У х в а л а

іменем україни

17 лютого 2014 року
м. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Амелін В.І., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2, подану в
інтересах ОСОБА_3, на рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 23 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 грудня
2013 року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» (далі - ПАТ
«Державний ощадний банк України») до
ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

У січні 2013 року ПАТ «Державний ощадний
банк України» звернулося до суду з
вищезазначеним позовом, посилаючись на
те, 21 січня 2008 року між ВАТ
«Державний ощадний банк України»,
правонаступником якого є ПАТ
«Державний ощадний банк України», та
ОСОБА_4 було укладено кредитний договір
№790/1, відповідно до якого позивач
зобов'язався надати ОСОБА_4 кредит у
розмірі 81 504 грн строком до 20 січня 2013
року, а ОСОБА_4 прийняв на себе
зобов'язання сплачувати проценти за
користуванням кредитом у розмірі 14,0%
річних та здійснювати повернення
кредиту щомісячними платежами
відповідно до графіку. Окрім того, між
банком та ОСОБА_4 було укладено договір
застави майна №790/1а.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вищевказаним кредитним
договором між ПАТ «Державний ощадний
банк Україна» та ОСОБА_3 був укладений
договір поруки, згідно якого остання
прийняла на себе зобов'язання
солідарно відповідати перед банком за
виконання ОСОБА_4 зобов'язань за
кредитним договором №790/1. У зв'язку з
невиконанням ОСОБА_4 умов кредитного
договору, на його адресу було
направлено претензію №1968 від 14
липня 2009 року щодо повного погашення
заборгованості по кредиту, претензія
була отримана боржником особисто, але
своїх зобов'язань останній не виконав.
Таким чином, сума заборгованості
відповідачів перед позивачем за
кредитним договором №790/1 від 21 січня 2008
року становить 49 527,85 грн, яку позивач
просив стягнути з відповідачів в
солідарному порядку.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
23 вересня 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 грудня
2013 року, позовні вимоги задоволено
частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Державний ощадний
банк України» заборгованість за
кредитним договором 49 527,85 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, яка діє в
інтересах ОСОБА_3, просить скасувати
оскаржувані судові рішення та ухвалити
нове рішення про часткове задоволення
позовних вимог, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Керуючись ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, яка діє в інтересах
ОСОБА_3, у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.І. Амелін