Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22ц/778/1146/14
Головуючий у 1 інстанції: Боровікова
Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

Іменем України

28 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого Крилової О.В.

Суддів Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

При секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 23 жовтня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
боргу.

В позові зазначав, що 21.05.2008 року між ним
та ОСОБА_3 було укладено договір позики,
за яким він надав, а ОСОБА_3 отримала
гроші у сумі 5 000 дол.США та
зобов'язалася повернути суми позики в
строк до 31.08.2009 року., в підтвердження
укладеного договору та його умов
ОСОБА_3 надала ОСОБА_4 розписку,
датовану 21.05.2008 року.

Оскільки до теперішнього часу ОСОБА_3
борг йому за договором позики не
повернула, просив суд стягнути з ОСОБА_3
на його користь борг у сумі 39 950 грн., 3%
річних від простроченої
заборгованості у сумі 1146 грн. 57 коп.,
грошові кошти з урахуванням індексу
інфляції від суми заборгованості у
розмірі 3 315,85 грн., моральну шкоду у сумі
1000 грн.

Заочним рішенням Комунарського
районного суду м.Запоріжжя від 03.03.2011
року позов задоволено.

Ухвалою Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 13.06.2012 року заочне
рішення Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 03.03.2011 року скасовано за
заявою ОСОБА_3, справу призначено до
судового розгляду у загальному
порядку.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 23 жовтня 2013 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
суму боргу у розмірі 39 950 грн., 3% річних
за час прострочення виконання
зобов'язань у розмірі 1 146,57 грн., судові
витрати у розмірі 410,96 грн., а всього
стягнуто 41 507,53 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на незаконність, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, не відповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволені позову
відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив із того, що
відповідач не виконав умови укладеного
з позивачем договору позики, не
повернув борг, а тому з урахуванням
положень ст. ст. 625, 1046, 1047 ЦК України, на
користь позивача підлягає стягненню
сума основного боргу, а також кошти за
несвоєчасне повернення позики.

Висновок суду відповідає
вимогам закону та обставинам
справи.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України
передбачено, що на підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 21.05.2008 р. між
позивачем та відповідачем було
укладено договір позики, на
підтвердження укладення якого
відповідачем власноруч складено
розписку (а.с. 8).

За умовами договору відповідач
отримав від позивача в борг грошові
кошти в сумі 5 000 доларів США та
зобов'язувався повернути суму позики в
строк до 31.08.2009 р.

У встановлений сторонами строк
відповідач позику не повернув у
зв»язку із чим позивач звернувся в суд
із даним позовом.

Згідно з ч. І ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Заперечуючи проти позову, відповідач
посилався на те, що розписку від
21.05.20108р., він не писав, а підпис у
тексті розписки від його імені
виконано не ним, а іншою особою.

Для з»ясування цього питання за
клопотанням відповідача судом були
призначені судові почеркознавча та
технічні експертизи.

Відповідно до висновку від 11.06.2013 р.,
складеного експертом відділу
криміналістичних експертиз НДЕКЦ при
ГУ МВС України в Запорізькій області,
письмова розписка від 21.05.2008р. на ім»я
ОСОБА_4 і підпис під нею виконана
відповідачем ОСОБА_3 (а.с. 125-218).

Відповідно до висновку від 15.04.2014 р.,
складеного експертом Запорізького
відділення Дніпропетровського
науково-дослідного інституту судових
експертиз ознак змін первинного змісту
(а саме - підчистки, дописки, правлення
та ін.) реквізитів розписки від 21.05.2008р.
від імені ОСОБА_3 про те, що вона взяла в
борг 5 000 умовних одиниць в ОСОБА_4) не
виявлено (а.с.208-211).

Висновки експертиз оцінено судом
за правилами, встановленими ст.212 ЦПК
України. Докази щодо неправильності
висновків експертів або спростування,
що розписка підписана не відповідачем,
або фальсифікації розписки не надано.

Оскільки відповідачем не надано суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що він дійсно не
складав та не підписував розписку та не
отримував кошти від позивача, то надана
позивачем в якості письмового доказу
розписка, яка свідчить про наявність
між сторонами грошових зобов'язань за
договором позики, в ході судового
розгляду відповідачем спростована не
була.

За таких обставин, суд дійшов до
обґрунтованого висновку про наявність
факту невиконання відповідачем
взятих на себе зобов'язань за договором
позики перед позивачем.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню в
цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику ( грошові кошти у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Заборгованість відповідача в
перерахунку на гривні складає 39 950,00
грн.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до змісту ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

За встановлених обставин, суд
задовольнив пред»явлений позов,
стягнувши з відповідача суму боргу в
розмірі 39 597,66 грн.

Крім цього, оскільки у строк,
обумовлений у розписці, кошти не були
повернуті, суд обґрунтовано
задовольнив вимоги про стягнення 3%
річних за невиконання зобов'язання на
підставі ст. 625 ЦК України.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, апеляційний
суд приходить до висновку, що суд
першої інстанції, повно і всебічно
встановивши обставини справи та
визначивши правовідносини, зумовлені
встановленими фактами, правильно
застосував правові норми і ухвалив
законне й справедливе рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 23 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: