АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1382/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 27 Орендарчук М. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
Вишня Н. В. УХВАЛА
02 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоВишня Н. В. суддівЮвшин В. І.
, Пономаренко В. В. при
секретаріВолвенко А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу представника Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
на рішення Христинівського районного
суду Черкаської області від 14 березня
2014 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення
в с т а н о в и л а :
14 жовтня 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ
«Дельта Банк», Банк) звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості, мотивуючи
свої вимоги тим, що 15.09.2008 року між
Акціонерним інноваційним комерційним
банком «Укрсиббанк», який у подальшому
змінив назву на Публічне акціонерне
товариство «Укрсиббанк» та ОСОБА_6
укладено кредитний договір про надання
споживчого кредиту та заставу
якого відповідачу було надано кредит у
розмірі 29 857,00 дол. США з кінцевим
терміном повернення 15.09.2015 року та
оплатою 14% річних за користування
В забезпечення усіх грошових
зобов'язань за кредитним договором №
«Укрсиббанк» та ОСОБА_7, 19.09.2008 р.
укладено Договір Поруки № 228928.
Станом на 19.03.2013 року боржник не
виконала належним чином зобов'язання
за кредитним договором, в результаті
чого виникла заборгованість на
загальну суму 22 633,25 дол. США., що згідно
курсу НБУ складає 180 907,57 грн. з яких:
- 16 451,42 дол. США, що в еквіваленті
складає 131 496,20 грн. - заборгованість за
- 61 813,83 дол. США, (49 411,37 грн) -
заборгованість по процентам за
користування кредитом;
- 0,00 - заборгованість за комісією за
користування кредитом.
08 грудня 2011 року своє право вимоги, що
виникло з кредитного договору у ПАТ
«УкраСиббанк», останнім передано ПАТ
«Дельта банк», (що підтверджується
Договором купівлі-продажу прав вимоги
за кредитами від 08.12.2011 р.), інтереси
якого представляє на підставі
довіреності Товариство з обмеженою
відповідальністю «Колекторська
Позивач, вважає, що внаслідок порушення
позичальником умов договору, у
кредитора виникло право вимагати
повернення усієї суми заборгованості,
тому просить суд стягнути солідарно з
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Дельта
Банк» заборгованість за кредитним
зобов'язанням в сумі 180 907,57 грн.
Рішенням Христинівського районного
суду Черкаської області від 14 березня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі, представник
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», вважаючи, що судом
першої інстанції було неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, порушено та неправильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, а також є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
оскаржуване рішення суду та ухвалити
нове, яким позовні вимоги задовольнити
в повному обсязі..

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
вивчивши та обговоривши матеріали
справи, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обгрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції, прийшов до висновку, що
оскільки позивачем належними та
допустимими доказами не доведено, що
він набув право вимоги за договором про
надання споживчого кредиту та застави
транспортного засобу № 1 від
15.09.2008 року, який був укладений між АКІБ
«Укрсиббанк», який у подальшому змінив
назву на ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_6, не
доведено розміру заборгованості,
відсутні належні докази того, що ПАТ
«Дельта Банк», який є стороною договору
купівлі-продажу права вимоги, придбав
право вимоги саме за договором № 1
від 15.09.2008 року.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Встановлено, що 15 вересня 2008 року між
АКІБ «УкрСиббанк» (який у подальшому
змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк»)
(далі-Банк) та ОСОБА_6 був укладений
договір про надання споживчого кредиту
та заставу транспортного засобу (з
Правилами) № 0, згідно якого Банк
надає позичальнику кредит в сумі 29 857,00
дол. США з кінцевим терміном повернення
15 вересня 2015 року з оплатою 14% річних за
користування кредитом (а.с. 20).

В забезпечення виконання усіх грошових
зобов'язань за договором про надання
споживчого кредиту та застави
транспортного засобу № 0 від15
вересня 2008 року АІКБ «УкрСиббанк», який
в свою чергу змінив своє найменування
на ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_7 15.09.2008
року укладений Договір поруки № 228928
(а.с. 29).

Відповідно до п. 1.3. договору поруки,
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, за всіма зобов'язаннями
останнього за основним договором,
включаючи повернення основної суми
боргу, сплату процентів, комісій,
відшкодування можливих збитків, сплату
пені та інших штрафних санкцій,
передбачених умовами Основного
договору.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ПАТ «ДельтаБанк» укладено договір
купівлі-продаж прав вимог за кредитами,
відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк»
відступив, а ПАТ «Дельта Банк» набув
права вимоги до боржників за
кредитними та забезпечувальними
договорами (а.с. 47).

Відповідно п. 1 ч. 1 до ст. 512 Цивільного
кодексу України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

За ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо
заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 516 ЦК України також
передбачено, що заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Як зазначає позивач, внаслідок
порушення виконання зобов'язань станом
на 19.03.2013 року у ОСОБА_6 перед банком
утворилася заборгованість на загальну
суму 22 633,25 дол. США, що згідно курсу НБУ
(а.с.8) складає 180 907,57 грн. (а.с. 7).

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений
строк(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору .

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до норми ст. 629 ЦК договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідач ОСОБА_6 в запереченні на
позовну заяву стверджує, що
заборгованості за кредитним договором
№ в неї немає.

Згідно заяви від 07.09.2010 року, ОСОБА_6
просила реалізувати заставлене майно,
яке являється забезпеченням
зобов'язань по кредитному договору №
0 від 15.09.2008 року, а саме автомобіль
марки Mitsubishi Galant, державний номер НОМЕР_2
(а.с. 81).

15 вересня 2008 року була укладена
Додаткова угода № 1 до договору про
надання споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу № 0 (щодо
дострокового розірвання забезпечення
за договором про надання споживчого
кредиту та заставу т/з), згідно якого
сторони за взаємною згодою домовилися
про припинення дії застави на рухоме
майно, яке входить до складу Предмету
застави за Договором, а саме -
транспортний засіб марка Mitsubishi,
державний номер НОМЕР_2. (а.с. 80).

Згідно квитанції № 15 від 28 вересня 2010
року ОСОБА_6 на рахунок ПАТ
«УкрСиббанк» в рахунок погашення за
кредитним договором № 0
перераховано кошти в розмірі 15 000 дол.
США, що у еквіваленті становить 118 702,50
грн. (а.с. 82).

Проте позивачем не спростовані
вказані докази відповідачки, не надано
розрахунків боргу з урахуванням
сплачених нею коштів в рахунок
погашення заборгованості згідно
кредитного договору на суму 118 702,50 грн.,
а надана довідка щодо заборгованості
по кредитному договору не відображає
перерахування коштів відповідачкою
банку в рахунок її погашення.

Разом з тим, колегія звертає увагу на ту
обставину, що між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» та ОСОБА_6 укладався
договір про надання споживчого кредиту
та заставу транспортного засобу (з
Правилами) за № 0(наданий
позивачем), тоді як позовні вимоги
заявлені до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості по
кредитному договору № 1 (а.с.3).
Довідка, надана суду, як доказ про
заборгованість ОСОБА_6, також по
кредитному договору 1. В
повідомленнях представника ПАТ
«Дельта Банк», направлених на адресу
відповідачів, зазначений той же номер
договору, який відмінний від дійсного.
Крім того, позивачем надана суду
виписка по кредитному договору ОСОБА_6,
де під строчками «договор: 000
период действия: с 15.09.2008 по 28.10.2010» тут
же зазначено «договор: 001, период
действия: с 19.05.2009 по 19.12.2011», що є
відмінним дійсному договору. Згідно
акту прийому-передачі документації за
договором купівлі-продажу прав вимоги
за кредитами від 8 грудня 2011 року
Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» передав ПАТ «ДельтаБанк»
документи щодо стягнення
заборгованості боржника ОСОБА_6 по
кредитному договору 1, а не по
кредитному договору 0, копію якого
додано до позовної заяви (а.с.38,44).

Судом першої інстанції на його запити
одержати від позивача належні докази
щодо наявності та розміру
заборгованості відповідачки перед
банком, а також спростування щодо
відмінності номера кредитного
договору, на який вказує позивач,
номеру кредитного договору, який
укладений між банком і відповідачкою,
не було одержано ні від позивача ПАТ
«Дельта Банк», ні від його представника
ТОВ «Колекторська компанія «Вердикт».

Тому судом ухвалено рішення за
наявними у справі доказами.

Не довів апелянт свої вимоги і в
апеляційній інстанції, оскільки в
скарзі ним залишено поза увагою вище
названі обставини, не спростовані
докази відповідачки щодо сплати боргу
та щодо відповідності номеру
кредитного договору, в судове
засідання представник позивача також
не з'явився.

З цих підстав апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» - відхилити.

Рішення Христинівського районного
суду Черкаської області від 14 березня
2014 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :