НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/284/14-ц
№ 2/183/1737/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.2014 року

Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області в складі

головуючого судді - Городецького Д.І.

секретаря - Кравченко О.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Новомосковську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа - Новомосковський відділ
Головного управління Державної
міграційної служби у
Дніпропетровській області про захист
прав власника, визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

17 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа -
Новомосковський відділ Головного
управління Державної міграційної
служби у Дніпропетровській області про
захист прав власника, визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх вимог позивач
ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є
власником житлового будинку по
АДРЕСА_2.

В житловому будинку зареєстрований її
син - відповідач ОСОБА_3.

15 вересня 1995 року ОСОБА_3 одружився, з
цього часу не проживає в будинку,
виїхав з нього до іншого місця
проживання, забрав свої речі, проживає
в будинку по АДРЕСА_1, йому належить
право власності на 12 частину
зазначеного будинку .

В зв'язку з наведеним, посилаючись на
вимоги ст. 405 ЦК України, позивач ОСОБА_1
просила суд визнати ОСОБА_3 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням - житловим будинком по
АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
ї представник підтримали позов в
повному обсязі, посилалися на підстави
звернення до суду, викладені в заяві,
просили суд задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов не визнав, не заперечував того, що
він з 15 вересня 1995 року не проживає в
спірному житловому приміщенні,
оскільки одружився, проживає з
дружиною в іншому будинку, посилався на
те, що не знявся з реєстраційного
обліку, оскільки не оформив право
власності на належний йому будинок.

Представник третьої особи -
Новомосковського відділу Головного
управління Державної міграційної
служби у Дніпропетровській області в
судове засідання не з'явився.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали цивільної справи,
надані сторонами докази, приходить до
переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню, з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником житлового будинку по
АДРЕСА_2, що підтверджується Свідоцтвом
про право власності на житловий
будинок від 10 січня 1984 року.

Встановлено, що в житловому будинку
зареєстрований син позивачки ОСОБА_3.

Згідно довідки голови квартального
комітету № 12 м. Новомосковська від 14
листопада 2013 року та актів, складених
за участю голови квартального комітету
№ 12 м. Новомосковськ, встановлено, що з
15 вересня 1995 року ОСОБА_3 не проживає в
будинку, виїхав з нього до іншого місця
проживання, забрав свої речі.

На підставі ст. 391 ЦК України, власник
має права вимагати усунення перешкод
його права, хоч вони і не поєднані з
позбавленням володіння.

Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни,
які мають у приватній власності
будинок, квартиру, користуються ним
(нею) для особистого проживання і
проживання членів їх сімей.

Член сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним в
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Судом не встановлено наявності між
сторонами угод про порядок
користування жилим приміщенням.

Згідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України,
припинення сімейних відносин з
власником житлового будинку не
позбавляє колишніх членів сім'ї права
користування займаним житловим
приміщенням.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 не проживає в
спірному житловому приміщенні понад
один рік, не надав суду доказів
наявності поважних причин, які
перешкоджали йому користуватися
житловим приміщенням, суд приходить до
переконання, що відповідач може бути
визнаний таким, що втратив право
користування спірним житлом, в зв'язку
з чим, позовні вимоги підлягають
задоволенню.

У відповідності до ст. 3 Закону України
"Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні",
реєстрація - це внесення інформації до
Єдиного державного демографічного
реєстру про місце проживання або місце
перебування особи із зазначенням
адреси, за якою з особою може вестися
офіційне листування або вручення
офіційної кореспонденції.

Статтею 7 Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" передбачено, що
зняття з реєстрації місця проживання
особи здійснюється на підставі., в тому
числі, судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
користування житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України,
ст. 391,405 ЦК України, Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні", суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням - житловим будинком
АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ Д.І.
Городецький