Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4571/13-ц
Провадження № 2/553/117/2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23.04.2014м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Полтаві в складі:
головуючого - судді Кононенка С.Д.,
при секретарі - Бобильовій А.П.,
за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача - адвоката
ОСОБА_2, представника третьої особи -
ОСОБА_3, розглянувши цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа на стороні відповідачів ОСОБА_6
про витребування майна з чужого
незаконного володіння,-
У листопаді 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа на стороні
відповідачів ОСОБА_6 про витребування
майна з чужого незаконного володіння,
в якому просить витребувати у ОСОБА_4,
який проживає в АДРЕСА_1, на користь
ОСОБА_1 та ОСОБА_6 нежитлову споруду, що
розташована по ринку
Багатопрофільному ПФ «Торгсервіс» за
адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 7,5
кв.м. та стягнути з відповідачів
солідарно судові витрати по справі.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
уточнив позові вимоги, надавши
відповідну заяву, в якій просить
витребувати у ОСОБА_4, який проживає в
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_6
нежитлову споруду, що розташована на
ринку Багатопрофільному ПФ
«Торгсервіс» за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 7,5 кв.м.; стягнути із
ОСОБА_4 судові витрати по справі.
В судовому засіданні позивач та його
представник уточнені позовні вимоги
підтримали та просили їх задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове
засідання не з»явились, про причину
своєї неявки суду не повідомили, хоча
завчасно та належним чином були
повідомлені про день та час розгляду
справи.
Представник третьої особи - ОСОБА_3 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав та заперечував проти їх
Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України
справу розглянув без участі
відповідача на основі наявних у справі
Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи та подані сторонами
докази, приходить до висновку що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 18 жовтня 2012 року
рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави по справі за № 1616/2907/2012
розірвано шлюб між мною та ОСОБА_6.
Набуте під час шлюбу майно до цього
часу між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_6 не
розподілено.

Так 15 лютого 2013 року під час слухання
справи № 1616-5000/2012 за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного
майна подружжя в Ленінському суді м.
Полтави позивач ОСОБА_6 долучила до
справи копію договору купівлі-продажу
від 1 листопада 2012 року, про існування
якого позивачу не було відомо. Зі
змісту вищевказаного договору
вбачалося, що ОСОБА_6 передала у
власність ОСОБА_5 нежиглову споруду, що
розташована по ринку
Багатопрофільному ПФ «Торгсервіс» за
адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 7,5
кв. м. За споруду покупцем сплачено
продавцю 10 000 грн., а передано споруду в
момент підписання договору, що
покупець і продавець окремо засвідчили
своїми підписами. А ця споруда є, як
зазначає у своєму позові позивач
їхньою із ОСОБА_6 спільною сумісною
власністю.

З метою захисту своїх прав, і інтересів
позивач звернувся з позовом до суду на
предмет визнання недійсним
вищевказаного договору. Заочним
рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 02.10.2013 року (суддя
Андрущенко С.А.) по справі за № 553/686/13-ц,
провадженням 2/553/481/2013 позов ОСОБА_1
задоволено, визнано недійсним договір
купівлі- продажу нежитлової споруди, що
розташована на ринку
Багатоирофільному ГІФ «Торгсервіс» за
адресою: АДРЕСА_2. загальною площею 7,5
кв. м., укладеного 1 листопада 2012 року
між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Вказане рішення і
до цього часу не вступило в законну
силу з причини відмови ОСОБА_6 та ОСОБА_5
від отримання цього рішення через
наплавлене їм поштове відправлення.

Також 5 листопада 2013 року знову під час
слухання справи № 1616-5000/2012 за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про поділ спільного
сумісного майна подружжя в Ленінському
районному суді м. Полтави представник
позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_3 попросив
долучити до справи завірену ним копію
договору купівлі-продажу нежитлової
споруди, що розташована на ринку
Багатопрофільному ПФ «Торгсервіс» за
адресою: АДРЕСА_2. 1 загальною площею 7.5
кв. м., укладеного вже 1 лютого 2012 року
між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Про існування
цього договору позивачу також не було
відомо до цього часу.

За вищенаведеним договором нежитлова
споруда - кіоск на ринку
Багатопрофільному у м. Полтаві
продавалася ОСОБА_5, яка є матір'ю
ОСОБА_6, громадянину ОСОБА_4 за ціною в 10
000 грн. Кошти за цю нежитлову споруду
передавалися в момент укладення
договору.

Як зазначив у своєму позові позивач
ОСОБА_1 він вважає, що вказаний договір
є незаконним та порушує його права та
інтереси власника. На його переконання
- укладення цього договору мало на меті
приховати від нього майно, яке належить
йому як співвласнику спільного зі
ОСОБА_6 сумісного майна. За ч. 2 ст. 60
Сімейного кодексу України вважається,
що кожна річ, набута за час шлюбу, крім
речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя. З такою нормою
повністю погодився суд, визнаючи
договір купівлі- продажу спірної
нежитлової споруди від 1 листопада 2012
року недійсним.

Так як ОСОБА_5 незаконно заволоділа
нежитловою спорудою, що розташована на
ринку Багатопрофільному ПФ
«Торгсервіс» за адресою: АДРЕСА_2,
незаконність чого підтверджено
заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Полтави від 2.10.2013
року, вона незаконно 1.02.2013 року уклала
також договір купівлі-продажу цієї
нежитлової споруди з ОСОБА_4 А позивач,
як співвласник цієї нежитлової споруди
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Як вбачається з відповіді на запит
суду за вих.28 від 28.02.2014 року Приватної
Багатопрофільної фірми «Торгсервіс»
з гр.ОСОБА_4 заключався договір оренди
на представлення місця під кіоск на
ринку Левада ПБФ «Торгсервіс» за
адресою: АДРЕСА_2 площею 7,5 кв.м.

Крім того, відповідно до відповіді на
запит суду за вих.№4544/9/16-01-17-04-26 від
04.03.2014 року Державної податкової
інспекції у м.Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області ОСОБА_5 згідно поданої
податкової декларації про майновий
стан і доходи за звітний (податковий)
період 2013 рік № від 08.02.2014 року
задекларувала доход від операцій з
продажу (обміну) об»єктів нерухомого
або рухомого майна в сумі 10 000,00 грн.
Фізичною особою -підприємцем 11.02.2014
року сплачено розраховані податкові
зобов»язання з податку на доходи
фізичних осіб в сумі 500,00 грн.

За ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

За ч. 1 ст. 388 цього ж Кодексу якщо майно
за відплатним договором придбане в
особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

За ч. 1 ст. 400 Кодексу недобросовісний
володілець зобов'язаний негайно
повернути майно особі, яка має на нього
право власності або інше право
відповідно до договору або закону, або
яка є добросовісним володільцем цього
майна. У разі невиконання
недобросовісним володільцем цього
обов'язку заінтересована особа має
право пред'явити позов про
витребування цього майна.

Згідно частини 1 ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Крім цього, як визначено в частині 10
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6.11.2009 року за № 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» не підлягають задоволенню
позови власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину. У
цьому разі майно може бути витребувано
від особи, яка не є стороною недійсного
правочину, шляхом подання
віндикаційного позову, зокрема від
добросовісного набувача - з підстав,
передбачених частиною першою статті 388
ЦК.

Разом з тим суд не вбачає підстав для
задоволення вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5, про
витребування майна з чужого
незаконного володіння в зв'язку із тим,
що як було встановлено судом, вказане
майно перебуває у володіння саме
ОСОБА_4, що підтверджується вище
наведеними доказами.

На підставі вище викладеного,
керуючись ст. 388, 400, 1212 ЦК України, ч.10
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009 року за №9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними», ст. ст. 10, 60, 61, 88, 224-228 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа на стороні відповідачів ОСОБА_6
про витребування майна з чужого
незаконного володіння - задовольнити
частково.

Витребувати у ОСОБА_4, який проживає за
адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_6
належну нежитлову споруду, що
розташована на ринку
Багатопрофільному ПФ «Торгсервіс» за
адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 7,5
кв.м.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 -відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
судові витрати по справі у вигляді
судового збору у розмірі 175 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано до Ленінського
районного суду міста Полтави протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Ленінський районний суд м.
Полтави шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з моменту
його оголошення.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави С. Д. Кононенко