Справа № 369/1154/14-ц
Провадження № 2/369/1040/14
РІШЕННЯ

Іменем України

11 квітня 2014 року
Києво-Святошинський районний
суд Київської області в складі:
головуючого судді Волчка А.Я.

при секретарі
Шевчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання договору дарування частково
недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року позивач звернулася з
цим позовом до суду, посилаючись на те,
що 17 липня 2008 року між нею та її матір'ю
було укладено договір дарування
земельної ділянки за яким матір
подарувала їй земельну ділянку АДРЕСА_1
та є частиною земельної ділянки
загальною площею 0,2240 га.

Даний договір повинен бути визнаний
частково недійсним, оскільки на момент
його укладення мати була власником
лише ? частини подарованої ділянки, а
інша ? частина ділянки належала
позивачці.

Подарувавши їй всю земельну ділянку
мати розпорядилася її приватною
власністю, що є фактом порушення її
права приватної власності.

Просила договір дарування земельної
ділянки від 17 липня 2008 року за яким
ОСОБА_4 подарувала їй земельну ділянку
під АДРЕСА_1 - визнати частково
недійсним, а саме, в частині дарування
ОСОБА_4 тієї ? частини земельної
ділянки, яка станом на момент укладання
договору дарування належала їй на
праві приватної власності на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, та просив їх
задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не
з'явилися, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені, просили
розглядати справу без їхньої участі.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши матеріали справи
та наявні у ній докази, знаходить, що
позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

За правилами ч. 1 ст. 13 ЦК України,
цивільні права особа здійснює у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції
України, а також ч. 1 ст. 321 ЦК
України,право приватної власності є
непорушним.

Положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною ( сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Зважаючи на ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

З огляду на ст. 317 ЦК України,
недійсність окремої частини правочину
не має наслідком недійсності інших
його частин і правочину в цілому, якщо
можна припустити, що правочин був
вчинений і без включення до нього
недійсної частини.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла - ОСОБА_4, що підтверджується
свідоцтвом про смерть від 03 лютого 2009
року серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Спадкоємцями майна померлої ОСОБА_4 є
сторони у справі, що підтверджується
матеріалами спадкової справи щодо
майна померлої ОСОБА_4

17 липня 2008 року між позивачем та її
матір'ю ОСОБА_4 було укладено договір
дарування земельної ділянки за яким
матір подарувала їй земельну ділянку
АДРЕСА_1 та є частиною земельної
ділянки загальною площею 0,2240 га.

Аналізуючи вище перелічені правові
норми у розрізі наданих суду
матеріалів, суд приходить до таких
висновків.

Оспорюваний позивачем договір, суд
вважає частково недійсним, оскільки на
момент його укладення ОСОБА_4 була
власником лише ? частини подарованої
ділянки, а інша ? частина ділянки
належала позивачу.

Подарувавши всю земельну ділянку
ОСОБА_4 розпорядилася приватною
власністю ОСОБА_1 Вказані обставини
підтверджуються: договором дарування
земельної ділянки від 17 липня 2008 року,
державним актом на право власності на
земельну ділянку від 23 лютого 2005 року
(а.с. 5. 6).

У відповідності до ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

За таких обставин суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 13, 15, 16, 203, 215, 317 ЦК
України, ст. ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання договору дарування частково
недійсним - задовольнити.

Договір дарування земельної ділянки,
посвідчений 17 липня 2008 року державним
нотаріусом Першої Київської обласної
державної нотаріальної контори
Коцюрбою Г.Г., за яким ОСОБА_4 подарувала
ОСОБА_1 земельну ділянку під АДРЕСА_1 -
визнати частково недійсним, а саме, в
частині дарування ОСОБА_4 тієї ? частини
земельної ділянки, яка станом на момент
укладання договору дарування належала
ОСОБА_1 на праві приватної власності на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку, серії ЯБ
№ 286298 від 23 лютого 2006 року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
протягом 10 днів, починаючи з дня
наступного після його проголошення,
відповідачами з дня отримання його
копії.

Суддя
А.Я.
Волчко