13 вересня 2006 року.

З ощадної книжки позивачки вбачається,
що 12 вересня 2005 року на зазначений
рахунок нею була внесена сума 50400,00 грн,
а станом на 07 травня 2007 року залишок по
рахунку становив 76883,00 грн.

18 листопада 2005 року між ОСОБА_6 та
акціонерним поштово-пенсійним банком
«Аваль», правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», укладено
договір №2 на вклад «Пенсія для
пенсіонерів», днем закінчення вкладу
визначено 19 листопада 2006 року.

З ощадної книжки позивачки, 18 листопада
2005 року на вказаний рахунок нею була
внесена сума 21500,00 грн, а станом на 18
квітня 2007 року залишок на цьому рахунку
становив 90975,00 грн.

12 липня 2007 року ОСОБА_6 звернулась до
відповідача із заявою про
переоформлення вкладів на загальну
суму 167858,00 грн., проте у листі № 14/865 від
06 серпня 2007 року банк повідомив
позивача, що на її рахунках не
обліковуються кошти в сумі 167858,00 грн.
та не встановлено надходження на
баланс банку коштів у сумі 46045,00 грн.
Позивачці рекомендовано звернутися до
органів прокуратури із заявою про
розслідування даного факту.

Вироком Чаплинського районного суду
Херсонської області від 12 березня 2012
року, який був змінений в частині
призначення покарання ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 02 жовтня 2012 року, до позбавлення
волі було засуджено ОСОБА_7 та ОСОБА_8
Вироком встановлено, що працівниками
банку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було вчинення
розкрадання коштів з рахунків
відкритих на ім'я ОСОБА_6

Встановивши факт укладення між
сторонами договорів банківського
вкладу, та відмови банку повернути
ОСОБА_6 залишок коштів на її рахунках
разом із нарахованими відсотками, суд
першої інстанції, ухвалюючи рішення в
частині задоволення позовних вимог про
стягнення на користь позивачки
інфляційних витрат у розмірі вимог
позовних вимог про стягнення на
користь позивачки 35224,43грн. інфляційних
витрат, обґрунтовано виходив з
порушення банком грошових зобов'язань
за договорами та настання у зв'язку з
цим відповідальності передбаченої ч.2
ст.625 ЦК України.

Висновок суду першої інстанції в
зазначеній частині відповідає
правовій позиції, викладеній в
постанові Верховного Суду України від
29 травня 2013 року у справі №6-39цс13,
яка в силу ст.360-7 ЦПК України є
обов'язковою для всіх судів України.

З огляду на наведене, колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги в частині оскарження рішення
суду щодо стягнення з банку на користь
ОСОБА_6 інфляційних витрат, висновки
суду не спростовують і не містять
посилання на нові факти чи засоби
доказування, які б вказували на
незаконність ухваленого у цій частині
рішення, а тому підлягають відхиленню.

Рішення суду в частині стягнення
інфляційних витрат постановлено з
дотриманням норм процесуального права
та відповідно до норм матеріального
права, що регулюють спірні
правовідносини і підстав для його
скасування чи ухвалення нового рішення
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» відхилити.

Рішення Новотроїцького районного суду
Херсонської області від 27 червня 2013
року в частині стягнення з публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» на користь ОСОБА_6
інфляційних витрат у розмірі 35224,43грн.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :