Справа № 750/883/14 Провадження №
22-ц/795/831/2014 Головуючий у I інстанції:
Требух Н. В.Категорія: цивільна
Доповідач: Харечко Л. К.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

05 травня 2014 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області
у складі:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Зінченко С.П., Вінгаль В.М.,

при секретарі - Шкарупі Ю.В.,

за участю: прокурора Копистко Н.В.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Дубатовк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу Комунального
лікувально-профілактичного закладу
„Чернігівський обласний центр
радіаційного захисту та оздоровлення
населення" Управління охорони здоров'я
Чернігівської облдержадміністрації на
рішення Деснянського районного суду
міста Чернігова від 12 лютого 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Комунального
лікувально-профілактичного закладу
„Чернігівський обласний центр
радіаційного захисту та оздоровлення
населення" Управління охорони здоров'я
Чернігівської облдержадміністрації
про скасування рішення,

в с т а н о в и
в:

Рішення Деснянського районного суду
міста Чернігова від 12 лютого 2014 року
позов ОСОБА_3 до Комунального
лікувально-профілактичного закладу
„Чернігівський обласний центр
радіаційного захисту та оздоровлення
населення" Управління охорони здоров'я
Чернігівської облдержадміністрації
про скасування рішення, задоволено.

Скасовано рішення Чернігівської
обласної спеціалізованої
лікарсько-консультаційної комісії для
дорослих по встановленню причинного
зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з
дією іонізуючого випромінювання та
інших шкідливих чинників внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС
комунального лікувально -
профілактичного закладу
„Чернігівський обласний центр
радіаційного захисту та оздоровлення
населення" Управління охорони здоров'я
Чернігівської облдержадміністрації
від 29.02.2012 року (протокол № 8) про
скасування експертного висновку № 32
від 07.03.2007 року, яким встановлено
причинний зв'язок захворювання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на рак щитовидної залози з
наслідками Чорнобильської катастрофи.

Не погоджуючись з рішенням суду,
Комунальний лікувально-профілактичний
заклад „Чернігівський обласний центр
радіаційного захисту та оздоровлення
населення" Управління охорони здоров'я
Чернігівської облдержадміністрації
звернувся до апеляційного суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
вказане рішення скасувати та ухвалити
нове рішення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що висновок суду про наявність
підстав для задоволення позову не
відповідає фактичним обставинам
справи, зокрема, що на момент розгляду
медичної справи ОСОБА_3 в облспец. ЛКК
07.03.2007 року вона не мала посвідчення
постраждалого внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Крім того, апелянт вказує, що судом не
враховано право Комісії повторного
розгляду медичних справ та те, що при
прийнятті рішення про скасування
експертного висновку було враховано
роз'яснення Міністерства праці та
соціальної політики України, надані
Міністерству охорони здоров'я України
щодо порядку віднесення (невіднесення)
до категорії потерпілих осіб громадян,
які в дитячому віці отримали дозу
опромінювання щитоподібної залози
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Вислухавши суддю-доповідача, осіб, які
брали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не може бути задоволеною,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок аварії на
Чорнобильський АЕС в 1986 році отримала
дозу опромінення щитовидної залози
радіаційним йодом, яка перевищує рівні,
встановлені Міністерством охорони
здоров'я України, у зв'язку з чим
останній як дитині, яка потерпіла від
Чорнобильської катастрофи, на підставі
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» надано статус потерпілої
від Чорнобильської катастрофи.

У 2007 році у зв'язку з захворюванням на
променеву хворобу (рак щитовидної
залози) та втратою працездатності
позивачу було встановлено 3 групу
інвалідності та обласною
спеціалізованою
лікарсько-консультативною комісією
для дорослих по встановленню
причинного зв'язку хвороб,
інвалідності та смерті з дією
іонізуючого випромінювання та інших
шкідливих чинників внаслідок аварії на
ЧАЄС при комунальному
лікувально-профілактичному закладі
«Чернігівський обласний центр
радіаційного захисту та оздоровлення
населення» на підставі «Переліку
хвороб, при яких може бути встановлений
причинний зв'язок з дією іонізуючого
випромінення та інших шкідливих
чинників внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС», затвердженого
наказом МОЗ № 150 від 17 травня 1997 року та
на підставі п. З абзацу 3 ст. 12 закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
встановлено причинний зв'язок між
захворюванням та аварією на ЧАЕС.

На підставі постанови КМУ № 674 від 02
грудня 1992 року «Про порядок віднесення
деяких категорій громадян до
відповідних категорій осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу був наданий
статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
та на підставі ст. 65 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
постанови КМУ № 51 від 20 січня 1997року
«Про порядок видачі посвідчень особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивачу
було видано посвідчення особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи категорії 1 серії НОМЕР_1 від
12.06.2007 року.

29 лютого 2012 року на засіданні
Чернігівської обласної
спеціалізованої ЛКК прийняте рішення,
яке оформлене протоколом № 8, про
скасування попереднього рішення про
причинний зв'язок захворювання на рак
щитовидної залози ОСОБА_3, прийняте на
підставі експертного висновку № 32 від
07.03.2007 року. Вказане рішення мотивовано
тим, що на момент розгляду медичної
справи обласною спеціалізованою ЛКК
ОСОБА_3 не мала статусу постраждалої
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідно до ст. 11 закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої
інстанції виходив з того, що при
скасуванні експертного висновку
Чернігівською обласною
спеціалізованою ЛКК порушено вимоги
наказу МОЗ № 150 від 17.05.1997 року, в якому
зазначений перелік хвороб, при яких
встановлюється причинний зв'язок з
дією іонізуючого випромінювання та
інших шкідливих чинників у дорослого
населення, яке постраждало внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС, серед
яких є рак щитоподібної залози, беручи
до уваги те, що позивач з 1995 року має
статус постраждалої від
Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується відповідним
посвідченням, місцевий суд вважав
позов обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню.

З таким висновком погоджується і
апеляційний суд, оскільки він
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону та обставинам
даної справи.

Згідно ст.12 закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" на встановлення причинного
зв'язку між погіршенням стану здоров'я
і встановленням інвалідності та
наслідками Чорнобильської катастрофи
мають право особи, яким після
досягнення повноліття не буде надано
відповідно до частини першої статті 11
цього Закону статусу потерпілих від
Чорнобильської катастрофи, з числа,
зокрема, хворих на рак щитовидної
залози.

Статтею 14 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" визначено категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, для
встановлення пільг і компенсацій. Так,
інваліди з числа учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС та потерпілих від Чорнобильської
катастрофи (статті 10, 11 і частина третя
статті 12), щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, хворі
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу, відносяться до
категорії 1.

Згідно п. 32 спільного наказу МОЗ і МЧС №
166/129 від 30.05.1997 року «Про удосконалення
системи експертизи по встановленню
причинного зв'язку хвороб,
інвалідності і смерті з дією
іонізуючого випромінення та інших
шкідливих чинників внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС» експертиза
медичної документації повинна
здійснюватись після повного та
всебічного медичного обстеження
постраждалого, проведення необхідних
досліджень, визначення клініко -
функціонального діагнозу.

Як передбачено наказом МОЗ №166/129 від 30
травня 1997 року спеціалізована ЛКК
створюється для реалізації та
забезпечення виконання ст. 12 закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, виходячи з системного
аналізу статей 11 та 12, 14 Закону України
„Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
встановлення причинного зв'язку між
погіршенням стану здоров'я і
встановленням інвалідності та
наслідками Чорнобильської катастрофи
особам, хворим на захворювання
щитовидної залози, не виключається і за
відсутності посвідчення особи,
постраждалої внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Виходячи з ієрархії норм права,
оскільки вимоги пункту 27 Положення
„Про систему експертизи по
встановленню причинного зв'язку
хвороб, інвалідності і смерті з дією
іонізуючого випромінювання та інших
шкідливих чинників внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС" щодо наявності
посвідчення „Потерпілий від
Чорнобильської катастрофи" суперечило
ст.12 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", то комісія повинна була
керуватися безпосередньо вимогами ст.
12 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Крім того, безпідставними є і доводи
апелянта про наявність у Комісії права
на повторний розгляд медичної справи,
оскільки згідно п.39 Положення такий
перегляд можливий лише у випадку зміни
стану здоров'я і працездатності
постраждалого або при виявленні фактів
зловживань чи помилок, котрих
припустилися при встановленні
причинного зв'язку, а за наявності
конфліктної ситуації, що мало місце і з
медичною справою ОСОБА_3, справа на той
час підлягала передачі для розгляду до
Київської регіональної міжвідомчої
експертної комісії.

При цьому, апеляційний суд враховує, що
наявність причинного зв'язку хвороби
позивача з дією іонізуючого
випромінювання внаслідок аварії на
ЧАЕС підтверджено експертним
висновком Центральної міжвідомчої
експертної комісії МОЗ та МНС України
по встановленню причинного зв'язку
хвороб, що привели до інвалідності та
смерті з дією іонізуючого
випромінювання та інших шкідливих
чинників внаслідок аварії на
Чорнобильській АЄС від 24.09.2013 року № 7,
вхідний № 611-6639, на яку згідно п. 4
спільного Наказу Міністерства охорони
здоров'я України та Міністерства
надзвичайних ситуацій України від
10.10.2012 року № 789/1248 покладено виконання
завдань ліквідованих регіональних
міжвідомчих комісій, зокрема і
Чернігівської обласної
спеціалізованої
лікарсько-консультативної комісії.

За таких обставин, оскільки відповідач,
порушуючи процедуру повторного
перегляду медичних справ, безпідставно
скасував експертний висновок
лікарсько-консультативної комісії від
07.03.2007 року № 32, чим порушив права
позивача, районний суд дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав для її задоволення і
скасування рішення суду, яке ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Враховуючи вищевказане, відповідно до
ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Комунального
лікувально-профілактичного закладу
„Чернігівський обласний центр
радіаційного захисту та оздоровлення
населення" Управління охорони здоров'я
Чернігівської облдержадміністрації
відхилити.

Рішення Деснянського районного суду
міста Чернігова від 12 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Головуючий:
Судді: