Справа №591/8697/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Прокудіна Н. Г.Номер
провадження 22-ц/788/1038/14 Суддя-доповідач -
Маслов В. О. Категорія - 27
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Маслова В. О.,

суддів - Дубровної В. В., Сибільової Л.
О.,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Зарічного районного
суду м. Суми від 20 листопада 2013 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о
в и л а :

04 жовтня 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з вказаним позовом.
Обґрунтовував його тим, що згідно умов
кредитного договору ОСОБА_3 05 грудня 2006
року отримав у Банку кредит у розмірі
3500 грн. зі сплатою відсотків за його
користування. В подальшому ліміт
кредитування зріс до 5990 грн., які він
отримав. Відповідач за вказаним
кредитним договором своїх зобов'язань
належним чином не виконав, внаслідок
чого утворилась заборгованість. Тому
позивач просив суд стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість за кредитом у розмірі
21925 грн. 23 коп., яка складається з 5990 грн.
34 коп. - заборгованості за кредитом, 10940
грн. 44 коп. - заборгованості по
процентам за користування кредитом, 59
грн. 90 коп. - заборгованості по комісії
за користування кредитом, 3414 грн. 30 коп.
- простроченої комісії, 1520 грн. 25 коп. -
заборгованості по штрафам.

Заочним рішенням Зарічного районного
суду м. Суми від 20 листопада 2013 року
позовні вимоги ПАТ КБ « ПриватБанк»
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь Банку заборгованість за
кредитним договором від 05 грудня 2006
року в сумі 21925 грн. 23 коп. та 229 грн. 40
коп. повернення судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи внаслідок
неправильного дослідження та оцінки
доказів, просить скасувати вказане
рішення суду та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
Банку. При цьому вказує про сплив
позовної давності, що є підставою для
відмови у позові. Також не згодний з
розрахунком заборгованості по
кредитному договору.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, який
підтримав доводи апеляційної скарги,
пояснення представника Банку Гакаля
Р.В., який вважав заявлений позов
обгрунтованим, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення місцевого суду
зміні, виходячи з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи, 05 грудня 2006 року ПАТ
КБ "Приватбанк" та ОСОБА_3 уклали
кредитний договір, згідно якого
останній отримав кредит в сумі 3500 грн.
зі ставкою 36 % на рік з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. Договором
передбачений порядок погашення
заборгованості щомісячними платежами
у розмірі 7 % від суми заборгованості.
Строк дії кредитного ліміту відповідає
строку дії кредитної карти. Кредитний
договір складається із заяви
позичальника та Умов і правил надання
банківських послуг (а.с. 14 -21).
Відповідач висловив згоду на його
укладення саме в такій формі, про що
свідчить його особистий підпис у Заяві
позичальника.

У зв'язку з неналежним виконанням
позичальником своїх зобов'язань станом
на 31 серпня 2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 21925 грн. 23 коп.,
яка складається з 5990 грн. 34 коп. -
заборгованості за кредитом, 10940 грн. 44
коп. - заборгованості по процентам за
користування кредитом, 59 грн. 90 коп. -
заборгованості по комісії за
користування кредитом, 3414 грн. 30 коп. -
простроченої комісії, 1520 грн. 25 коп. -
заборгованості по штрафам. Ці
обставини підтверджуються
розрахунками позивача щодо графіку
погашення кредиту, які є на а.с. 6 - 12.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Статтею 546 ЦК України, передбачено
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України передбачено,
що строком договору є час, протягом
якого сторони можуть здійснити свої
права і виконати свої обов'язки
відповідно до договору.

З наявних у справі розрахунків та
графіка погашення заборгованості
вбачається, що позивачем пропущений
трирічний строк позовної давності.
Поважності причин пропуску цього
строку позивач не надав. Зважаючи на те,
що відповідач не був присутнім у
судовому засіданні у суді першої
інстанції (суд розглянув справу у
першому судовому засіданні при
поверненні судового виклику з поміткою
«за закінченням терміну зберігання»),
стверджує, що не знав про судове
засідання 20 листопада 2013 року, не мав
можливості звернутися до місцевого
суду з заявою про застосування строку
позовної давності до рішення суду, а
коли звернувся з такою заявою після
рішення, то місцевий суд залишив її без
реагування, колегія суддів вважає за
необхідне задовольнити заяву
відповідача про застосування позовної
давності до спірних кредитних
правовідносин, які склалися між
сторонами.

У заяві від 06 грудня 2006 року сторони
обумовили порядок погашення кредиту
щомісячними платежами у розмірі 7 % від
суми заборгованості з яких 4 % повинно
було йти на погашення тіла кредиту і
комісію, а 3 % на сплату відсотків за
користування кредитом (а.с. 14). Строк дії
кредитного ліміту відповідає строку
дії карти. На кредитній картці, яка
видана Банком відповідачу (ксерокопія
якої є на а.с. 76) вбачається, що строк дії
картки три роки, тобто, по грудень 2009
року.

Пунктом 8.6 Умов та Правил надання
банківських послуг передбачено, що при
порушенні клієнтом строків платежів за
будь-яким із грошових зобов'язань,
передбачених даним договором більш ніж
на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити
банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми
позову.

Як вбачається з Умов та Правил надання
банківських послуг, зокрема, п. 9.3,
картрахунки відкриті на невизначений
строк за виключенням умов,
передбачених в п.п. 9.6, 9.7 даних умов.

Пунктом 9.12 передбачено, що договір діє
12 місяців з моменту підписання. Якщо
протягом цього строку жодна із сторін
не проінформує іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично лонгується на такий же
строк.

По закінченню строку дії відповідна
карта продовжується банком на новий
строк (шляхом надання клієнту карти з
новим строком дії), якщо раніше (до
початку місяця закінчення строку дії)
не надійшла письмова заява Держателя
карти про закриття картрахунку, а також
за умови наявних грошових коштів на
картрахунку для сплати послуг за
виконання розрахункових операцій по
картрахунку (в передостанній день
місяця закінчення строку дії), та при
дотриманні інших умов продовження,
передбачених договором (п. 3.1.3 розділу
ІІ «Правила користування платіжною
карткою»).

Колегія суддів вважає, що на підставі
ст.ст. 256, 257, 258, 261, 267 ЦК України позов
підлягає частковому задоволенню у
межах трирічного строку позовної
давності, тобто в періоді з 04 жовтня 2010
року по 04 жовтня 2013 року, тобто по день
звернення до суду з даним позовом та
річного строку позовної давності щодо
штрафу. Отже, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню
заборгованість за кредитом 638 грн. 85
коп. (5990 грн. 34 коп. - 5351 грн. 49 коп.),
заборгованість за процентами за
користування кредитом 6217 грн. 97 коп. (10940
грн. 44 коп. - 4722 грн. 47 коп.), комісійний
збір 2036 грн. (3474 грн. - 1438 грн.), фіксована
частина штрафу 500 грн. та 444 грн. 60 коп.
штрафу у розмірі 5 відсотків від
задоволеного позову, а всього 9837 грн. 42
коп. В іншій частині позову необхідно
відмовити, оскільки інші вимоги Банку
знаходяться за межами трирічного
строку позовної давності.

Рішення про застосування строку
позовної давності до щомісячних
платежів у кредитних правовідносинах у
даній справі колегія суддів
постановляє з урахуванням постанови
Верховного Суду України від 06
листопада 2013 року у справ № 6-116-цс-13, яка
згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для всіх суб'єктів владних
повноважень, у тому числі і судів.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню в частині застосування
позовної давності до спірних
правовідносин. Ця скарга в інших
частинах задоволенню не підлягає.
Відповідач визнає факт отримання у 2006 -
2008 р.р. кредиту на 5990 грн. Ця сума
отримана у декілька прийомів. Його
вимога про повну відмову у позові у
зв'язку з пропуском Банком позовної
давності за всіма вимогами, колегія
суддів знаходить необґрунтованими,
оскільки трирічний строк позовної
давності пропущений не за всіма
вимогами. Це вбачається з таблиці, яка є
в матеріалах справи. Не пропущений і
річний строк для стягнення неустойки у
вигляді штрафу.

Колегія суддів знаходить
необґрунтованою апеляційну скаргу в
частині відсутності кредитного
договору між сторонами. Той факт, що
відповідач 05 грудня 2006 року підписав
тільки заяву на отримання кредиту і не
підписував додатків до заяви, не
свідчить про неукладення договору. У
підписаній відповідачем заяві є пункт
про те, він «згоден з Умовами надання
батьківських послуг, Правилами
користування платіжною картою та
Тарифами банка і висловлює свою згоду з
тим, що дана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою і
Тарифами складають між мною і Банком
договір про надання банківських
послуг» (а.с. 13 - 14). На виконання цих
документів відповідач і отримав
можливість користуватися коштами
Банку через картковий рахунок, ліміт на
який складав до 6 тис. грн. Відповідач
сповна скористався цими послугами
Банка, однак з свого боку не в повному
обсязі виконав взяті на себе
зобов'язання по поверненню кредиту,
відсотків за користування ним, по
комісійному збору. За це він повинен
нести цивільно - правову
відповідальність. Загальний строк
позовної давності сторонами не
змінювався.

Описка місцевого суду в мотивувальній
частині рішення щодо «втрати» вимоги
по комісійному збору, про що пише
апелянт, підлягає усуненню у даному
рішенні, оскільки в резолютивній
частині рішення місцевого суду
міститься поряд з іншими вимогами і
сума стягнутого комісійного збору.

З наявних у справі квитанцій про судові
витрати сторін вбачається, що судовий
збір позивачем сплачений у розмірі 229
грн. 40 коп. (а.с. 2), а відповідачем у
розмірі 236 грн. 51 коп. (а.с. 68, 84, 108). У
зв'язку з частковим задоволенням
позову, на підставі ст. 88 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
судові витрати у справі покласти на
сторони у розмірах, ними фактично
понесених.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 88, 291, 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Змінити заочне рішення Зарічного
районного суду м. Суми від 20 листопада
2013 року в даній справі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
без номеру від 05 грудня 2006 року у сумі
9837 (дев'ять тисяч вісімсот тридцять сім)
грн. 42 коп.

В іншій частині позову відмовити за
пропуском строку позовної давності.

Рішення апеляційного суду набрало
законної сили, але може бути оскаржене
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -