Справа № 405/3029/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2014 року. Ленінський районний суд м.
Кіровограда у складі:

головуючої-судді Іванової Л.А.,

при секретарі Дудко І.С., Береді Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Кіровограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Кіровоградської міської ради, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5. ОСОБА_6 про визначення
порядку користування земельною
ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся з даним
позовом до суду до відповідачів, на
обгрунтування якого зазначив, що на
підставі договору купівлі-продажу
№1-2232 від 26.08.1986 року він є власником 4/25
частини домоволодіння АДРЕСА_1, яке
складається в цілому з двох жилих
будинків загальною жилою площею 115, 76
кв.м має наступні надвірні споруди:
сараї літ «В», «Г», «Ж», уборна літ. «Д»,
погріби літ «Е», «Л», водопровід,
огорожа, навіс літ.»З», ганок, козирок,
розташовані на земельній ділянці
розміром 681 кв.м. Крім того, ОСОБА_2 має
дозвіл №577 від 09.10.1992 року на здійснення
будівництва добудови до квартири
АДРЕСА_1, який видано на підставі
рішення виконкому ради народних
депутатів №660 від 12.10.1988 року, та у якому
зазначено, що громадянину ОСОБА_2
дозволено будівництво добудови до
житлового будинку розміром 6,0х8,0
метрів, по кв.2 вважати 51,73 кв.м, залишити
в користуванні гараж літ. «З», розміром
4,45х3,44 мерти в домоволодінні по АДРЕСА_1.
Позивач також зазначив, що він
неодноразово звертався до
Кіровоградської міської ради з заявою
про виділення йому у власність
земельної ділянки, яка знаходиться під
домоволодінням та добудовою, однак
міська рада відмовляла навіть у
прийнятті до розгляду його заяви, з тих
підстав, що для надання земельної
ділянки у власність необхідна згода
усіх співвласників домоволодіння по
АДРЕСА_1, при цьому між співвласниками
домоволодіння угоди про порядок
користування земельною ділянкою не
було укладено, так як не всі
співвласники домоволодіння по АДРЕСА_1
надали згоду на виділення земельної
ділянки йому у власність.

На підставі зазначеного вище та з
посиланням на ст.ст.88, 120 ЗК України
позивач просив визначити порядок
користування земельною ділянкою
площею 681 кв.м в АДРЕСА_1 у відповідності
до висновку земельно-технічної
експертизи, а також виділити йому в
користування земельну ділянку під
домоволодінням та добудовою загальною
площею 51, 73 кв.м.

Ухвалою Ленінського районного
суду м.Кіровограда від 21.02.2014 року за
клопотанням представника позивача в
порядку ст.33 ЦПК України замінено
первісного відповідача ОСОБА_7 на
належного відповідача ОСОБА_4.

Представник позивача в порядку ч.1
ст.31 ЦПК України з урахуванням висновку
експерта №№790, 791 судової
земельно-технічної експертизи про
визначення порядку користування
земельною ділянкою від 27.01.2014 року,
позовні вимоги уточнив, та з
урахуванням уточнених позовних вимог
просив визначити порядок користування
земельною ділянкою площею 678, 50 кв.м по
АДРЕСА_1 відповідно до варіанту НОМЕР_1
висновку земельно-технічної
експертизи №№790, 791 від 27 січня 2014 року
та виділити позивачу в користування
цільну ізольовану земельну ділянку
площею 77,0 кв. м під житловий будинок
(червоного кольору), що прилягає до
лівої бічної і фасадної межі, земельну
ділянку під господарську споруду гараж
літера "З" (червоного кольору) площею 18,0
кв.м, що прилягає до правої бічної межі
та 1/5 частки земельної ділянки
загального користування площею 11, 9 кв.м
(жовтого кольору) загальною площею - 106,9
кв.м з правом тимчасового земельного
сервітуту на тимчасове користування
убиральні літера "Д" зі збереженням
існуючого для співвласника ОСОБА_2
входу та в'їзду на земельну ділянку для
квартири АДРЕСА_1. Крім того, в порядку
ст.88 ЦПК України просив вирішити
питання про судові витрати по справі.

Представник Кіровоградської
міської ради позовні вимоги не визнав,
просив відмовити позивачу в їх
задоволенні.

Відповідач ОСОБА_5 до суду не
з'явилася, надала заяву за вх.№12041 від 22
квітня 2013 року про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідач ОСОБА_3, представники
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 - ОСОБА_8
та відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 позовні
вимоги не визнали, вважаючи їх
необгрунтованими та безпідставними,
просили відмовити позивачу в їх
задоволенні, при цьому в обгрунтування
заперечень зазначили, що наявними
письмовими доказами, що є в матеріалах
справи, а саме: листом державної
інспекції сільського господарства в
Кіровоградській області від 10.08.2012 року
№3371/1 стверджується про самовільне
зайняття позивачем ОСОБА_2 земельної
ділянки площею близько 40-ка кв.м під
розміщення добудови до квартири
АДРЕСА_1. Листами Кіровоградської
міської ради від 29.01.2013 року №Кол.15013,
від 20.03.2013 року №К-1061, від 20.05.2013 року №587
підтверджується, що Кіровоградською
міською радою земельна ділянка для
будівництва добудови до квартири
АДРЕСА_1 в користування ОСОБА_2 не
надавалася і відповідне рішення
міською радою не приймалося. Крім того,
Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Кіровоградській області перевіркою
18.06.2012 року встановлено, що у 1992 році в
домоволодінні біля житлового будинку
по АДРЕСА_1 було влаштовано стрічковий
бетонний фундамент під добудову, при
цьому на час перевірки будівельні
роботи не виконувалися. Листом
Інспекції від 23.07.2012 року №01-13/150
підтверджено, що будівництво добудови
до житлового будинку по АДРЕСА_1
порушено ст.9 Закону України «Про
архітектурну діяльність» та ст.5 Закону
України «Про основи містобудування»
ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу за
ч.1 ст.96 КУпАП. Та видано припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил (про зупинення будівельних
робіт, які виконуються без розробленої
та згідно чинного законодавства
погодженої проектної документації). Як
свідчить лист Державної інспекції
сільського господарства у
Кіровоградській області від 10.08.2012 року
№3371/1 перевіркою інспекції з виїздом на
місцевість встановлено порушення
вимог ст.ст.125, 126 ЗК України, а саме:
самовільне зайняття земельної ділянки
площею близько 40 кв.м під розміщення
добудови до кв.АДРЕСА_1 та ОСОБА_10
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.53-1 КУпАП
(самовільне зайняття земельної
ділянки) та видано припис про усунення
порушень земельного законодавства.
Окрім того, здійснена позивачем ОСОБА_2
прибудова до квартири АДРЕСА_1 завдає
шкоди співвласникам квартир НОМЕР_1
ОСОБА_3, НОМЕР_2 ОСОБА_4 та НОМЕР_3 ОСОБА_6,
тим, що прибудова збудована на вході та
в'їзді земельної ділянки загального
користування, і із-за недостатньої
ширини для проїзду машин спеціального
призначення та інших машин, зазначені
співвласники, які знаходяться за
прибудовою ОСОБА_2 позбавлені
можливості користуватися зазначеним
автотранспортом. Крім того,
співвласник квартири НОМЕР_2 ОСОБА_3
позбавлений можливості користуватися
вентилем загального постачання газу,
оскільки він знаходиться у збудованій
прибудові ОСОБА_2 З огляду на зазначене,
відповідач ОСОБА_3 та представники
відповідачів вважають, що здійснена
ОСОБА_2 прибудова до квартири АДРЕСА_1
на земельній ділянці, що не була
відведена для будівництва, без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил,
згідно зі ст.376 ЦК України, - є
самочинним будівництвом.

Заслухавши представника позивача,
заперечення проти позову представника
Кіровоградської міської ради,
відповідача ОСОБА_3, представників
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 -
ОСОБА_8, ОСОБА_7, дослідивши докази по
справі в їх сукупності, в т.ч. висновок
експерта №№790, 791 від 27.01.2014 року,
матеріали інвентаризаційної справи
№13766 по АДРЕСА_1, з'ясувавши підстави та
предмет позову, характер спірних
правовідносин, прав та інтересів, за
захистом яких звернувся позивач,
виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК
України, за якими цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін, які мають рівні права щодо
подання доказів та доведення перед
судом їх переконливості, при цьому суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог та на
підставі доказів сторін, суд вважає, що
вимоги позивача є необґрунтованими,
безпідставними та недоведеними, а
відтак такими, що не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, в
т.ч. матеріалами інвентаризаційної
справи №13766, що домоволодіння АДРЕСА_1
на теперішній час належить: 4/25 частини
ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу від 26.08.1986 року №1-2232; 4/25
частини ОСОБА_3 на підставі договору
дарування частини домоволодіння від
19.06.2003 року №1784, 1/5 та 1/5 частини ОСОБА_4
на підставі договору купівлі-продажу
від 25.02.2006 року №658 та на підставі
договору міни від 26.05.2006 року №2471; 7/50
частини ОСОБА_6 на підставі договору
дарування від 09.09.1997 року №3604; 7/50
частини ОСОБА_5 на підставі договору
дарування від 06.04.2005 року №923.

Згідно з висновком експерта №№790,
791 судової земельно-технічної
експертизи про визначення порядку
користування земельною ділянкою,
складеного 27.01.2014 року судовим
експертом Кіровоградського відділення
Одеського НДІСЕ ОСОБА_11 до складу
домоволодіння АДРЕСА_1 згідно з
візуальним оглядом та технічним
паспортом від 10.09.2013 року входять
наступні будівлі та споруди, що
належать співвласникам: літ. «А, А1» -
житловий будинок; літ. «Б, Б1, Б2, б» -
житловий будинок; літ. «Ж,», «К», «г», «Н»
- сараї; літ. «Е, Л», «З» - погріби; літ.
«Д» - убиральня», літ. «В, В1, Г, З, И» -
гаражі; літ. «з» - оглядова яма; літ. «М» -
літній душ; літ. «+» - водопровід.

Крім того, на підставі технічного
паспорта від 10.09.2013 року
Кіровоградського земельного
кадастрового центру та геодезичної
зйомки на землю від 27.09.2013 року,
домоволодіння АДРЕСА_1 розташовано на
земельній ділянці геометричною формою
наближеною до чотирикутника з
наступними розмірами сторін: фасадна
межа по вул.Дворцовій довжиною 24,14 м;
ліва бокова межа довжиною 28,67 м; задня
межа довжиною 23,60 м; права бокова межа
довжиною 28,42 м.

Загальна площа земельної ділянки
на підставі зазначених вище документів
АДРЕСА_1 становить 678,50 кв.м, в т.ч. під
будівлями - 385,8 кв.м, під загальним
двором - 292,7 кв.м. та розташована в
центральному районі забудови
малоповерхового приватного сектору
м.Кіровограда.

Фактичне користування земельною
ділянкою при домоволодінні АДРЕСА_1 на
теперішній час має такий вигляд:
земельна ділянка в натурі не поділена,
тобто не має фізичних меж між
земельними ділянками, якими
користуються співвласники. В
домоволодінні є тільки один загальний
в'їзд та вхід через фасадну межу, якими
користуються всі співвласники, також
двір знаходиться у спільному
користуванні, тобто всі співвласники
без перешкод можуть користуватися
своїми частками у домоволодінні. У
фактичному користуванні співвласників
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1:
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
площа земельної ділянки під будівлями
і спорудами, які є власністю
співвласників, відповідно складає 385,8
кв.м., площа земельної ділянки, яка
перебуває у загальному користуванні
відповідно складає 292,7 кв.м.

В користуванні ОСОБА_2 знаходяться
такі будівлі та споруди: частина
житлового будинку літ. «А» площею, 42,6
кв.м, житлова прибудова літ «А1», площею
34,4 кв.м, а всього 77,0 кв.м, надвірні
споруди: сарай літ. «Ж», площею 10,8 кв.м,
вбиральня літ. «Д», площею 3,1 кв.м, гараж
літ. «З2, площею 18,0 кв.м, всього 29,4 кв.м,
та разом 106,4 кв.м.

Судовий експерт також у висновку
зазначив, що на даному етапі
встановлюється порядок користування
земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1
та її виділення для користування
відповідно до ідеальної частки лише
одного із співвласників домоволодіння
у праві приватної спільної часткової
власності, зокрема, 4/25 частки ОСОБА_2,
належної йому на підставі договору
купівлі-продажу від 26.08.1986 року №1-2232,
при цьому, за запропонованим судовим
експертом 2-им можливим варіантом
порядку користування та виділу в
натурі земельної ділянки, який
підтриманий позивачем по справі: за
співвласником ОСОБА_2 з часткою 4/25
пропонується виділити цільну
ізольовану земельну ділянку площею 77,0
кв.м під житловий будинок (червоного
кольору), що прилягає до лівої бічної і
фасадної межі, земельну ділянку під
господарську споруду гараж літ. «З»
(червоного кольору) площею 18,0 кв.м, що
прилягає до правої бічної межі та 1/5
частки земельної ділянки загального
користування площею 11,9 кв.м (59,3х1/5)
(жовтого кольору) загальною площею 106,9
кв.м з правом тимчасового земельного
сервітуту на тимчасове користування
убиральні літ. «Д» зі збереженням
існуючого для співвласника ОСОБА_2
входу та в'їзду на земельну ділянку для
квартири АДРЕСА_1.

Зазначений судовим експертом
можливий 2-ий варіант порядку
користування та виділу в натурі
земельної ділянки за співвласником
ОСОБА_2 з часткою 4/25 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, на переконання
суду, є неприйнятним, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко та
відеозаписів, висновків експертів.
Висновок експерта - це докладний опис
проведених експертом досліджень,
зроблені в результаті них висновки та
обгрунтовані відповіді на питання,
задані судом. (ст.66 ЦПК України).
Відповідно до ч.6 ст.147 ЦПК України
висновок експерта для суду не є
обов'язковим і оцінюється судом за
правилами, встановленими ст.212 ЦПК
України, за якою суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів;
жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Так, виділяючи позивачу ОСОБА_2
цільну ізольовану земельну ділянку
загальною площею 106, 9 кв.м з правом
тимчасового земельного сервітуту на
тимчасове користування убиральні літ.
«Д» зі збереженням існуючого для
співвласника ОСОБА_2 входу та в'їзду на
земельну ділянку для квартири АДРЕСА_1,
судовим експертом не враховано, що
прибудова літ «А1», земельна ділянка
під якою також відводиться позивачу на
теперішній час не введена в
експлуатацію, правовстановлюючі
документи на зазначену прибудову у
позивача відсутні, більш того, з
досліджених матеріалів
інвентаризаційної справи встановлено,
що 09.10.1992 року ОСОБА_2 на підставі
рішення виконкому ради народних
депутатів №660 від 12.10.1988 року отримав
дозвіл №577а на будівництво добудови до
житлового будинку розміром 6,0х8.0 кв.м.
Житлову площу по кв.НОМЕР_1 вважати 51,73
кв.м. Залишити в користуванні гараж літ.
«З», розміром 4,45х3,44 кв.м.

На теперішній час будівництво
зазначеної добудови позивачем не
завершено, проти чого не заперечував
представник позивача та зазначали
відповідач ОСОБА_3 та представники
відповідачів.

В той же час, за інформацією
управління містобудування та
архітектури виконавчого комітету
Кіровоградської міської ради
дозвільні документи на будівництво
добудови до житлового будинку за
адресою АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2 в
архівному відділі Управління відсутні.

Крім того, за інформацією першого
заступника міського голови В.Дзядуха
від 20.03.2013 року Кіровоградською міською
радою рішення про виділення земельної
ділянки для будівництва добудови до
квартири АДРЕСА_1 не приймалося.

Перевіркою інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
встановлено, що будівництвом добудови
до житлового будинку по АДРЕСА_1
порушено вимоги с.9 Закону України «Про
архітектурну діяльність» та ст.5 Закону
України «Про основи містобудування»,
на підставі чого ОСОБА_2 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.96 КУпАП (постанова №536/2012-Кд від
12.07.2012 року), видано припис про усунення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
(про зупинення будівельних робіт, які
виконуються без розробленої та згідно
чинного законодавства погодженої
проектної документації).

Більш того, за інформацією
Державної інспекції сільського
господарства в Кіровоградській
області перевіркою з виїздом на
місцевість встановлено порушення
вимог ст.ст.125, 126 ЗК України, а саме:
самовільне зайняття земельної ділянки
площею близько 40 кв.м під розміщення
добудови до квартири АДРЕСА_1. Гр.
ОСОБА_10 притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.53-1 КУпАП
(самовільне зайняття земельної ділянки
та видано припис про усунення порушень
земельного законодавства.

За повідомленням НАК «Нафтогаз
України» 10.06.2013 року було проведено
роботи з обстеження системи
газопостачання квартири №1 житлового
будинку АДРЕСА_1 під час яких виявлено,
що частина зовнішнього газопроводу
низького тиску, який проходить по
фасаду житлового будинку АДРЕСА_1
знаходиться у зоні забудови, що є
порушенням п.4.3.4 Правил безпеки систем
газопостачання України. Про що було
складено акт та припис з вимогою
усунення виявлених порушень в 10-денний
термін, та в подальшому роз'яснено
користувачам кв.АДРЕСА_1, що для обводу
газової труби по прибудові необхідно
надати до ВАТ «Кіровоградгаз» технічну
документацію на будинок із зазначеною
там прибудовою.

Позивач як на підставу
правомірності користування земельною
ділянкою під добудовою за адресою
АДРЕСА_1 вказує на наявність у нього
дозволу від 09.10.1992 року на здійснення
добудови до квартири АДРЕСА_1, при цьому
будь-які правовстановлюючі документи
на земельну ділянку у позивача
відсутні.

Відповідно до ст.ст.22, 23 Земельного
кодексу України ( в редакції 18.12.1990 року
№ 561-XII), в редакції, чинній на момент
отримання позивачем дозволу на
здійснення добудови, право власності
на землю або право користування
наданою земельною ділянкою виникає
після встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує це право.
Приступати до використання земельної
ділянки, в тому числі на умовах оренди,
до встановлення меж цієї ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує право
власності або право користування
землею, забороняється. Право власності
або право постійного користування
землею посвідчується державними
актами, які видаються і реєструються
сільськими, селищними, міськими,
районними Радами народних
депутатів.

Відповідно до ст.30 ЗК України (в
редакції 1990 року) при переході права
власності на будівлю і споруду разом
з цими об'єктами переходить у
розмірах, передбачених статтею 67
цього Кодексу, і право власності або
право користування земельною ділянкою
без зміни її цільового призначення і,
якщо інше не передбачено у договорі
відчуження - будівлі та споруди. У разі
зміни цільового призначення надання
земельної ділянки у власність або
користування здійснюється в порядку
відведення. При переході права
власності громадян на жилий будинок
і господарські будівлі та споруди до
кількох власників, а також при
переході права власності на частину
будинку в разі неможливості поділу
земельної ділянки між власниками без
шкоди для її раціонального
використання земельна ділянка
переходить у спільне користування
власників цих об'єктів. Право власності
або право користування земельною
ділянкою у перелічених випадках
посвідчується Радами народних
депутатів відповідно до вимог статті 23
цього Кодексу.

Відповідно до ст.42 ЗК України (в
редакції 1990 року) громадяни, яким
жилий будинок, господарські будівлі
та споруди і земельна ділянка належать
на праві спільної сумісної власності,
використовують і розпоряджаються
земельною ділянкою спільно.
Використання і розпорядження
земельною ділянкою, що належить
громадянам на праві спільної
часткової власності, визначаються
співвласниками цих об'єктів і
земельної ділянки пропорційно розміру
часток у спільній власності на даний
будинок, будівлю, споруду. Наступні
зміни в розмірі часток у спільній
власності на жилий будинок і
господарські будівлі, що сталися у
зв'язку з прибудовою, надбудовою або
перебудовою, не тягнуть за собою змін
установленого порядку використання та
розпорядження земельною ділянкою.
Угода про порядок використання і
розпорядження земельною ділянкою є
обов'язковою для особи, яка згодом
придбала відповідну частку в спільній
власності на жилий будинок і
господарські будівлі. Якщо згоди на
використання та розпорядження
спільною земельною ділянкою не
досягнуто, спір вирішується судом.

Аналогічна правова норма
зазначена і в ст.120 Земельного кодексу
України ( в редакції 2001 року), за якою у
разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача. У разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду кількома
особами право на земельну ділянку
визначається пропорційно до часток
осіб у праві власності жилого будинку,
будівлі або споруди.

Статтями 90, 95, 102-1 ЗК України
передбачено, що право на будівництво
нерухомого майна (забудову) мають
власники земельних ділянок,
землекористувачі, особи, які набули
права користування чужою земельною
ділянкою (суперфіцій) за договором із
власником земельної ділянки або з
інших, передбачених законом підстав.

Крім того, по п'ятому та шостому
питаннях, зазначених в ухвалі суду про
призначення експертизи від 22 травня 2013
року, стосовно того, які можливі
варіанти порядку користування
земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1,
відповідно до ідеальних часток кожного
із співвласників домоволодіння у праві
приватної спільної часткової
власності, зокрема 4/25 частки ОСОБА_2,
належної йому на підставі договору
купівлі-продажу від 26.08.1986 року №1-2232, 7/50
частки ОСОБА_6, належної йому на
підставі договору дарування від 09.09.1997
року №3604, 4/25 ОСОБА_3, належної йому на
підставі договору дарування від 19.06.2003
року №1784, 7/50 ОСОБА_5, належної їй на
підставі договору дарування від 06.04.2005
року №923 та 1/5, 1/5 часток власника
ОСОБА_4, належними на підставі договору
купівлі-продажу від 25.02.2006 року №658,
договору міни від 26.05.2006 року №2471, якими
фактично користується ОСОБА_7 та чи є
технічна можливість встановити
порядок користування земельною
ділянкою за адресою АДРЕСА_1, та її
виділення для користування відповідно
до ідеальних часток кожного зі
співвласників домоволодіння у праві
приватної спільної часткової
власності, судовий експерт зазначив, що
технічна можливість встановити
порядок користування земельною
ділянкою за адресою АДРЕСА_1 та її
виділення для користування відповідно
до ідеальних часток кожного із
співвласників домоволодіння у праві
приватної спільної часткової
власності, зокрема, ОСОБА_2, ОСОБА_6,
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, можлива при
наявності технічної документації на
частку кожного із співвласників
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1,
тобто, судовим експертом визначено
користування земельною ділянкою лише
для позивача ОСОБА_2, та не були жодним
чином враховані законні інтереси інших
співвласників домоволодіння, не
визначалися можливі варіанти порядку
користування земельною ділянкою між
всіма співвласниками.

Окрім того, про що зазначали і
відповідач ОСОБА_3 та представники
відповідачів, судовим експертом з
допущенням помилок в обрахунках,
розрахована площа земельної ділянки,
зокрема, ОСОБА_4 за висновком експерта
належить 135,7 кв.м (678,5х1/5), в той час як
ОСОБА_4 належить 2/5 частки
домоволодіння АДРЕСА_1, та розмір
земельної ділянки відповідно
становить 271, 4 кв.м, а не 135, 7 кв. м як
зазначено судовим експертом, ОСОБА_5
належить 230, 6 кв.м (678,5х17/50), в той час як
ОСОБА_5 належить лише 7/50 частини
домоволодіння та відповідно розмір
земельної ділянки має становити 95, 0
кв.м.

Судом також відзначається, що
земельна ділянка, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, в натурі не поділена,
тобто не має фізичних меж між
земельними ділянками, якими
користуються співвласники, при цьому в
домоволодінні є лише один загальний
в'їзд та вхід через фасадну межу, якими
користуються всі співвласники, іншого
в'їзду та входу не має, двір знаходиться
у спільному користуванні.

Відповідно до п.19 роз'яснень,
викладених у постанові пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» від 16.04.2004 року №7 у справах за
позовом учасників спільної власності
на землю про встановлення порядку
володіння й користування спільною
земельною ділянкою, на якій
розташовані належні їм жилий будинок,
господарські будівлі та споруди, суд
з'ясовує і враховує можливість
нормального користування будинком і
здійснення догляду за ним,
розташування господарських будівель,
споруд, необхідність зведення
будівель, розташування
плодово-ягідних насаджень
співвласників, можливість проходу з
вулиці на подвір'я тощо. Враховуються
також вимоги санітарних правил і
правил протипожежної безпеки. В разі
неможливості перенесення
співвласником господарських будівель
і насаджень на надану в його
користування частину ділянки суд має
обговорити питання про відповідну
грошову компенсацію. При пред'явленні
вимог кожним з учасників спільної
власності про встановлення порядку
користування спільною земельною
ділянкою суд може залишити в спільному
користуванні лише ділянки, роздільне
користування якими встановити
неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту
стосуються також випадків, коли
належні особам на праві спільної
власності жилий будинок, господарські
будівлі та споруди розташовані на
земельній ділянці, яка знаходилася в
їх користуванні до її приватизації
або за договором оренди.

В порядку ч.4 ст.10 ЦПК України
судом було роз'яснено особам, які
беруть участь у справі, після
дослідження висновку судового
експерта та в порядку ст.189 ЦПК України
після роз'яснення висновку експертом в
судовому засіданні, їх право заявляти
клопотання про призначення по справі
додаткової або повторної експертизи за
наявності достатніх підстав вважати,
що висновок судового експерта ОСОБА_11
від 27.01.2014 року є неповним, неясним та
необґрунтованим, однак сторони
зазначеним правом не скористалися, а
суд, виходячи з принципу
диспозитивності цивільного процесу, не
наділений повноваженнями про
призначення додаткової або ж повторної
експертизи за власною ініціативою.

Крім того, судом також
відзначається, що позивачем
пред'явлено також вимоги про виділення
йому в користування земельної ділянки
загальною площею 106, 9 кв. м, за адресою
АДРЕСА_1, які задоволенню не підлягають,
виходячи з того, що зазначена земельна
ділянка не приватизована, та
знаходиться у спільному користуванні
співвласників домоволодіння АДРЕСА_1.

Як на підстави позовних вимог в
цій частині позивач посилався на те, що
він неодноразово звертався до
Кіровоградської міської ради з заявою
про виділення йому у власність
земельної ділянки, яка знаходиться під
домоволодінням та прибудовою, в свою
чергу за відсутності погодження інших
співвласників, Кіровоградська міська
рада відмовляла йому навіть у
прийнятті до розгляду його заяви.

Суд вважає, що обраний позивачем
спосіб захисту не передбачений ст.16 ЦК
України, в іншому випадку, звернення
позивача з відповідною заявою до
органу місцевого самоврядування,
зокрема, до Кіровоградської міської
ради, до виключної компетенції якої
відноситься надання земельних ділянок,
які знаходяться на території
адміністративно-територіальної
одиниці у власність, про передачу йому
земельної ділянки у власність, та
неприйняття радою відповідного
рішення, або ж бездіяльності, було б
підставою для звернення позивача до
суду з позовом до органу місцевого
самоврядування про визнання
неправомірною бездіяльності щодо не
розгляду його заяви про надання
земельної ділянки у власність.

Більш того, відповідно до норм
Земельного кодексу України, громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.
Право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав. Статтею 126 ЗК
України встановлено чіткий перелік
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку, при цьому, рішенням
суду не може бути надано у користування
чи то виділена відповідна земельна
ділянка, в розумінні надання правового
статусу користувача згідно з
положеннями Земельного кодексу
України, оскільки це є виключною
компетенцією органів місцевого
самоврядування на підставі ст.116 ЗК
України.

З огляду на викладене вище,
виходячи з підстав позову, обставин та
фактів, встановлених під час судового
розгляду справи, аналізуючи зібрані по
справі докази в їх сукупності, суд
вважає, що вимоги позивача ОСОБА_2 про
визначення порядку користування
земельною ділянкою та її виділення в
користування, є необґрунтованими,
безпідставними, а відтак такими, що не
підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного,
відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України,
керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 59, 60, 88, 213-215, 218
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Кіровоградської
міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визначення порядку
користування земельною ділянкою
площею 678, 50 кв.м по АДРЕСА_1 відповідно
до варіанту НОМЕР_1 висновку
земельно-технічної експертизи №№790, 791
від 27 січня 2014 року та про виділення в
користування ОСОБА_2 цільну ізольовану
земельну ділянку площею 77,0 кв. м під
житловий будинок (червоного кольору),
що прилягає до лівої бічної і фасадної
межі, земельну ділянку під
господарську споруду гараж літера "З"
(червоного кольору) площею 18,0 кв.м, що
прилягає до правої бічної межі та 1/5
частки земельної ділянки загального
користування площею 11, 9 кв.м (жовтого
кольору) загальною площею - 106,9 кв.м з
правом тимчасового земельного
сервітуту на тимчасове користування
убиральні літера "Д" зі збереженням
існуючого для співвласника ОСОБА_2
входу та в'їзду на земельну ділянку для
квартири АДРЕСА_1, - залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Кіровоградської області через
Ленінський районний суд м. Кіровограда
шляхом подачі протягом десяти днів з
дня його проголошення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда
Л. А. Іванова