АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7235/2014
Головуючий у 1 інстанції: Савлук Т.В.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського
районного суду м. Києва від 21 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 21 березня 2014 року
провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу було
зупинено на 4 місяці у зв'язку з
наданням сторонам строку на
примирення.

11 квітня 2014 року ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу на вказану ухвалу, у
якій, посилаючись на порушення норм
процесуального права, просила її
скасувати та направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції. В обґрунтування заявлених
вимог апелянт вказала, що з січня 2014
року шлюбні відносини між нею і ОСОБА_2
припинено, з 17 березня 2014 року вони
проживають окремо, ОСОБА_2 забрав
спільного сина і не дає можливості
брати участь у його вихованні. Також
апелянт вказала, що ОСОБА_2 вдерся до
квартири її батьків, забрав усі
документи і категорично відмовляється
їх повертати. На думку апелянта,
зазначена поведінка ОСОБА_2 свідчить
про лицемірність висловлених ним у
судовому засіданні намірів і сподівань
на збереження сім'ї.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну
скаргу підтримала і просила її
задовольнити.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу просив
відхилити, а ухвалу суду першої
інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

04 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, у якому
просила розірвати шлюб, зареєстрований
між ними 13 лютого 2009 року у Відділі
реєстрації актів цивільного стану
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві, актовий запис № 217.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
спільне життя з ОСОБА_2 не склалося,
почуття любові, поваги і
взаєморозуміння втрачені, шлюбні
відносини припинено, спільне
господарство не ведеться, примирення
неможливе.

У судовому засіданні 21 березня 2014 року
ОСОБА_2 заявив клопотання про надання
подружжю строку на примирення,
мотивуючи це тим, що звернення позивача
до суду є передчасним, шлюбно-сімейні
відносини можуть бути відновлені.

Постановляючи ухвалу, що оскаржується,
суд першої інстанції керувався ст. 111 СК
України, п. 7 ч. 1 ст. 201 ЦК України та
виходив з того, що у зв'язку наданням
сторонам строку на примирення
тривалістю 4 місяці провадження у
справі слід зупинити.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 111 СК України суд
вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства.

Згідно з ч. 5 ст. 191 ЦПК України у справі
про розірвання шлюбу суд може зупинити
розгляд справи і призначити подружжю
строк для примирення, який не може
перевищувати шести місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
вжив заходів щодо примирення подружжя
та відповідно надав сторонам строк для
примирення, в зв'язку з чим зупинив
провадження по справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
зупиняючи провадження в справі, суд не
допустив порушень норм процесуального
права, оскільки зупинення провадження
на час надання сторонам у справі про
розірвання шлюбу строк для примирення,
є обов'язком суду, передбаченим п. 7 ч. 1
ст. 201 ЦПК України.

Надання сторонам у справі про
розірвання шлюбу строку на примирення
є правом суду, яким він користується
виходячи з обставин справи, а тому суд
апеляційної інстанції на стадії
розгляду справи в суді першої
інстанції не має право обговорювати
питання про доцільність чи про
відсутність підстав для надання строку
на примирення.

Ухвалу суду першої інстанції в частині
зупинення провадження в справі
постановлено у відповідності до вимог
процесуального закону, тому підстав
для її скасування, передбачених ст. 312
ЦПК України, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
на законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції не впливають.

Таким чином, ухвала Дніпровського
районного суду м. Києва від 21 березня 2014
року є законною і обґрунтованою, а тому
підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1
ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 21 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді