АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3505/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Іщенко І. М. Доповідач - Єлізаренко
І.А. Категорія 21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І., Міхеєвої
В.Ю.,

при секретарі - Сінченко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Петриківського районного суду
Дніпропетровської області від 19 лютого
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи відділ
Держземагенства у Петриківському
районі Дніпропетровської області,
Реєстраційна служба Петриківського
районного управління юстиції про
визнання недійсним договорів
дарування земельних ділянок та
застосування наслідків їх
недійсності,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2
звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
треті особи відділ Держземагенства у
Петриківському районі
Дніпропетровської області,
Реєстраційна служба Петриківського
районного управління юстиції про
визнання недійсним договорів
дарування земельних ділянок та
застосування наслідків їх недійсності.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилався на те, що рішенням
Заводського районного суду
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 15 квітня 2011 року за його
позовом до ОСОБА_4 і рішенням
Дніпровського районного суду
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 07 грудня 2010 року було
стягнуто з ОСОБА_4 на його користь суми
боргу і відповідними ухвалами суду
вжиті заходи забезпечення позовів та
накладено арешт на все майно
відповідача ОСОБА_4 Копії зазначених
ухвал направлялись ОСОБА_4 і вона з
представником неодноразово
знайомилась з матеріалами
вищезазначених справ. В порушення
зазначених судових рішень 16 жовтня 2012
року ОСОБА_4, згідно договорів
дарування, передала ОСОБА_3 належні їй
земельні ділянки площею 0,250 га і 0,190 га
які розташовані в АДРЕСА_1, про що
внесені записи до відділу
Держземагенства у Петриківському
районі Дніпропетровської області і на
ОСОБА_3 оформлено право власності на
вказані земельні ділянки. Вважає, що
зазначені договори були укладені
ОСОБА_4 для ухилення від виконання
судових рішень і про це йому стало
відомо в листопаді 2013 року. Тому просив
визнати недійсними вищевказані
дарування земельних ділянок від 16
жовтня 2012 року, укладені між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, повернути у власність ОСОБА_4
вказані земельні ділянки, скасувати
відділу Держземагенства у
Петриківському районі
Дніпропетровської області реєстрацію
переходу права власності від ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, Реєстраційну службу
Петриківського районного управління
юстиції зобов»язати внести до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно запис про право
власності на земельні ділянки за
ОСОБА_4

Рішенням Петриківського районного
суд Дніпропетровської області від 19
лютого 2014 року в задоволені позовних
вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи
згідно догорів дарування земельних
ділянок від 16 жовтня 2012 року ОСОБА_4
передала у власність ОСОБА_3 земельні
ділянки загальною площею 0,190 га і 0,250 га
які розташовані в АДРЕСА_1 ( а.с.31, 33).

30 грудня 2012 року відділом
Держземагенства у Петриківському
районі Дніпропетровської області
внесено запис в Поземельну книгу про
реєстрацію переходу права власності на
вищевказані земельні ділянки до ОСОБА_3
( а.с.18).

Позивач, звернувшись до суду зі
вказаними позовними вимогами,
посилався на те, що зазначені договори
дарування були укладені ОСОБА_4 для
ухилення від виконання судових рішень,
за якими з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
було стягнуто суми боргу за договорами
позики та ухвалами суду було накладено
арешт на все рухоме та нерухоме майно,
що належить ОСОБА_4 (а.с. 2-12, 14).

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов»язків.

Згідно ч.1 до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п»ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.717 ЦК України
за договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов»язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Як вбачається з оскаржуваних
договорів дарування земельних ділянок,
укладених між ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
відсутність заборони відчуження
земельних ділянок підтверджується
витягом з Єдиного реєстру заборон
відчуження об»єктів нерухомого майна
від 16 жовтня 2012 року №38300378 та №38300226
(а.с.31, 33).

Позивач ОСОБА_2 власником
вищевказаних земельних ділянок не
являвся.

Доказів на підтвердження того, що
вищезазначені земельні ділянки
перебували у Єдиному реєстрі заборон
відчуження об»єктів нерухомого майна
на час укладення договорів дарування
матеріали справи не містять.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене суд правильно відмовив у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги
стосовно неправомірності укладення
договорів дарування є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі
доводи зводяться до тлумачення діючого
законодавства, незгоди з рішенням суду,
переоцінки висновків рішення суду та
не спростовують правильність рішення
суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що
спростовують правильність рішення
суду апелянтом не наведено, тому
рішення суду підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Петриківського районного
суду Дніпропетровської області від 19
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді