АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 596/2856/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Козяр Л.В. Провадження №
22-ц/789/482/14 Доповідач - Хома М.В.Категорія
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Хоми М.В.

суддів - Козака І. О., Демковича Ю. Й.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін - апелянтів ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

представників ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_2 на рішення
Гусятинського районного суду
Тернопільської області від 05 березня
2014 року по справі за позовом
співвласників майнових паїв
колективного сільськогосподарського
підприємства "Авангард": ОСОБА_1, ОСОБА_5,
ОСОБА_2, треті особи: Красненська
сільська рада Гусятинського району,
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
у користуванні квартирою та виселення,
-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_2 звернулись в суд із
позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні та
розпорядженні квартирою АДРЕСА_2 та
виселення його з даної квартири. В
обгрунтування позовних вимог
посилалась на те, що відповідач
поселявся у зазначену квартиру
всупереч встановленому порядку та
проживає у ньому без достатніх
правових підстав. На даний час
відповідач зареєстрований у квартирі,
однак з 2006 року не проживає в ній.
Згідно рішення Гусятинського
районного суду від 25.05.2011 року
встановлено, що житловий фонд в сумі 99
665 грн., в тому числі будинок
спеціаліста, увійшов у пайовий фонд і
був розпайований між співвласниками
майнових паїв. Відповідачу було
відмовлено в позові про передачу
будинку спеціаліста на баланс
сільської ради і його подальшу
приватизацію. Рішенням зборів
пайовиків від 15.08.2010 року квартири в
будинку спеціаліста продавалися.
ОСОБА_3 звернувся до комісії по
врегулюванню майнових відносин із
заявою про продаж його сім'ї квартири
НОМЕР_1, але не оплатив її вартість в
касу до 08.10.2010 року, а тому дана квартира
була продана ОСОБА_4 Рішенням
Гусятинського районного суду від 16.11.2011
року було визнано за ОСОБА_3 право
власності на квартиру НОМЕР_1 за
набувальною давністю. Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11.09.2013 року скасовано
реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 Таким чином, позивачі
вважають, що вони є власниками квартири
НОМЕР_1, а тому відповідно до ст. 391 ЦК
України мають право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ними права
користування та розпорядження їхнім
майном.

Рішенням Гусятинського районного суду
Тернопільської області від 05 березня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_5,
ОСОБА_2 просять рішення суду скасувати,
та постановити нове рішення, яким їхні
позовні вимоги задовольнити.
Зазначають, що твердження суду про те,
що будинок спеціалістів в с.Красне - це
майно, яке не було розпайоване у 2000
році, не відповідає дійсності. Факт
включення будинку спеціаліста до
розпайованого майна КСП "Авангард"
підтверджується довідкою Управління
агропромислового розвитку
Гусятинської райдержадміністрації від
10.11.2010 року №815 про включення до
пайового фонду колишнього КСП
"Авангард" житлового фонду с.Красне та
с.Козина на суму 99.665 грн., а також
судовими рішеннями. Тому апелянти як
власники майнових сертифікатів є
співвласниками квартири. Крім цього,
зазначають, що квартири у будинку
спеціаліста надавалися тимчасово на
період роботи, в разі припинення
трудових відносин спеціаліст мав
звільнити житло. На даний час квартира
продана ОСОБА_4, однак останній не може
нею користуватися, так як ОСОБА_3 не
звільняє житла. Також вважають
неправомірними посилання суду на
рішення Гусятинського районного суду
від 18.11.2013 року та від 11.02.2014 року,
оскільки вважають їх незаконними.

Заслухавши апелянтів ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, які посилаються на доводи
апеляції, представника ОСОБА_3В,, яка
вважає рішення суду законним та
обгрунтованим, представника третьої
особи ОСОБА_4, яка згідна з думкою
апелянтів, дослідивши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
виходив з того, що в судовому засіданні
не встановлено порушення прав, свобод
чи інтересів позивачів, позивачами не
надано доказів про те, що вони є
власниками квартири, у якій проживає
ОСОБА_3

Колегія суддів вважає такий висновок
суду законним та обгрунтованим,
оскільки він базується на матеріалах
справи та відповідає вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 працював в КСП "Авангард", у
зв"язку з роботою йому надано житло -
квартира АДРЕСА_1, у якій він
зареєстрований 12.11.1997 року.

Будинок спеціаліста по вул.
Центральній, 287 у с.Красне побудовано
колгоспом "Авангард", який у 1992 році
реорганізовано в КСП "Авангард".

03.10.2006 року проведено державну
реєстрацію припинення юридичної особи
- КСП "Авангард" в результаті її
ліквідації за рішенням засновників, що
не пов"язано з реорганізацією.

Право власності на вищезазначений
будинок, у тому числі і на квартиру
НОМЕР_1, не зареєстровано ні за ким.

ОСОБА_1, ОСОБА_5, та ОСОБА_2 є власниками
майнових паїв КСП "Авангард".

Враховуючи вищенаведене, а також
положення ст.391 ЦПК України, згідно якої
лише власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном, суд правомірно прийшов до
висновку про те, що права позивачів не
порушено, і позовні вимоги до
задоволення не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_1,ОСОБА_5, та ОСОБА_2 є
співвласниками квартири, в якій
проживає ОСОБА_3, оскільки будинок
спеціаліста увійшов у фонд паювання і
був розпайований, що стверджується
трьома рішеннями суду, тому квартира, у
якій проживає ОСОБА_3, належить на праві
спільної часткової власності 453
власникам майнових сертифікатів, у
тому числі й апелянтам, а відсутність
реєстрації права власності на спірне
майно не є доказом відсутності права
власності, колегія суддів вважає
безпідставними, так як відповідно до
ст. 61 ЦПК України преюдиційне значення
мають лише факти, викладені в
резолютивній частині рішення. Крім
цього, наявність в апелянтів свідоцтв
про право власності на майновий пай
члена колективного
сільськогосподарського підприємства
не є доказом наявності у них права
власності на квартиру, у якій проживає
ОСОБА_3 У свідоцтві про право власності
на майновий пай члена колективного
сільськгосподарського підприємства
визначено лише загальну вартість майна
пайового фонду та частку особи в
грошовому виразі та процентному
співвідношенні, яка складає: ОСОБА_1 - 0,
52%, ОСОБА_5, - 0, 20%, ОСОБА_2 - 0, 11%. Рішення
про виділення групі осіб (окремим
особам) - апелянтам, які є власниками
паїв, індивідуально визначених
об"єктів, у порядку, передбаченому
постановою КМУ від 28.02.2001 р. №177 "Про
врегулювання питань щодо забезпечення
захисту майнових прав селян у процесі
реформування аграрного сектору
економіки", не приймалося.

Також колегія суддів вважає
безпідставними посилання на порушення
прав третьої особи ОСОБА_4, який придбав
квартиру АДРЕСА_1, однак не може
користуватися нею, так як у матеріалах
справи відсутні докази про продаж у
встановленому законом порядку
зазначеної квартири.

Крім цього, колегія суддів приймає до
уваги те, що позивачі пред"явили позов з
підстав, визначених ст.387 ЦК України і
ст. 391 ЦК України, що є взаємовиключним,
неможливим є одночасне пред"явлення
позову про витребування майна з чужого
незаконного володіння (оскільки це
позов неволодіючого власника про
витребування майна від володіючого не
власника) і про усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном (позов про
захист права власності від порушень, не
пов"язаних із позбавленням володіння).

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, ухвалене рішення відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і
підстав для його скасування немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_5,
ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Гусятинського районного суду
Тернопільської області від 05 березня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області М.В. Хома