Справа №345/1599/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

15.05.2014 року
м.Калуш

Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Онушканича В.В.

секретаря судового засідання
Танчук М.С.,

розглянувши у заочному відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
інфляційних та 3% річних у зв'язку із
простроченням виконання грошового
зобов'язання, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з
вищенаведеним позовом. Свої вимоги
мотивує тим, що їй належали на праві
приватної власності обладнання для
міні хлібопекарні, а саме піч газова
„МУССОН" та пальник газовий RGI, клапан
електром. EVG40/NA, фільтр газовий FG32,
сигналізатор газовий ГСБ-01, переход 45-32.

В липні 2006р. до неї звернулись з
пропозицією придбати належне їй
обладнання знайомі - відповідачі по
справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Після того, як
між ними було досягнута тільки усна
домовленість про можливість купівлі
обладнання, то відповідачі по справі
попросили позивачку до укладення
договору купівлі-продажу надати їм
дане обладнання для перевірки його
справності та випробування в роботі, і
в разі відсутності зауважень з їхньої
сторони, відповідачі по справі
зобов'язались в термін до двох місяців
укласти договір купівлі-продажу з
досягненням всіх істотних умов його
виконання.

Погодившись на пропозицію
відповідачів вона надала їм
вищевказане майно терміном до двох
місяців для його перевірки та
випробування. Проте, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
через обумовлений час після взяття
обладнання відмовлялись укладати
договір купівлі-продажу цього майна, а
саме обладнання також не повертали, і
воно продовжувало знаходитись у них.
Так як договір купівлі-продажу між ними
ще не був укладений, оскільки не був
оформлений, то позивач не вправі була
ставити вимогу про стягнення коштів з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, так як між ними не
було досягнуто згоди щодо істотних
умов договору. Тобто, обладнання для
міні хлібопекарні знаходиться у
володінні у відповідачів по справі.
Оскільки жодних договорів щодо оренди
чи володіння спірним майном між ними не
укладалось, то відповідно, відповідачі
по справі на даний час є
недобросовісними володільцями.

Оскільки відповідачі по справі
відмовлялись повернути належне їй
майно, позивач змушена була звернутись
до суду за захистом своїх прав та для
витребування майна з чужого володіння.
В ході судового розгляду справи вони
дійшли згоди щодо вирішення спірного
питання, та уклали мирову угоду, яка
була затверджена Ухвалою Калуського
міськрайонного суду від 12.12.2007р. Згідно
даної ухвали суду відповідачі
зобов'язувались солідарно сплатити
позивачу 7500 Євро за обладнання для міні
хлібопекарні, що згідно курсу НБУ
становило 59468,8 грн. Дані кошти
відповідачі повинні були сплатити їй
до 01.02.2008р., однак в порушення даної
мирової угоди кошти позивачу сплачено
не було.

Сподіваючись на те, що виконавча
служба змусить відповідачів повернути
належні ОСОБА_1 кошти, позивач одержала
виконавчий лист та подала його на
виконання у ВДВС. Однак відповідачі все
одно не хочуть повертати кошти,
неодноразово звертались до суду із
різного роду позовами, щоб не
сплачувати дані кошти, проте кожного
разу суд їм відмовляв. Відповідачі
ігнорують мирову угоду та рішення суду,
не повертають кошти.

Окрім того боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

Згідно Ухвали суду від 12.12.2007 року кошти
повинні були бути повернуті до 01.02.2008р.,
тобто прострочення грошового
зобов'язання розпочалось 02.02.2008р.
Згідно рішення Калуського
міськрайонного суду від 28.10.2011 року з
відповідачів було стягнуті інфляційні
за період з червня 2008 року по квітень 2011
року та 3% річних за період з червня 2008
року по червень 2011 року. Проте
відповідачі по сьогоднішній день
жодної копійки позивачу так і не
повернули, а тому вона вимушена знову
звертатись до суду із позовом про
стягнення 3% річних та інфляційних за
новий період.

У зв'язку із цим 3% річних за
прострочення повернення коштів з 01.06.2011
року по 28.02.2014 року становлять 4907,39 грн.
Інфляційні за період з 01.05.2011 року по
28.02.2014 року становлять 2854,08 грн. Також
відповідачі згідно мирової угоди
зобов'язувались сплачувати солідарно
0,1% від простроченої суми коштів за
кожен день прострочення виконання
зобов'язання. У зв'язку з цим у
відповідачів виникла заборгованість
(пеня) перед позивачкою в сумі 59706,67 грн.
Таким чином, позивач в цілому просить
стягнути солідарно з відповідачів 67468,14
грн. заборгованості.

Позивач подала заяву про розгляд
справи без її участі та участю
представника, позов підтримує в
повному обсязі, не заперечує проти
заочного розгляду справи.

Представник позивача подав до суду
заяву про розгляд справи без його
участі, не заперечує проти заочного
розгляду справи. Позов підтримує в
повному обсязі та просить суд його
задоволити. Також представник позивача
просить стягнути з відповідачів судові
витрати (судовий збір, витрати на
правову допомогу та витрати за
публікацію оголошення в пресі про
виклик відповідачів).

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, хоча завчасно та належним
чином були повідомлені про час та місце
розгляду справи, що підтверджується
оголошенням в газеті «Галичина».

Суд, за згодою позивача та її
представника, враховуючи вимоги
ст.ст.224-226 ЦПК України, вважає, що справу
слід розглянути заочно, у відсутності
відповідача, на підставі наявних в
справі доказів, яких достатньо для
вирішення позову по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення, виходячи з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено,
що позивачу належали на праві
приватної власності обладнання для
міні хлібопекарні, а саме піч газова
„МУССОН" та пальник газовий RGI, клапан
електром. EVG40/NA, фільтр газовий FG32,
сигналізатор газовий ГСБ-01, переход 45-32.
Ухвалою Калуського міськрайонного
суду від 12.12.2007 року (а.с.4-6) було
затверджено мирову угоду, за якою
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
зобов'язувались солідарно сплатити
ОСОБА_1 7500 Євро за обладнання для міні
хлібопекарні, що згідно курсу НБУ на
момент укладення мирової угоди
становило 59468,80 грн.

Судом встановлено, що згідно рішення
Калуського міськрайонного суду від
28.10.2011 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
стягнуті інфляційні за період з червня
2008 року по квітень 2011 року в сумі 20278,86
грн., 3% річних за період з червня 2008
року по червень 2011 року в розмірі 5352,19
грн., а також 65118,33 грн. пені (а.с.7-10).

З матеріалів справи вбачається, що
рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 59468,80 грн.
заборгованості, а також про стягнення
84933,36 грн. боргу та 350,00 грн. витрат за
надання правової допомоги, на сьогодні
не виконано (а.с.11).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не виконав зобов'язання у
встановлений договором строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної
норми, наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді трьох
процентів річних не є санкціями, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає в
отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування отриманими
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Тому, за прострочення повернення
коштів з 01.06.2011 року по 28.02.2014 року з
відповідачів слід стягнути 3 % річних в
розмірі 4907,39 грн. (59468,80 грн.* 0,03/365 днів
*1004 днів).

Інфляційні за період з 01.05.2011 року
по 28.02.2014 року становлять 2854,08 грн., що
обчислюється за формулою: сума боргу х
індекс інфляції : 100 % - сума боргу.

Травень 2011р.: 59468,8 х 100,8 : 100 - 59468,8= 475,75 грн.

Червень 2011р.: 59468,8 х 100,4 : 100 - 59468,8 = 237,84
грн.

Вересень 2011р.: 59468,8 х 100,1 : 100 - 59468,8= 59,46
грн.

Листопад 2011р.: 59468,8 х 100,1 : 100 - 59468,8 = 59,46
грн.

Грудень 2011р.: 59468,8 х 100,2 : 100 - 59468,8 = 118,92
грн.

Січень 2012р.: 59468,8 х 100,2 : 100 - 59468,8 = 118,92 грн.

Лютий 2012р.: 59468,8 х 100,2 : 100 - 59468,8 = 118,92 грн.

Березень 2012р.: 59468,8 х 100,3 : 100 - 59468,8 = 178,38
грн.

Вересень 2012р.: 59468,8 х 100,1 : 100 - 59468,8 =
59,46грн.

Грудень 2012р.: 59468,8 х 100,2 : 100 - 59468,8 = 118,92
грн.

Січень 2013р.: 59468,8 х 100,2 : 100 - 59468,8 = 118,92 грн.

Травень 2013р.: 59468,8 х 100,1 : 100 - 59468,8 = 59,46 грн.

Жовтень 2013р.: 59468,8 х 100,4 : 100 - 59468,8 = 237,84
грн.

Листопад 2013р.: 59468,8 х 100,2 : 100 - 59468,8 = 118,92
грн.

Грудень 2013р.: 59468,8 х 100,5 : 100 - 59468,8 = 297,30
грн.

Січень 2014р.: 59468,8 х 100,2 : 100 - 59468,8 = 118,92 грн.

Лютий 2014р.: 59468,8 х 100,6 : 100 - 59468,8 = 356,76 грн.

Статтею 549 ЦК України визначено,
що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 4 мирової угоди, затвердженої
ухвалою Калуського міськрайонного
суду від 12.12.2007 року (а.с.6), в разі
прострочення сплати коштів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 зобов'язувались сплачувати
солідарно 0,1% від простроченої суми
коштів за кожен день прострочення
виконання зобов'язання.

Таким чином, у зв'язку із невиконанням
обов'язку по сплаті коштів у
відповідачів виникла перед позивачкою
заборгованість (пеня) в сумі 59706,67 грн.,
що обчислюється за формулою:

П = Кл.дн. х (Сум. борг. Х 0,1%), де П - це пеня
(заборгованість), сум. борг. - сума
заборгованості , кл.дн. - кількість
прострочених днів,

1004 х (59468,8 грн. х 0,1%) = 59706,67 грн.

Отже, оцінюючи в сукупності
зібрані по справі докази, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги слід
задоволити.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Тому з
відповідачів також слід солідарно
стягнути на користь позивача понесені
ним судові витрати.

На підставі викладеного,
ст.ст.208,257,400,549,625 Цивільного кодексу
України, керуючись ст.ст. 213-215, 224-226
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягути солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 інфляційні збитки в
сумі 2854 (дві тисячі вісімсот п'ятдесят
чотири) гривні 08 копійок, 3% річних в
сумі 4907 (чотири тисячі дев'ятсот сім)
гривень 39 копійок та 59706 (п'ятдесят
дев'ять тисяч сімсот шість) гривень 67
копійок пені, а всього 67468 (шістдесят
сім тисяч чотириста шістдесят вісім)
гривень 14 копійок.

Стягути солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 674,68 грн. сплаченого
судового збору, 1000,00 грн. витрат за
надання правової допомоги та 120,00 грн.
витрат за публікацію оголошення в
пресі про виклик відповідачів.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через Калуський міськрайонний
суд Івано-Франківської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення, у
цей же строк з дня отримання копії
рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Головуючий: