Справа
Провадження 2/165/237/14
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року
м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд
Волинської області в складі:
головуючого судді Свередюка А.В. при
секретарі Гнатюк К.В. розглянувши в
судовому засіданні в місті
Нововолинську справу за позовом ОСОБА_1
до Державного підприємства
«Волиньвугілля» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та відшкодування моральної
шкоди, -

встановив:

24 березня 2014 року ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до ДП
«Волиньвугілля» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
працював на підприємстві відповідача,
ВП «Шахтоуправління» «Нововолинське».
Наказом № 89 від 28.08.2013 року був
звільнений на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП
України за станом здоров'я. Стверджує,
що на день звільнення, відповідач не
провів з ним повного розрахунку
належних йому сум при звільненні.
Остаточний розрахунок підприємство
провело 29.11.2013 року. Вважає, що
відповідач повинен виплатити йому 13832,82
грн. середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні за
період з 28.08.2013 року по 29.11.2013 року з
розрахунку 206,46 грн. х 67 робочих днів.
Також зазначає, що такими діями
відповідача йому завдано моральної
шкоди, яка полягає в тому, що через
порушення норм трудового
законодавства відповідачем грубо
знехтувано правами позивача, будучи
сумлінним працівником, пропрацювавши у
вугільній галузі тривалий час, позивач
ображений таким ставленням до нього,
він був змушений звертатися за
юридичною допомогою, нести додаткові
витрати. Моральну шкоду оцінює 3000 грн.
Просить суд стягнути з відповідача
вказані кошти на його користь.

В судове засідання позивач
ОСОБА_1 не з'явився, подав до суду
письмову заяву, в якій просить суд
проводити розгляд справи за його
відсутності. Позов підтримує повністю,
просить його задоволити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився без поважних
причин, належним чином повідомлений
про час і місце розгляду справи про, що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення. Про причини
неявки в судове засідання не повідомив.

Частиною 2 статті 197 ЦПК України
передбачено, що у разі неявки в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи в разі якщо відповідно до
положень ЦПК України розгляд справи
здійснюється судом за відсутності
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні письмові
докази, суд дійшов висновку, що позов
до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст.116 КЗпП України
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
проводиться в день звільнення, або не
пізніше наступного дня після
пред'явлення звільненим працівником
вимоги про розрахунок.

З дослідженої судовому засіданні
копії трудової книжки ОСОБА_1 (а.с. 65-7)
вбачається, що ОСОБА_1.21.04.2009 року
прийнятий на роботу до ДП
«Волиньвугілля» на посаду прохідника 5
розряду. Звільнений 28.08.2013 року на
підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України за
станом здоров'я.

Як вбачається з виписки з наказу
№ 89-вк від 28.08.2013 року (а.с. 5), ОСОБА_1
звільнено з посади прохідника ДПР таб.
№ 644 28.08.2013 року на підставі п. 2 ст. 40
КЗпП України у зв'язку зі станом
здоров'я з виплатою вихідної допомоги у
розмірі середнього заробітку.

Згідно довідки ДП «Волиньвугілля №
2207/14 від 20.12.2013 року (а.с. 8),
середньоденний заробіток ОСОБА_1
становив 206,46 грн.

Відповідно до довідки ДП
«Волиньвугілля» № 2206/14 від 20.12.2013 року
(а.с. 9), середньомісячний заробіток
ОСОБА_1 становить 4335,66 грн.

Як вбачається з копії
повідомлення ВП «Шахтоуправління
«Нововолинське» ДП «Волиньвугілля» №
2004/14 від 18 листопада 2013 року (а.с. 11),
заборгованість підприємства по
заробітній платі складала: серпень 2013
року - 7231,07 грн., лютий 2013 року - 1123,50
грн., жовтень 2013 року - 1780,18 грн. За
серпень заробітна плата була
виплачена, а саме: 11.09.2013 року - 4183,52 грн.,
24.09.2013 року - 1822,88 грн., 30.09.2013 року - 650,80
грн., 02.10.2013 року - 573,87 грн.

Як вбачається з копії
повідомлення ВП «Шахтоуправління
«Нововолинське» ДП «Волиньвугілля» №
2102/14 від 03 грудня 2013 року (а.с. 10), 29.11.2013
року, ОСОБА_1 було повністю виплачені
кошти за листками непрацездатності за
жовтень 2012 року та лютий 2013 року.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки
зазначені в ст. 116 КЗпП України, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

З досліджений в судовому засіданні
письмових доказів, а саме виписки з
наказу № 89-вк від 28.08.2014 року (а.с. 5),
копії трудової книжки (а.с. 6-7),
повідомлень ВП «Шахтоуправління
«Нововолинське» ДП «Волиньвугілля»
(а.с. 10-11) вбачається, що позивач знав про
порушення його прав щодо повного
розрахунку підприємством при
звільненні в день свого звільнення,
знав з повідомлення відповідача від
18.11.2013 року. Знав, що станом на 29.11.2013
року підприємством було проведено
повний розрахунок з позивачем щодо
заборгованості по заробітній платі,
проте не звернувся до суду у
передбачений ст. 233 КЗпП України
тримісячний строк до суду.

Статтею 234 КЗпП України встановлено, що
у разі пропуску з поважних причин
строків, встановлених ст. 233 КЗпП
України, суд може поновити ці строки.

Позивач ОСОБА_1 не просить суд поновити
строки для звернення до суду з заявою
про вирішення трудового спору та не
наводить поважних причин пропуску
вищезазначеного процесуального
строку.

Частиною 2 статті 23 ЦК України
передбачено, що моральна шкода полягає
у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів, у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна, у
приниженні честі, гідності а також
ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України,
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права, а у спорах про звільнення -
в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

У разі порушення законодавства
про оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження жодним строком.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Таким чином, на підставі
досліджених письмових доказів,
враховуючи, що позивачем не надано суду
жодних доказів щодо того, що стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні відноситься
до заробітної плати, не надано доказів
поважності пропущення строку
звернення до суду з заявою про
вирішення трудового спору, доказів
заподіяння йому відповідачем
моральної шкоди, суд приходить до
висновку, що в задоволенні позову
ОСОБА_1 до ДП «Волиньвугілля» про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, ч. 2 ст. 197,
ст.ст. 213-215, ст.ст. 224-226 ЦПК України, на
підставі ст.ст. 116-117, ст. 233 КЗпП України,
- суд,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Державного підприємства
«Волиньвугілля» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та відшкодування моральної
шкоди відмовити.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного
рішення можна подати протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Волинської області
через Нововолинський міський суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя А.В.
Свередюк