РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року
м. Дергачі

Дергачівський районний суд
Харківської області:

в складі головуючого судді
Калиновської Л.В.,

за участю секретаря судового засідання
Булах С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Дергачі
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3,
Реєстраційна служба Дергачівського
районного управління юстиції
Харківської області про розірвання
договору дарування -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до
Дергачівського районного суду
Харківської області з позовом, в якому
просить поновити йому строк позовної
давності для звернення до суду; договір
дарування від 21 березня 2008 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Дергачівського районного
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_4, укладений між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, ОСОБА_2 - розірвати в частині
передання дарунку 1/2 частини будинку
АДРЕСА_1 ОСОБА_2; застосувати правові
наслідки розірвання договору
дарування, а саме зобов'язати
реєстраційну службу Головного
управління юстиції у Харківській
провести реєстрацію права власності на
1/2 частину будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що 21 березня
2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ОСОБА_2
було укладено договір дарування
житлового будинку з надвірними
будівлями і спорудами, відповідно
якого ОСОБА_1 подарував, а ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 прийняли у дар в рівних частках
будинок з надвірними будівлями і
спорудами, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1

Так, 01 квітня 2008 року право власності за
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на зазначений будинок
було зареєстровано у Слатинському
підприємстві технічної інвентаризації
«Інвентаризатор».

Як зазначив позивач, у 2009 році у родині
почалися конфлікти на підставі того, що
відповідач ОСОБА_2 почав зловживати
спиртними напоями, шкодити майно яке
знаходиться в будинку внаслідок чого
спільне існування його з ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 в одному будинку стало
неможливим.

В судовому засіданні позивач разом з
представником позовні вимоги
підтримали в повному обсязі, просили
суд позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні не
заперечував проти позову.

Третя особа, ОСОБА_3, в судове засідання
не з'явилася, про слухання справи
повідомлялася своєчасно та належним
чином.

Реєстраційною службою Дергачівського
районного управління юстиції
Харківської області суду надано
письмову заяву з проханням проводити
розгляд справи без участі їх
представника.

Всебічно, повно, об'єктивно та
безпосередньо дослідивши наявні у
справі докази, з'ясувавши обставини на
які посилалися сторони, як на підставу
своїх вимог та заперечень, оцінивши ці
докази в сукупності, суд приходить до
висновку, про відмову у задоволенні
позову, з наступних підстав.

Матеріалами справи достовірно
встановлено, що 21 березня 2008 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ОСОБА_2 було укладено
договір дарування житлового будинку з
надвірними будівлями і спорудами,
відповідно якого ОСОБА_1 подарував, а
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прийняли у дар в
рівних частках будинок з надвірними
будівлями і спорудами, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Вказаний договір був посвідчений
приватним нотаріусом Дергачівського
районного нотаріального округу
Харківської області ОСОБА_4.

01 квітня 2008 року право власності за
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на зазначений будинок
було зареєстровано у Слатинському
підприємстві технічної інвентаризації
«Інвентаризатор».

Статтею 717 ЦК України передбачено, що за
договором дарування одна сторона
передає або зобов'язується передати у
майбутньому другій стороні безоплатно
майно у власність.

Згідно з ч.2 ст.719 ЦК України договір
дарування нерухомої речі укладається у
письмовій формі і посвідчується
нотаріусом.

Як передбачає ст.651 ЦК України договір
може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї ї і з
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом.

Відповідно до ст.727 ЦК України
дарувальник має право вимагати
розірвання договору дарування
нерухомих речей, якщо: ч.1 - обдарований
умисно вчинив злочин проти життя,
здоров'я, власності дарувальника, його
батьків, дружини (чоловіка) або дітей;
ч.2 - обдарований створює загрозу
безповоротної втрати дарунка, що має
для дарувальника велику немайнову
цінність; ч.3 - внаслідок недбалого
ставлення обдарованного до речі, що
становить історичну, наукову,
культурну цінність, ця річ може бути
знищена або істотно ушкоджена.

Частина четверта вищевказаної статті
передбачає, що дарувальник має право
вимагати розірвання договору
дарування, якщо на момент пред'явлення
вимоги дарунок є збереженим.

Частини 1-3 статті 727 ЦК України
передбачають вичерпний перелік
підстав розірвання договору дарування,
а ч.4 - умову розірвання договору
дарування на підставах, передбачених
частинами 1-3 ст.727 ЦК України.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1
уклав договір дарування з ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, посвідчений державним
нотаріусом ОСОБА_4, реєстр №2244. Тобто
вищевказаний договір дарування
укладений з додержанням вимог ст.ст.717
ч.1; 719 ч.2 ЦК України.

Судом встановлено, що укладений
договір дарування є безоплатним, ніякі
умови при його укладанні сторонами не
обговорювалися, жодна із сторін на себе
ніякі зобов'язання при його укладанні
не брала.

В судовому засіданні були допитані
свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, однак суд не
може їх взяти до уваги, оскільки
обставини, на які посилається позивач,
не входять до вичерпного переліку
підстав розірвання договору дарування.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Зазначених вимог позивач ОСОБА_1 не
довів у судовому засіданні, чим не
виконав вимоги ст.60 ЦПК України. За
таких обставин суд не находить підстав
для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 57, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,
-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 -
відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано до апеляційного суду
Харківської області через
Дергачівський районний суд
Харківської області протягом десяти
днів з дня його проголошення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Л.В. Калиновська