Справа
№ 256/757/14ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15 травня 2014 р. Калінінський районний
суд м. Донецька у складі:

головуючого - судді Гавриленка О.М.

при секретарі - Ткачі А.Г,

за участю представників сторін: ОСОБА_1
та ОСОБА_2, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Донецьку справу
за позовом ОСОБА_3 до Фонду державного
майна України, Державного підприємства
«Енергомонтажний поїзд №754» про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, про
поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду у лютому п.р.
та уточнивши вимоги під час
провадження у справі, позивач просив
суд визнати протиправними та скасувати
наказ №4589 від 30.12.2013 р. про його
звільнення з посади (роботи);
зобов'язати поновити його на посаді
начальника Державного Підприємства
"Енергомонтажний Поїзд №754";
зобов'язати скасувати запис у трудові
книжці про звільнення. Подані вимоги
мотивував тим, що його було звільнено
30.12.2013 р. за п.1-1 частини 1 статі 41 Кодексу
Законів про працю України, тоді як у цей
час він перебував у черговій відпустці
у період з 27.12.2013 р. по 02.02.2013 р. За
викладеним, оскільки звільнення не
допускається під час перебування
робітника у відпустці, просить
поновити його на попередньо занятій
посаді. Підтримавши заявлені вимоги у
суді, представник позивача надав
пояснення аналогічні викладеним у
позові.

Відповідач Фонд державного майна
України позовні вимоги не визнав у
повному обсязі та просив відмовити в їх
задоволенні. Представник відповідача
пояснював, зокрема, що враховуючи
відповідні листи Одеської обласної
державної адміністрації, а також у
зв'язку з виявленням винних дій ОСОБА_3,
внаслідок чого заробітна плата
виплачувалася несвоєчасно, наказом
Фонду державного майна України його
було звільнено з посади начальника
державного підприємства
«Енергомонтажний поїзд № 754» на
підставі п. 1-1 ч. 1 статті 41 Кодексу
законів про працю України. Стосовно
звільнення під час перебування у
відпустці, відповідач зазначив
наступне. Наказ про відпустку ОСОБА_3, є
недійсним, оскільки його видано без
погодження з Фондом державного майна
України, на порушення п. 3.4 контракту,
який був укладений 10.10.2011 р. З
посиланням на зазначене просив
відмовити у позові.

Відповідач ДП «Енергомонтажний
поїзд №754» просив розглянути справу за
його відсутності та надав до суду
письмові пояснення з приводу заявлених
вимоги, в яких посилався на наступне.
Дійсно ОСОБА_3 на підставі відповідного
наказу перебував у відпустці під час
його звільнення. Двічі наказом фонду
держмайна було призначено начальників,
але жоден з них не приступив до
виконання своїх обов'язків.

Перевіривши матеріали справи, суд
дістається до переконливого висновку
про необхідність відмовити у позові за
підстав, передбачених положеннями
ст,ст 21, 24, 41 Кзпп України, п. 13 Постанови
Пленуму ВСУ N 9 від 06.11.92 р. «Про
практику розгляду судами трудових
спорів».

Відповідно до вимог останніх,
зокрема, особливою формою трудового
договору є контракт, в якому строк його
дії, права, обов'язки і
відповідальність сторін (в тому числі
матеріальна), умови матеріального
забезпечення і організації праці
працівника, умови розірвання договору,
в тому числі дострокового, можуть
встановлюватися угодою сторін.

Трудовий договір укладається, як
правило, в письмовій формі. Додержання
письмової форми є обов'язковим при
укладенні контракту. Трудовий договір
з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу може бути
розірваний у випадку винних дій
керівника підприємства, установи,
організації, внаслідок чого заробітна
плата виплачувалася несвоєчасно або в
розмірах, нижчих від установленого
законом розміру мінімальної
заробітної плати.

Оскільки на працівників, з якими
укладено контракт, поширюється
законодавство про працю, що регулює
відносини по трудовому договору, за
винятком, встановленим для цієї форми
трудового договору, їх трудовий
договір може бути припинено й з інших
підстав, передбачених законодавством
(статті 36, 39-41 КЗпП).

Як убачається з матеріалів
справи, відповідно до акту
приймання-передачі, затвердженого
наказом Фонду державного майна України
від 05.11.2012 р. за № 3776, функції управління
ЄМК державного підприємства
«Енергомонтажний поїзд № 754» були
передані до Фонду держмайна України.

Згідно з п. 10.6.17 Статуту державного
підприємства «Енергомонтажний поїзд №
754» керівник підприємства зобов'язаний
виконувати умови трудового контракту,
укладеного з Уповноваженим органом
управління.

За контрактом від 10.10.2011 р. який
ОСОБА_3 уклав з Корпорацією з терміном
дії з 10.10.2011 р. по 31.03.2012 р. (п. 6.1.
контракту) за яким позивача було
призначено керівником.

Листами від 21.11.2012 р. за №10.20.16967,
від 04.03.2013 р. за № 10.20.2747 Фонд держмайна
вимагав від ОСОБА_3 надання необхідних
документів для укладання додаткової
угоди до контракту з керівником.

Регіональним відділенням Фонду по
Одеській області проведено перевірку
фінансово-господарської діяльності
державного підприємства
«Енергомонтажний поїзд № 754» із
залученням органів місцевого
самоврядування та територіального
органу Держфінінспекції України,
результати якої свідчать про злочинний
намір довести державне підприємство
«Енергомонтажний поїзд № 754» до
банкрутства.

Враховуючи листи Одеської обласної
державної адміністрації від 23.10.2013 р. №
6992/02-38/01/6697, в.о. Одеського міського
голови від 02.12.2013 р. № 02-03-201МГ/вих.,
а також у зв'язку з виявленням винних
дій начальника державного
підприємства «Енергомонтажний поїзд №
754» ОСОБА_3, внаслідок чого заробітна
плата виплачувалася несвоєчасно,
наказом Фонду державного майна України
30.12.2013 р. № 4589 ОСОБА_3 було звільнено з
посади начальника державного
підприємства «Енергомонтажний поїзд №
754» 30 грудня 2013 року (пункт 1-1) ч. 1 статті
41 Кодексу законів про працю України.

Наказом Фонду державного майна
України від 31.12.2013 р. № 4592 виконання
обов'язків начальника зазначеного
державного підприємства було
покладено на ОСОБА_5 з 31 грудня 2013 року.
Відповідно до пункту 3 цього наказу
заступнику начальника державного
підприємства «Енергомонтажний поїзд №
754» Чуприні Євгену Івановичу було
встановлено передати, а ОСОБА_5
прийняти справи з управління державним
підприємством «Енергомонтажний поїзд
№ 754» та майно, що є у державній
власності та закріплене за державним
підприємством «Енергомонтажний поїзд
№ 754».

На підставі листа Одеської обласної
державної адміністрації від 24.02.2014 р. №
01/02-38/1215 та заяви ОСОБА_7 наказом Фонду
державного майна України від 24.02.2014 р. №
564 його призначено виконуючим обов'язки
начальника державного підприємства
«Енергомонтажний поїзд № 754» з 03
березня 2014 р, а наказ Фонду державного
майна України від 31.12.2013 р. № 4592 щодо
покладання виконання обов'язків
начальника державного підприємства
«Енергомонтажний поїзд № 754» на ОСОБА_5
визнано таким, що втратив чинність.

Наведені фактичні обставини
справи підтверджені документально та
ставити під сумніви їх вірогідність
суд не убачає підстав.

За викладеним вимоги ОСОБА_3 не
підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

Досліджуючи обставини звільнення
позивача та беручи до уваги його доводи
щодо відсутності вини з посиланнями на
несприятливі обставини, що виникли
задовго до його призначення на посаду
керівника підприємства, суд встановив,
що ОСОБА_3 вступив на посаду директора,
знаючи про стан справ на підприємстві,
проте, внаслідок невжиття дієвих
заходів як керівника підприємства, не
виконав прийняті ним умови контракту,
не забезпечив покладені на нього
обов'язки по організації діяльності
підприємства та виконанню завдань,
передбачених законодавством, статутом
з метою здійснення заходів по
поліпшенню нормування праці. Зокрема,
маючи надані йому права управління по
організації діяльності, позивач не
виконав зобов'язання по своєчасному і
повному виконанню погашення
заборгованості по заробітній платі, що
безпосередньо пов'язано із негативним
становищем на підприємстві по виплаті
заробітної плати працівникам та
погашенню заборгованості, яка як
підтверджено наданими суду
документами нарощувалась безперервно.
Між тим, судом також враховується, що
ОСОБА_3 саме підстави звільнення не
оспорював у суді, а тому вимоги цій
частині не розглядались.

Крім того, відповідно до п. 5. 5
контракту, контракт може бути за угодою
сторін продовжений або укладений на
новий чи інший строк за 2 місяці до
закінчення строку дії контракту. У
судовому засіданні достовірно
встановлено, що відповідач
неодноразово звертався до позивача з
питання укладання додаткової угоди до
контракту з керівником, однак ОСОБА_3 ці
вимоги проігнорував. Також суд вважає,
що таке продовження контракту не можна
вважати укладенням безстрокового
трудового договору з позивачем,
оскільки відповідно до статуту
відповідача (п.п. 10.2., 10.3) директор
призначається на посаду за контрактом,
як практично єдиною формою трудового
договору, визначеною законодавством
для керівника підприємства.

Таким чином, судом не встановлено
порушень трудових прав позивача при
його звільненні, або за час його роботи
у відповідачів, а тому у задоволенні
позовних вимог про поновлення на
роботі ОСОБА_3 слід відмовити. Решта ж
вимог ОСОБА_3 про скасування наказу про
звільнення, визнання дій
неправомірними та скасування запису у
трудовій книжці також не підлягають
задоволенню, оскільки вони є похідними
від основних вимог позивача. В цілому ж
позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст,ст 11, 60, 209, 212-214, 224-226 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_3 в його позові до Фонду
державного майна України, Державного
підприємства «Енергомонтажний поїзд
№754» про визнання дій неправомірними
та зобов'язання вчинити певні дії, про
поновлення на роботі.

Рішення може бути оскаржене до судової
палати по цивільних справах
апеляційного суду Донецької області
через місцевий суд протягом 10 днів з
дня проголошення рішення (чи з дня
отримання його копії, але особою, яка
приймала участь у розгляді справі,
однак не була присутньою в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення).

Суддя -

15.05.2014