АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/6550/2014
Головуючий у 1 - й інстанції: ТрусоваТ.О.
Доповідач: Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

12 червня 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Пилипчук В.Є..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3
на рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 13 січня 2014 року в цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
встановлення розміру пені за
прострочення сплати аліментів,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 13 січня 2014 року ОСОБА_3
відмовлено в задоволенні позовних
вимог до ОСОБА_4 про встановлення
розміру пені за прострочення сплати
аліментів.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
позивач ОСОБА_3 звернулась з
апеляційною скаргою, в якій просила
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 13 січня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що
висновки суду 1-ї інстанції про те, що
розрахунок розміру пені без заявлення
вимоги про її стягнення не відноситься
до компетенції суду є
необґрунтованими, оскільки ч.4 ст.195 СК
України встановлено, що розмір
заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом. Таким чином, на думку
апелянта законодавець чітко визначає
обов'язок суду встановлювати розмір
заборгованості по сплаті аліментів з
урахуванням пені.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 ОСОБА_6 повністю
підтримав доводи апеляційної скарги та
просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, про день та час слухання
справи судом повідомлений у
встановленому законом порядку, причину
неявки суду не повідомив, а тому,
колегія суддів вважає можливим слухати
справу в його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення представника позивача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 13 квітня 2009 року
Дарницьким районним судом м. Києва було
видано виконавчий лист по справі №
2-135/09 про стягнення з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 аліментів на утримання двох
неповнолітніх дітей - синів ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 12
листопада 2008 року і до досягнення
дітьми повноліття.

Державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції в місті Києві було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження щодо стягнення з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 аліментів на утримання
двох неповнолітніх дітей - синів
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 2000 грн.
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 12 листопада 2008 року і до
досягнення дітьми повноліття.

Проте, присуджені судом аліменти
ОСОБА_4 не сплачує, у зв'язку з чим
станом на 01 вересня 2013 року утворилася
заборгованість за аліментами в сумі
105597,26 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду
міста Києва від 02 жовтня 2013 року
подання державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції в місті Києві будо задоволено.
Оголошено ОСОБА_4 в розшук.

У зв'язку з несплатою ОСОБА_4 аліментів,
в листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_4 про
встановлення розміру пені за
прострочення сплати аліментів в сумі 893
319,67 грн.

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_4 про
встановлення розміру пені за
прострочення сплати аліментів, суд 1-ї
інстанції виходив з того, що позивачем
не правильно обрано спосіб захисту
своїх прав та охоронюваних законом
інтересів, а тому правових підстав для
задоволення позовних вимог немає.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду першої інстанції повністю
відповідають встановленим обставинам
справи, дослідженим доказам та вимогам
закону.

Так, відповідно до вимог ст.180 СК
України, батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.181 СК України за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.195 СК України розмір
заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом.

Стаття 196 СК України передбачає, що при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

З системного аналізу даних норм права
вбачається, що при стягненні аліментів
за виконавчим листом, державний
виконавець визначає розмір
заборгованості за аліментами,
виходячи з розміру доходів, отриманих
боржником за певний період. Такий
розрахунок є обов'язковим для його
виконання сторонами виконавчого
провадження, якщо вони його не
оспорюють. У разі спору розмір
заборгованості зі сплати аліментів
визначається судом. Поряд з цим,
законодавець чітко визначив, що
одержувач аліментів має право на
стягнення в судовому порядку неустойки
(пені) у розмірі одного відсотка від
суми несплачених аліментів за кожен
день прострочення. Тобто, одержувач
аліментівмає пред'явити до суду позов
про стягнення пені за прострочення
сплати аліментів.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_3
вбачається, що вона просила суд
постановити рішення, яким встановити
розмір пені відповідно до ст.196 СК
України в розмірі, згідно, доданого
розрахунку в сумі 893 319,67 грн.

Згідно вимог ст.4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має
право звернутись до суду за захистом
свого особистого немайнового права або
майнового права та інтересу у
визначені цією статтею способи. Суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Обрання позивачем неналежного способу
захисту може бути підставою для
відмови у задоволенні позову.

Серед способів захисту, встановлених
положеннями ст.16 ЦК України та
положеннями СК України, не зазначено
такого способу захисту, як
встановлення судом розміру пені, а тому
суд 1-ї інстанції обґрунтовано відмовив
у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про встановлення розміру пені за
прострочення сплати аліментів.

Доводи апеляційної скарги про
помилковість висновку суду 1-ї
інстанції про те, що позовні вимоги
про визначення розміру пені без
пред'явлення вимог про стягнення пені
не підлягають задоволенню, так як ч.4
ст.195 СК України встановлено, що розмір
заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом, колегія суддів
вважає необґрунтованими, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку
встановленому законом, звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. За правилами ст.11
ЦПК України, яка визначає принцип
диспозитивності сторін, суд розглядає
справу в межах заявлених позивачем
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 позовні вимоги щодо визначення
розміру заборгованості за аліментами
не заявлялися, а тому у суду 1-ї
інстанції були відсутні правові
підстави для розрахунку
заборгованості зі сплати аліментів.
Пеня - це штрафні санкції за
невиконання грошового зобов'язання, а
тому вона не включається в розрахунок
заборгованості за аліментами.

Доводи апеляційної скарги апелянта про
те, що висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи та вимогам
закону, колегія суддів вважає
безпідставними, так як суд повно та
об'єктивно встановив дійсні обставини
справи, дослідив надані сторонами
докази, дав їм правильну правову оцінку
та ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду 1-ї
інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
постановлене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому правові підстави для
задоволення апеляційної скарги
позивача ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 13 січня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: