Справа № 522/5596/14-ц
Провадження № 2/522/5247/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року Приморський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору органу опіки та піклування
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради, про визначення
способу участі у спілкуванні та
вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 за участю третьої особи органу
опіки та піклування ПРА ОМР та просить
зобов'язати відповідачку не
перешкоджати йому спілкуватися з сином
- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та брати участь в
його вихованні; та просить визначити
наступні способи участі у спілкуванні
та вихованні сина: кожну суботу місяця
з 10:00 год. до 10:00 год. неділі, ОСОБА_3 буде
спілкуватися з батьком за адресою:
АДРЕСА_1; кожний вівторок та четвер
місяця ОСОБА_1 спілкується з сином з 17:00
год. до 20:00 год. - місце і час спілкування
з дитиною визначає батько; кожного року
з 01 по 31 липня, ОСОБА_3 буде проживати у
батька за адресою: АДРЕСА_1; ОСОБА_3 в
свій день народження 10 травня кожного
року, буде спілкуватися з батьком -
місце і час спілкування визначають
батьки; за згодою матері та батька
ОСОБА_3 в державні та релігійні свята
спілкується з батьком - місце і час
спілкування визначають батьки.

ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги тим,
що 30 вересня 2011 року між ним та ОСОБА_2
був зареєстрований шлюб. Від шлюбу
мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
від 02 вересня 2013 року між сторонами був
розірваний шлюб, а рішенням суду від 04
березня 2014 року з нього на користь
ОСОБА_2 вирішено стягнути аліменти на
утримання малолітнього сина в розмірі ?
частини від усіх видів заробітку
(доходу) щомісячно, а також на користь
ОСОБА_2 на її утримання в розмірі 400, 00
грн. щомісячно до досягнення дитиною
трьох років. На даний час син проживає
разом з відповідачкою. Заборгованості
по сплаті вищевказаних аліментів в
позивача немає. Однак відповідачка
перешкоджає йому у спілкуванні з сином
та його вихованні, різним способами
забороняє йому бачитись з дитиною.

Позивач зазначає, що бажає
спілкуватися з сином, приймати участь у
його вихованні, сприяти його розвитку,
забезпечувати повноцінне життя дитини,
тому був змушений звернутись до суду з
даним позовом.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав
вищевказані позовні вимоги у повному
обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому
засіданні позов ОСОБА_1 не визнала,
заперечувала проти його задоволення,
та вказала, що близько року позивач не
цікавився своїм сином та не бажав з ним
зустрічатись. Крім того, зазначила, що в
неї є підозри щодо психічного розладу
ОСОБА_1, оскільки причинами розірвання
шлюбу між ними були саме ті обставини,
що позивач поводив себе неадекватно,
проявляв агресію при вирішенні
побутових питань та у повсякденному
спілкуванні з нею. Тому спілкування
ОСОБА_2 з їхнім малолітнім сином, на її
думку, є шкідливим для дитини, та зможе
негативно впливати на його розвиток та
загальний психологічний стан.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради у
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, з заявою
про розгляд справи за його відсутності
не звертався.

Дослідивши матеріали цивільної справи
у їх сукупності, повно і всебічно
з'ясувавши обставини, заслухавши
пояснення сторін та показання свідка,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 про визначення способу
участі у спілкуванні та вихованні
дитини підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30 вересня 2011 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Першим
Приморським відділом реєстрації актів
цивільного стану Одеського міського
управління юстиції був зареєстрований
шлюб, актовий запис №699.

Від шлюбу сторони мають малолітню
дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом серії НОМЕР_1.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 02 вересня 2013 року між
сторонами був розірваний шлюб, а
рішенням суду від 04 березня 2014 року з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вирішено
стягнути аліменти на утримання
малолітнього сина в розмірі ? частини
від усіх видів заробітку (доходу)
щомісячно, а також на користь ОСОБА_2 на
її утримання в розмірі 400, 00 грн.
щомісячно до досягнення дитиною трьох
років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний
час в позивача відсутня заборгованість
по сплаті вищевказаних аліментів.

Після розірвання шлюбу малолітній
ОСОБА_3 залишився проживати разом з
відповідачкою.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2
перешкоджає позивачу у спілкуванні з
сином та його вихованні, різним
способами забороняє йому бачитись з
дитиною, що особисто підтвердила у
судовому засіданні.

Також встановлено, що позивач бажає
спілкуватись з дитиною, відвідує його,
вчасно оплачує аліменти на користь
відповідачки на утримання сина, однак
остання не дозволяє ОСОБА_1
спілкуватись з малолітнім ОСОБА_3

Вищевикладені обставини також
підтверджуються показаннями
допитаного у судовому засіданні свідка
ОСОБА_4, який пояснив, що він є другом
позивача, та був присутній на дні
народження малолітнього ОСОБА_3 10
травня 2013 року. Також вказав, що 22
березня 2014 року він разом з позивачем
приїхав до квартири відповідачки по
АДРЕСА_1 з метою побачення позивача з
сином, однак ОСОБА_2 не дозволила
зустрітись з дитиною та вказала, що
буде розмовляти з позивачем лише в
суді.

В суду немає підстав ставити під сумнів
істинність фактів, повідомлених
свідком, його пояснення відповідають
та не суперечать обставинам, свідчення
про які містяться в інших зібраних по
справі доказах.

Доводи відповідачки ОСОБА_2 про
наявність у позивача психічних
розладів, що є шкідливим для
спілкування з сином, спростовується
наданою позивачем до суду довідкою про
проходження огляду в Одеському
обласному психоневрологічному
диспансері серії 10 АГГ №552681 від 13
серпня 2013 року, а також характеристикою
з місця роботи позивача - «ФЛП ОСОБА_5»,
де ОСОБА_1 працює на посаді менеджера з
персоналу.

У зв'язку з забороною відповідачки
спілкуватись з дитиною, ОСОБА_1 23 січня
2014 року звернувся до органу опіки та
піклування ПРА ОМР для визначення
способу спілкування з малолітнім
сином.

Згідно висновку органу опіки та
піклування ПРА ОМР від 20 березня 2014
року №01-11/406 був визначений порядок
участі ОСОБА_1 у вихованні його
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Однак даний висновок органу опіки та
піклування ПРА ОМР відповідачкою не
виконувався, вона і в подальшому
перешкоджала позивачу у спілкуванні з
дитиною.

Крім того, у судовому засіданні
доведено, що ОСОБА_1 бажає спілкуватися
з сином, приймати участь у його
вихованні, сприяти його розвитку,
забезпечувати повноцінне життя дитини,
однак відповідачка безпідставно
чинить йому перешкоди у спілкуванні з
сином.

Судом також встановлено, що позивач
просить встановити такий спосіб
спілкування з дитиною, який передбачає
тривале знаходження дитини разом з
батьком, але окремо від матері, у тому
числі, кожну суботу місяця з 10:00 год. до
10:00 год. неділі, кожного року з 01 по 31
липня, тощо.

Однак, враховуючи те, що малолітній
ОСОБА_3 досягнув лише 2-річного віку, то
встановлення такого способу
спілкування з батьком може суперечити
інтересам дитини, та негативно
вплинути на його розвиток та загальний
психологічний стан.

Тому суд вважає задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_1 частково, встановивши
позивачу способи участі у вихованні
дитини і спілкування з ним згідно
висновку органу опіки та піклування
ПРА ОМР від 20 березня 2014 року, шляхом
встановлення систематичних побачень
батька з дитиною щовівторка з 17:00 год.
до 19:00 год., щосуботи з 11:00 год. до 14:00
год., а також у святкові дні, за
попередньою домовленістю батьків
дитини у присутності матері.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3
Конвенції про права дитини,
ратифікованої Постановою Верховної
Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N
789-XII, частин 7, 8 ст. 7 СК України
регулювання сімейних відносин має
здійснюватися з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України
гарантовано, що мати та батько мають
рівні права та обов'язки щодо дитини,
незалежно від того, чи перебували вони
у шлюбі між собою.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток.

Статтею 153 СК України встановлено, що
мати, батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли таке право обмежене
законом.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 159 СК України якщо той
із батьків, з ким проживає дитина,
чинить перешкоди тому з батьків, хто
проживає окремо, у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, зокрема якщо
він ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, другий із
батьків має право звернутися до суду з
позовом про усунення цих перешкод. Суд
визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування.

Також відповідно до ст. ст. 11, 15 Закону
України «Про охорону дитинства» кожна
дитина має право на проживання в сім'ї
разом з батьками або в сім'ї одного з
них та на піклування батьків. Батько і
мати мають рівні права та обов'язки
щодо своїх дітей. Предметом основної
турботи та основним обов'язком батьків
є забезпечення інтересів своєї дитини.
Дитина, яка проживає окремо від батьків
або одного з них, має право на
підтримання з ними регулярних
особистих стосунків і прямих
контактів. Батьки, які проживають
окремо від дитини, зобов'язані брати
участь у її вихованні і мають право
спілкуватися з нею, якщо судом визнано,
що таке спілкування не перешкоджатиме
нормальному вихованню дитини.

Частиною першою статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод передбачено право на
справедливий суд, зокрема кожен має
право на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо
його прав та обов'язків цивільного
характеру.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що
підлягають частковому задоволенню,
шляхом встановлення способів участі
позивача у вихованні дитини і
спілкування з ним згідно висновку
органу опіки та піклування ПРА ОМР від
20 березня 2014 року.

Керуючись Конвенцією про права дитини,
ратифікованої Постановою Верховної
Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р.
№ 789-XII, ст.ст. 7, 141, 150, 153, 157, 159 СК України,
ст.ст. 11, 15 Закону України «Про охорону
дитинства», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 174,
208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
органу опіки та піклування Приморської
районної адміністрації Одеської
міської ради, про визначення способу
участі у спілкуванні та вихованні
дитини, - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати
зустрічам і спілкуванню батька ОСОБА_1
з його малолітнім сином ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити ОСОБА_1 способи участі у
вихованні свого малолітнього сина,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом
встановлення систематичних побачень
батька з дитиною щовівторка з 17:00 год.
до 19:00 год., щосуботи з 11:00 год. до 14:00
год., а також у святкові дні, за
попередньою домовленістю батьків
дитини у присутності матері.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подачі апеляційної скарги через
Приморський районний суд м. Одеси
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Ю.Б. Свячена