Справа № 369/3591/14-ц
Провадження № 2/369/1960/14
У Х В А Л А

іменем україни

16.04.2014 суддя Києво-Святошинського
районного суду Київської області
Ковальчук Л.М., розглянувши заяву
представника позивача ОСОБА_1 про
забезпечення позову у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
про стягнення коштів та розірвання
попереднього договору,

В С Т А
Н О В И В:

У провадженні суду знаходиться дана
цивільна справа.

Одночасно з позовною заявою позивач
ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення
позову в якій просила з метою
забезпечення позову накласти арешт на
майно, що належить ОСОБА_3, а саме
домоволодіння під номером НОМЕР_1 з
відповідними надвірними будівлями та
спорудами, та на земельну ділянку під
номеромНОМЕР_1 на якій вони розташовані
площею 0,1000 га, з цільовим призначенням
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, кадастровий номер
:01:003:0022, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1.

Розглянувши заяву про забезпечення
позову, суддя дійшов висновку, що вона
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК
України у заяві про забезпечення
позову повинні бути зазначені причини,
у зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов, вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності, інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК
України види забезпечення позову мають
бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

Згідно роз'яснень п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року № 9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Відповідно до вимог вищевказаної
постанови Пленуму Верховного Суду
України забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи після відкриття
провадження у ній (за винятком випадку,
передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України),
якщо невжиття заходів забезпечення
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Однак, зважаючи на зміст позовних вимог
і вимог заяви про забезпечення позову,
суд дійшов висновку, що заявлена
позивачем вимога про накладення арешту
на домоволодіння під НОМЕР_1, з
відповідними надвірними будівлями та
спорудами і на земельну ділянку на якій
вони розташовані площею 0,1000 га, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, не є
співмірною із заявленими позовними
вимогами, оскільки вартість вказаного
майна перевищує розмір позовних вимог,
а саме за обумовленим сторонами
попереднім договором від 11 грудня 2013
року вартість майна, на яке позивач
просить накласти арешт, становить 1 200 000
грн., а розмір заявлених вимог складає
120 000 грн..

У зв'язку з вищевикладеним у
задоволенні заяви представника
позивача ОСОБА_1 про забезпечення
позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника
позивача ОСОБА_1 про забезпечення
позову у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, про стягнення коштів та
розірвання попереднього договору
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
5-денний строк з дня винесення ухвали
апеляційної скарги.

Суддя Л. М. Ковальчук