Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької
Провадження №22-ц/778/2147/14
Головуючий у 1 інстанції: Геєць Ю.В.
Суддя-доповідач: Коваленко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

При секретарі: Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 28 березня 2014 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості.

У позові зазначалось, що 08.02.2007 року
відповідачка отримала кредит у розмірі
4500 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 36% річних на суму
залишку заборгованості з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Внаслідок порушення відповідачем
зобов'язань за договором, станом на
31.10.2013 року виникла заборгованість в
сумі 20042 грн. 39 коп., яка складається з
суми заборгованості за кредитом - 8 770,80
грн., заборгованості по процентам за
користування кредитом - 8963,90 грн.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом - 877,10 грн., а
також штрафи: фіксована частина штрафу
- 500 грн., процентна складова штрафу - 930,59
грн.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд стягнути з
відповідачки заборгованість у розмірі
20042,39 грн. за кредитним договором № б/н
від 08.02.2007 року та судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 28
березня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором б/н від 08 лютого 2007
року у розмірі 20 042 грн. 39 коп., яка
складається з суми заборгованості за
кредитом - 8 770,80 грн., заборгованості по
процентам за користування кредитом -
8963,90 грн., заборгованості по комісії за
користування кредитом - 877,10 грн., а
також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та
правил надання банківських послуг:
фіксована частина штрафу - 500 грн.,
процентна складова штрафу - 930,59 грн., а
також стягнуто судові витрати, а всього
стягнуто суму у розмірі 20 271 грн. 79 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального
права, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно зі ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом установлено, що 08.02.2007 року
відповідачка ОСОБА_3 звернулася до
позивача з заявою про видачу кредиту з
видачею кредитної картки і
встановленням кредитного ліміту у сумі
4500 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 3% в
місяць з розрахунку 360 днів в рік. При
цьому відповідачка підписала заяву, в
якій зазначено, що вона ознайомлена з
Умовами та Правилами надання
банківських послуг, Тарифами банку та
просить відкрити рахунок і надати їй
кредит. Відповідачка засвідчила
підписом, що ознайомлена і згодна з
умовами і правилами надання
банківських послуг, а також тарифами
банку, які були надані для ознайомлення
у письмовому вигляді, своїм підписом
підтверджує факт отримання повної
інформації про умови кредитування в
"ПриватБанку", висловила згоду, що ця
заява разом з пам'яткою клієнта,
умовами, правилами надання банківських
послуг, а також тарифами складає між
ними договір про надання банківських
послуг (а.с.9 - 13).

Згідно з п. 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг, строк дії договору
визначено 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
пролангується на такий же термін.

Пунктом 6.4 Умов передбачено, що у
випадку незгоди зі змінами правил
та/або тарифів банку, позичальник
зобов'язаний надати банку письмову
заяву про розірвання цього договору і
здійснити погашення заборгованості
перед банком (у випадку, якщо вона є), в
тому числі заборгованість, яка виникла
протягом 30 днів з моменту повернення
карт, виданих держателю і його
довіреним особам. При незгоді зі
списанням коштів по картрахунку
письмово проінформувати банк про це
протягом 35 днів з моменту списання.

Внаслідок порушення відповідачкою
зобов'язань за кредитом, станом на
31.10.2013 року виникла заборгованість в
сумі 20042 грн. 39 коп., яка складається з
суми заборгованості за кредитом - 8 770,80
грн., заборгованості по процентам за
користування кредитом - 8963,90 грн.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом - 877,10 грн., а
також штрафи: фіксована частина штрафу
- 500 грн., процентна складова штрафу - 930,59
грн.

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладанні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

За ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

В судовому засіданні апеляційного суду
відповідачка не заперечувала, що вона
не надавала письмової заяви про
закриття карткового рахунку, тобто не
заявляла про намір його припинити, що
останній платіж був нею внесений 10.12.2012
року. Також пояснила, що в її розрахунку
заборгованості за кредитом (а.с. 182-204)
помилково зазначені суми сплати
кредиту починаючи з 30.12.2012 року,
оскільки вона не може надати квитанції
про їх сплату, отже оплату не
здійснювала.

За ст. ст. 10, 60 ЦПК України відповідачка
на засадах змагальності у разі
наявності заперечень проти позову має
доводити їх переконливими, належними
та припустимими доказами.

Суд першої інстанції повно і всебічно
дослідив обставини справи, доводи та
заперечення сторін, дав належну оцінку
всім наданим суду доказам в їх
сукупності та дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог, оскільки строк позовної
давності позивачем не пропущено,
розмір заборгованості за кредитним
договором визначений відповідно до п.5.3
Правил використання платіжної картки
та п.8.6 Умов і правил надання
банківських послуг, Тарифів та не
спростований відповідачкою, тому
обґрунтовано стягнув з відповідачки на
користь позивача заборгованість за
кредитом в загальній сумі 20042 грн. 39
коп.

Доводи позивачки про незаконне
підвищення банком процентної ставки
безпідставні, оскільки в заяві
зазначено, що кредитні кошти надані зі
сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 3% в місяць з
розрахунку 360 днів у рік, що становить 36%
у рік.

Відповідно до п.8.6 Умов та правил
надання банківських послуг при
порушенні клієнтом строків платежів по
любому із грошових зобов'язань ,
передбачених цим договором більш ніж
на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити
банку штраф у розмірі 500грн.+ 5% від ціни
позову, тому посилання позивачки про
незаконне нарахування штрафу є
необґрунтованими.

Доводи апелянта про те, що на протязі
певного часу без її відома невідома їй
людина зняла з її карткового рахунку
гроші в розмірі 9255,46 грн., тому вона не
визнає, що саме вона користувалася цими
грішми, являються неприйнятними.
Відповідно до п.8.1, п.8.4 держатель несе
відповідальність за всі операції, які
здійснюються картками.

Інші доводи апеляційної скарги не є
суттєвими та не спростовують висновків
суду.

Враховуючи викладене, рішення суду
відповідає обставинам справи та
закону, а саме: ст.ст. 526, 543, 625, 629, 1048-1050,
1054, 1055 ЦК України. Підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 28 березня 2014 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: