провадження: 22-ц/796/5816/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Малинников
О.Ф.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса
А.М., Антоненко Н.О.

при секретарі:
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє
на підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_4на рішення Шевченківського
районного суду м.Києва від 12 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» про
розірвання кредитного договору, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 через свого
представника ОСОБА_3, звернувся до суду
з позовом до ПАТ КБ «Надра» про
розірвання кредитного договору.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 12 березня 2014 року
відмолено у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Надра» про розірвання
кредитного договору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4,подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення скасувати та ухвалити нове,
посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права.

Зокрема зазначає, що в порушення вимог
ст.524 ЦК України кредитний договір,
який укладений між сторонами не
містить ціни позову виражену у
грошовій одиниці України - гривні.
Посилання в рішенні суду на частину 2
ст.524 ЦК України є неправильним,
оскільки положення цієї частини лише
дозволяє сторонам договору визначити
грошовий еквівалент зобов'язання в
іноземній валюті, а не безпосереднє
грошове зобов'язання.

Крім того, в порушення ст.ст.610-613,638 ЦК
України кредитний договір містить
положення лише про відповідальність
боржника за неналежне виконання
зобов'язань по Кредитному договору,
при цьому положення про
відповідальність кредитора взагалі
відсутні.

В судове засідання представники
позивача та відповідача не з'явилися,
про день та час розгляду справи
повідомлені у встановленому законом
порядку, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення ( а.с.74, 75) у зв'язку з чим
колегія суддів вважала за можливе
розглянути справу у їх відсутність
відповідно до ч.2 ст.305 ЦК України.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши
справу в межах доводів апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого у справі
рішення, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржуване рішення суду першої
інстанції по даній справі - залишенню
без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції повно та всебічно
з»ясував обставини, на які сторони
посилались як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених
дослідженими у судовому засіданні
доказами, та, виконавши усі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 14
травня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством «Комерційний
банк «Надра» правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
Комерційний Банк «Надра» та ОСОБА_4
укладений Кредитний договір
№211/П/РП/2008-840, за умовами якого останній
отримав грошові кошти в сумі 134 550
доларів США для придбання земельної
ділянки та будинку, зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 14, 49 % річних, строком
повернення кредиту до 12 травня 2028
року(а.с.5-7). Зобов'язання позичальника
забезпечено іпотекою, а саме земельною
ділянкою та житловим будинком, що
розташовані в АДРЕСА_1.

Відповідно до ст..638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоду.

За правилами ст.ст.1054,1055 ЦК України за
кредитним договором, який укладається
у письмовій формі, банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Так судом встановлено, що при
підписання кредитного договору ОСОБА_4
погодився з його умовами та не
заперечував щодо надання кредиту в
іноземній валюті - доларах США, з
визначеною процентною ставкою, тому
умови договору в частині визначення
валюти кредитування іноземну валюту не
суперечать принципу добросовісності і
його наслідком не є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
позивача.

Сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору, зміст
договору чіткий і зрозумілий, і
відповідає вимогам законодавства.

Згідно з положеннями ст. 627 ЦК України,
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства, особа не
може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.

При цьому стороною позивача не надано
доказів, які мали підтвердити, що у
зв'язку з фінансовою кризою виконання
кредитного договору сторонами
призвело до порушення його майнових
інтересів і позбавлення його того, на
що він розраховував при їх укладенні.

Відповідно до п.15-16 Постанови Пленуму
ВССУ №5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» слідує наступне: при
вирішенні спорів щодо розірвання
кредитного договору з посиланням,
зокрема, на світову фінансову кризу чи
інші суттєві обставини суд має
враховувати положення частини другої
статті 652 ЦК і виходити з того, що закон
пов'язує можливість розірвання
договору безпосередньо не з наявністю
істотної зміни обставин, а з наявністю
одночасно чотирьох умов, визначених
частиною другою цієї статті, при
істотній зміні обставин. Саме по собі
зростання/коливання курсу іноземної
валюти не є достатньою підставою для
розірвання кредитного договору на
підставі статті 652 ЦК, оскільки
зазначене стосується обох сторін
договору, й позичальник при належній
завбачливості міг виходячи з динаміки
зміни курсів валют із моменту введення
в обіг національної валюти та її
девальвації, передбачити в момент
укладення договору можливість зміни
курсу гривні України до іноземної
валюти, а також можливість отримання
кредиту в національній валюті.

Враховуючи положення частини другої
статті 652 ЦК України, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
закон пов'язує можливість розірвання
договору безпосередньо не з наявністю
істотної зміни обставин, а з наявністю
одночасно чотирьох умов, визначених
частиною другою цієї статті, при
істотній зміні обставин.

У зв'язку з недоведеністю позивачем
наявності всіх чотирьох умов,
необхідних для розірвання договору
кредиту, що передбачені ч.2 ст.652 ЦК
України, суд першої інстанції
правильно відмовив у задоволенні
позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду,
викладених в оскаржуваному рішенні,
які зроблені судом на основі повно та
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилались як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні доказами. Виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, суд
першої інстанції ухвалив законне і
обґрунтоване рішення, підстав для
скасування якого апеляційним судом не
встановлено.

Керуючись ст. ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313,
314, 316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, поданої в
інтересах ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 12 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: