Справа № 206/3518/14-ц
Провадження № 4-с/206/21/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2014 р. Самарський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді
Кушнірчук Р.О.

за участю секретаря
Ковтун Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську скаргу
ОСОБА_1 на дії державного виконавця
Самарського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Гаджиєвої
Есміри Мубаріз кизи, заінтересована
особа - ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

2 червня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вказаною скаргою, в якій просить
суд визнати протиправною
бездіяльність державного виконавця
Самарського ВДВС Дніпропетровського
міського управління юстиції Гаджиєвої
Есміри Мубаріз Кизи щодо не
встановлення ОСОБА_4 (боржнику у
виконавчому провадженні № 43282936) строку
для самостійного виконання рішення
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 15.04.2014 року та
зобов'язати державного виконавця
Самарського ВДВС Дніпропетровського
міського управління юстиції Гаджиєву
Есміру Мубаріз Кизи встановити ОСОБА_4
(боржнику у виконавчому провадженні №
43282936), у відповідності з вимогами ст. 25
Закону України «Про виконавче
провадження», строк для самостійного
виконання рішення Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
15.04.2014 року (а.с.1-4).

В судовому засіданні скаржник та її
представник підтримали скаргу.

Державний виконавець Самарського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Гаджиєва Есміра
Мубаріз кизи та заінтересована особа -
ОСОБА_4, заперечувала проти задоволення
вказаної скарги.

Дослідивши матеріали справи та
матеріали виконавчого провадження, суд
приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України,
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду зі скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Суд встановив, що рішенням Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
15.04.2014 року по справі № 206/680/2014-ц, яке
набрало законної сили 28.04.2014 року, позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа -
Самарський ВДВС Дніпропетровського
районного управління юстиції,
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_1 неустойку за
прострочення сплати аліментів у
розмірі 16646,72 грн. та судові витрати у
розмірі 166,46 грн. (а.с.5-6).

На виконання вказаного рішення суду
06.05.2014 року Самарським районним судом м.
Дніпропетровська було видано
виконавчий лист, який позивач
пред'явила до Самарського ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції для примусового
виконання.

13 травня 2014 року постановою державною
виконавця Самарського ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції Гаджиєвої Е.М.
відкрито виконавче провадження № 43282936
із примусового виконання вказаного
рішення Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 15.04.2014 року (а.с.9).

23 травня 2014 року позивач отримала копію
постанови державного виконавця
Гаджиєвої від 13.05.2014 року про відкриття
виконавчого провадження.

Приходячи до висновку про задоволення
скарги ОСОБА_1 на дій державного
виконавця, суд виходив з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом ч. 2 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження»
виконавець протягом 3-трьох робочих
днів із дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до 7 (семи) днів з моменту
винесення постанови (у разі виконання
рішення про примусове виселення
боржника - у строк до п'ятнадцяти днів)
та зазначає, що у разі ненадання
боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Згідно ст. 27 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

В порушення вимог ч. 1, ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 25
Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
Гаджиєва у своїй постанові про
відкриття виконавчого провадження від
13.05.2014 року не встановила ОСОБА_4
(боржнику у виконавчому провадженні)
строк на самостійне виконання рішення
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 15.04.2014 року по
справі №206/680/2014-ц.

Така бездіяльність державного
виконавця призведе до ухилення
боржника від виконання рішення суду
без жодних правових наслідків,
пов'язаних із його невиконанням.

Крім того, не встановлення ОСОБА_4
(боржнику у виконавчому провадженні)
строку на самостійне виконання рішення
суду, унеможливлює на законних
підставах приступити до його
примусового виконання відповідно до
вимог ст. 27 Закону України «Пр
виконавче провадження».

У відповідності до п.1 ст.6 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно з п.1 ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» - виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів.

З огляду на те, що в результаті такої
бездіяльності державного виконавця,
порушено право ОСОБА_1, як стягувача у
виконавчому провадженні на отримання
кінцевого результату виконання
судового рішення у строки, передбачені
Законом України «Про виконавче
провадження», суд приходить до
висновку про задоволення вимог
скаржника у заявлений ним спосіб.

Керуючись ст.ст. 383, 384, 387, 388 ЦПК
України, суд

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність
державного виконавця Самарського ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції Гаджиєвої Есміри
Мубаріз Кизи щодо не встановлення
ОСОБА_4 (боржнику у виконавчому
провадженні № 43282936) строку для
самостійного виконання рішення
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 15.04.2014 року.

Зобов'язати державного виконавця
Самарського ВДВС Дніпропетровського
міського управління юстиції Гаджиєву
Есміру Мубаріз Кизи встановити ОСОБА_4
(боржнику у виконавчому провадженні №
43282936), у відповідності з вимогами ст. 25
Закону України «Про виконавче
провадження», строк для самостійного
виконання рішення Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
15.04.2014 року.

Стягнути з Самарського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції на користь держави
судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Ухвалу може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Самарський районний суд
міста Дніпропетровська протягом п'яти
днів з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя:
Кушнірчук Р.О.