АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2203/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Антонюк О.А. Доповідач - Свистунова
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої
В.Ю., Ремеза В.А.

при секретарі Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 27 грудня 2010
року

у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
фінансове агентство «Верус», ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та грошових сум, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «Комерційний банк
«ПриватБанк» 19 квітня 2010 року
звернулося до суду з позовом до
відповідачів ТОВ «Українське
фінансове агентство «Верус», ОСОБА_2,
ОСОБА_3 і ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та грошових сум.

Ухвалою Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 29 вересня 2010
року, задоволено частково клопотання
відповідача ОСОБА_2 про закриття
провадження у справі за позовом ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ТОВ «Українське
фінансове агентство «Верус»,
ОСОБА_2,ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в частині щодо
стягнення заборгованості та витрат по
кредитному договору № 121м/2007 від 18
липня 2007 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 27 грудня 2010 року
позовні вимоги задоволено: стягнуто
солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по
кредитному договору в сумі 30707.60
доларів США, стягнуто солідарно з
ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 на користь
держави судовий збір 1700 грн. і витрати
на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу 120 грн., а всього 1820
грн., стягнуто солідарно з ТОВ
«Українське фінансове агентство
«Верус», ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати 1200
грн., стягнуто солідарно з ОСОБА_2 і
ОСОБА_5 на користь ПАТ «Комерційний
банк «ПриватБанк» заборгованість по
кредитному договору в сумі 17975.90
доларів США, стягнуто солідарно з
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість по кредитному договору
в сумі 36841.25 долар США, стягнуто
солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по
кредитному договору в сумі 8436.80 доларів
США, стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість по кредитному договору
в сумі 14730 грн. 88 коп. і стягнуто з ОСОБА_2
на користь ПАТ «Комерційний банк
«ПриватБанк» заборгованість по
кредитному договору в сумі 3380.28 доларів
СІЛА.

Відповідач ОСОБА_2 не погодився з цим
рішенням, на вказане рішення ним було
апеляційну скаргу і справа була
направлена для розгляду цієї скарги в
апеляційний суд. Ухвалою судді судової
палати по цивільним справам
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 01 квітня 2014 року цивільна
справа була повернута до районного
суду для вирішення питання про
винесення додаткового рішення в
справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 14 квітня 2014 року у
вказаному рішенні суду були виправлені
описки.

Додатковим рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
14 квітня 2014 року, у порядку
передбаченому ст.. 220 ЦПК України, яким
конкретизовано обставини справи та
розрахунок стягнутих судом сум
(а.с.209-211).

У апеляційній скарзі відповідач
просить рішення суду в оскаржуваній
частині скасувати та постановити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог, з тих підстав, що
рішення суду першої інстанції ухвалено
з порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що укладеними між
позивачем ПАТ «КБ «ПриватБанк» та
відповідачем ОСОБА_2 кредитними
договорами: № СSНСАК00100006 від 05 грудня
2005 року - відповідач ОСОБА_2 отримав від
позивача кредит у розмірі 10566.64 доларів
США зі сплатою відсотків за
користування кредитом 12.48% на рік на
суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення кредиту 05 грудня 2010 року; по
кредитному договору № 21м/2008 від 21
березня 2008 року відповідач ОСОБА_2
отримав від позивача кредит у розмірі
32436.00 доларів США зі сплатою відсотків
за користування кредитом 16% на рік на
суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення кредиту 09 березня 2012 року;
по кредитному договору № 26м/2008 від 13
травня 2008 року відповідач ОСОБА_2
отримав від позивача кредит у розмірі
35000 доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом 18% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення кредиту 11
травня 2012 року; по кредитному договору
№ 238053 від 10 липня 2008 року відповідач
ОСОБА_2 отримав від позивача кредит у
розмірі 8500 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом 18%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення кредиту 09 липня 2010 року; по
кредитному договору № SAMDN2311 від 10
вересня 2008 року відповідач ОСОБА_2
отримав від позивача кредит у розмірі
12000 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом 30% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення кредиту 30
вересня 2010 року.

На забезпечення вказаних
кредитних договорів було укладено
договори поруки з відповідачами: ТОВ
«Українське фінансове агентство
«Верус», ОСОБА_3 і ОСОБА_5, які
погодились з їх умовами.

Відповідачі користувалися
кредитними коштами, однак не повернули
їх, у зв'язку з чим, по вказаним
кредитним договорам виникла
заборгованість, яка в загальному
розмірі, складає: по кредитному
договору № СSНСАК00100006 від 05 грудня 2005
року - 3380.28 доларів США, з яких:
заборгованість за кредитом складає
3189.55 долар США, заборгованість по
відсоткам за користування кредитом - 0.01
долар США, штраф (фіксована частина) -
31.25 долар США і штраф (відсоткова
складова) - 159.48 доларів США; по договору
№ 21м/2008 від 21 березня 2008 року - 30707.60
доларів США, з яких: заборгованість за
кредитом складає 24446.44 доларів США,
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом - 4769.14 доларів
США, штраф (фіксована частина) - 31.25
долар США і штраф (відсоткова складова)
-1460.78 доларів США; по договору № 26м/2008
від 13 травня 2008 року - 36841.25 долар США, з
яких: заборгованість за кредитом
складає 29259.38 доларів США,
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом - 5797.77 доларів
США, штраф (фіксована частина) - 31.25
долар США і штраф (відсоткова складова)
-1752.86 доларів США; по договору № 238053 від
10 липня 2008 року - 8436.80 доларів США, з
яких: заборгованість за кредитом
складає 6676.29 доларів США,
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом - 1329.00 доларів
США, штраф (фіксована частина) - 31.25
долар США і штраф (відсоткова складова)
- 400.26 доларів США; по договору №
SAMDN2311 від 10 вересня 2008 року -14730.88
грн., з яких: заборгованість за кредитом
складає 10400.44 грн., заборгованість по
відсоткам за користування кредитом -
2708.87 грн., заборгованість по комісії за
користування кредитом - 682.00 грн., штраф
(фіксована частина) - 250.00 грн. і штраф
(відсоткова складова) - 689.57 грн., тобто
вимоги позивача обґрунтовані і
відповідають вимогам закону.

За таких обставин, та виходячи з
доказів по справі, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що позовні вимоги
банку, відносно кредитних договорів
укладених між сторонами у справі
підлягають задоволенню згідно ст.ст.14,
509, 526, 527, 530, 553, 554, 610, 629,1054 ЦК України та
умовами кредитних договорів і
договорів поруки.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу
необхідно задовольнити частково, а
рішення суду - змінити з наступних
підстав.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права і обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону
в частині задоволення позовних вимог
про стягнення заборгованості за
кредитними договорами. Висновки суду, в
цій частині рішення, достатньо
обґрунтовані і підтверджені наявними в
матеріалах справи письмовими доказами.

При вище наведених обставинах
справи, суд першої інстанції дійшов до
правильного висновку про задоволення
позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк»
про стягнення заборгованості за
кредитними договорами в силу ст.ст.14, 509,
526, 527, 530, 553, 554, 610, 629,1054 ЦК України та
умов кредитних договорів та договорів
поруки.

Доводи апеляційної скарги щодо не
звернення судом уваги, при винесенні
оскаржуваного рішення, на наявність
ухвали Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 29 вересня 2010 року,
якою клопотання про закриття
провадження по справі було задоволено
частково, а провадження по справі за
позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до
ОСОБА_2,ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості та витрат по кредитному
договору № 121м/2007 від 18 липня 2007 року
закрито, дійсно є обґрунтованими
(а.с.125).

Однак, суд першої інстанції, у
відповідності до вимог ст.. 219 ЦПК
України 14 квітня 2014 року виніс ухвалу,
якою виправив описку у рішенні
(мотивувальній, описовій і
резолютивній частинах тексту рішення)
від 27 грудня 2010 року. Зазначивши про
помилкове посилання у вищевказаному
рішенні на кредитний договір № 121м/2007
від 18 липня 2007 року, як описку (а.с.207-208).

Посилання ОСОБА_2 у апеляційній
скарзі на ті обставини, що на
теперішній час заборгованості по
кредитному договору №238053 від 10 липня
2008 року та по кредитному договору №
CSHCAK00100006 від 05 грудня 2005 року відсутня,
колегія суддів не може взяти до уваги.
Так, у підтвердження зазначеного
апелянтом надано довідки ПАТ КБ
«ПриватБанк» від 29.10.2013 року
№Э.CS.0.0.0.0/18-2941 (а.с.168) та від 21.01.2014 року №
1158554 (а.с.156). Колегія суддів переглядає в
порядку апеляційного провадження
рішення що ухвалене судом першої
інстанції ще у 2010 році, на підставі
доказів, що існували саме на час
розгляду зазначеної цивільної справи у
суді першої інстанції. А тому,
зазначена обставина не може бути взята
до уваги колегією суддів, оскільки,
вона не існувала під час розгляду
справи у суді першої інстанції. Однак,
врахування відсутності боргу за
вказаними кредитними договорами,
можуть бути враховані при виконанні
судового рішення.

Інші доводи, викладені а
апеляційній скарзі, не спростовують
висновки суду першої інстанції та
встановлені ним обставини.

Справа розглянута судом першої
інстанції у відповідності з вимогами ч.
1 ст. 11 ЦПК України, тобто в межах
заявлених вимог та на підставі доказів,
що були надані суду сторонами.

Щодо рішення суду в частині
солідарного стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3
і ОСОБА_5 на користь держави судовий
збір 1700 грн. і витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу 120 грн., а всього 1820
грн. та щодо солідарного стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
фінансове агентство «Верус», ОСОБА_2,
ОСОБА_3 і ОСОБА_5 на користь публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» витрати 1200 грн., то
воно підлягає зміні з наступних
підстав.

Стягуючи солідарно з
відповідачів на користь держави судові
витрати в сумі 1820 грн. (120 грн. - ІТЗ і 1700
грн. - держмито) та судових витрат у сумі
1200 грн., суд першої інстанції не
врахував, що діючим процесуальним
законодавством не передбачено
розподіл між сторонами судових витрат
у солідарному порядку, тому рішення
суду в цій частині слід змінити з
постановленням рішення про стягнення з
відповідачів на користь держави в
рівних частках від зазначеної з
кожного суми на підставі ст. ст. 88,309 ЦПК
України та п. 1 ст. 3 Декрету Кабміну
України «Про держмито» і Порядку
оплати витрат на ІТЗ судових процесів
пов'язаних з розглядом цивільних та
господарських справ, та їх розмірів
(затвердженого постановою Кабміну
України від 21.12.2005 року № 258 в її
редакції від 05.09.2009 року №825), які діли
на момент звернення позивача до суду з
позовом та ухвалення судом першої
інстанції рішення по справі.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про
судовий збір», від сплати судового
збору звільняються інваліди І та II
груп, законні представники
дітей-інвалідів і недієздатних
інвалідів І та II груп. Як вбачається з
письмових матеріалів справи,
відповідно до посвідчення серія Є №
004501 від 14 лютого 2005 року (а.с.153), ОСОБА_2 є
інвалідом II групи і має право на пільги,
встановлені законодавством України
для ветеранів війни - інвалідів війни.
Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне, у
відповідності до вимог ст.. 82 ЦПК
України звільнити ОСОБА_2 від оплати
судових витрат.

В іншій оскаржуваній частині рішення
суду першої інстанції - залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314 ЦПК
України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 27 грудня
2010 року

- змінити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5, на користь
держави судові витрати по справі:
судовий збір по 850,00 грн. з кожного та
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи по 60,00
грн. з кожного.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
фінансове агентство «Верус», ОСОБА_3,
ОСОБА_5, на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» судові витрати по
справі по 400,00 грн. з кожного.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судових
витрат у справі.

В іншій оскаржуваній частині рішення
суду - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржено шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді