Справа №333/2872/14-ц
Провадження №2/333/1611/14
рішення

Іменем України

22 травня 2014 року

м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя
у складі:

головуючого -
судді Тучкова
С.С.,

при секретарі
Шелесько
Ю.О.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги щодо предмету спору
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
№333/2872/14-ц за позовом ОСОБА_1 до
Житлово-будівельного кооперативу №313
«Локомотив-2» про визнання права
власності в порядку спадкування, треті
особи - ОСОБА_2, приватний нотаріус
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_3, та позов третьої особи -
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права
власності на ? частку квартири у
спільній сумісній власності подружжя -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним
позовом, в якому просить суд визнати за
ним право власності в порядку
спадкування за законом на квартиру
АДРЕСА_2, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, який
приходився йому батьком. Після його
смерті відкрилась спадщина на спірну
квартиру в житловому будинку ЖБК №313
«Локомотив-2». Позивач є єдиним
спадкоємцем першої черги за законом,
який прийняв спадщину. Інший
спадкоємець першої черги - дружина
померлого ОСОБА_2 відмовилася від
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4
на користь позивача. 17 лютого 2014 року
він звернувся до нотаріальної контори
з приводу оформлення спадщини, однак
йому було відмовлено в оформлені права
на спадщину в установленому законом
порядку, оскільки за життя
спадкодавець ОСОБА_4 не отримав
свідоцтва про власність на спірну
квартиру, хоча був членом кооперативу
та у 1992 році повністю сплатив пай, тому
він просить суд визнати за ним право
власності на вищезазначену квартиру.

22.05.2014 року позивачем було подано
уточнену позовну заяву, згідно якої
ОСОБА_1 зменшив позовні вимоги та
просив суд визнати за ним право
спільної часткової власності на ?
частку квартири АДРЕСА_2.

Ухвалою Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 22 травня 2014 року
прийнято до спільного розгляду з
первісним позовом позов третьої особи,
яка заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору у справі, ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання права власності на
1/2 частку квартири у спільній сумісній
власності подружжя, та об'єднано
первісний та позов третьої особи в одне
провадження.

У своєму позові ОСОБА_2 зазначила, що
вона є дружиною померлого ОСОБА_4 Пай за
квартиру був сплачений спільними
зусиллями за час спільного проживання
у шлюбі, а тому квартира є їх спільним
майном та підлягає поділу на загальних
підставах. І після смерті чоловіка
спадщина відкрилася лише на ? частку
квартири, яка йому належала. Від своєї
частки у спадщині після смерті ОСОБА_4
вона відмовилася на користь їх сина -
позивача по справі ОСОБА_1 Враховуючи
викладене третя особа просила суд
визнати за нею право спільної
часткової власності на ? частку
квартири АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивач уточнений
позов підтримав в повному обсязі,
просив суд його задовольнити з підстав,
викладених у ньому, проти задоволення
позову третьої особи не заперечував.

Третя особа, з самостійними вимогами
щодо предмету спору ОСОБА_2 позов
третьої особи підтримала, просила суд
його задовольнити з підстав,
викладених у ньому, проти задоволення
первісного позову не заперечувала.

Представник відповідача будучи
належним чином повідомленим судом про
час і місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи без його участі,
проти позову не заперечував.

Третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_3
будучи належним чином повідомленою
судом про час і місце розгляду справи, в
судове засідання не з'явилася, на запит
суду надала фотокопію спадкової справи
після смерті ОСОБА_4

Відповідно до вимог ст.169 Цивільного
процесуального кодексу України їх
неявка в судове засідання не
перешкоджає розгляду справи. За таких
обставин суд вважає можливим
розглянути справу за відсутності
представника відповідача та третьої
особи.

Заслухавши пояснення позивача, третьої
особи, вивчивши матеріали справи,
дослідивши письмові докази та
проаналізувавши законодавство, що
регулює спірні правовідносини, суд
приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

На підставі ст.57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно ст.60 Цивільного процесуального
кодексу України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про смерть, серії
НОМЕР_3, виданого 20.09.2013 року Виконавчим
комітетом Великомихайлівської
сільської ради Покровського району
Дніпропетровської області, ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в книзі
реєстрації смертей 20.09.2013 року зроблено
відповідний актовий запис №39 (а.с.4).

З свідоцтва про народження ОСОБА_4
вбачається, що він є рідним сином
померлого ОСОБА_1 (а.с. 5).

Зі свідоцтва про одруження серії
НОМЕР_4 виданого 27.09.1963 року вбачається,
що ОСОБА_2 була дружиною померлого
ОСОБА_1 (а.с. 47).

З ордеру № 500 від 18.06.1987 року вбачається,
що в квартиру АДРЕСА_1 заселилася сім'я
у складі ОСОБА_4, його дружина - ОСОБА_2
та син - ОСОБА_1 (а.с. 8). Згідно Рішення
виконкому Запорізької міської ради
народних депутатів №105 від 22.03.1990 року
будинку АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Відповідно до довідки №08/04 від 04.04.2014
року, виданої головою та бухгалтером
ЖБК №313 «Локомотив-2», ОСОБА_1 був членом
даного кооперативу та мешкав в
квартирі АДРЕСА_2. Вартість зазначеної
квартири у сумі 9314,04 руб. була повністю
ним виплачена у лютому 1992 року (а.с. 9).

Згідно спадкової справи №16 за 2014 рік,
заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини
звернувся ОСОБА_1 (а.с. 34). В матеріалах
спадкової справи інші заяви можливих
спадкоємців відсутні (а.с. 34-76).
Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 17 лютого
2014 року, яка приходилася померлому
дружиною, остання відмовилася від
прийняття належної їй спадщини за
законом (а.с. 44).

З постанови про відмову у вчиненні
нотаріальної дії приватного нотаріуса
ОСОБА_3 №505/02-31 від 03.04.2014 року
встановлено, що ОСОБА_1 було відмовлено
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом після померлого
ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що спадкоємцем
не було надано правовстановлювального
документа на спадкову квартиру (а.с. 7).

Таким чином, судом встановлено, що
позивач є єдиним спадкоємцем першої
черги за законом після смерті ОСОБА_4,
інших спадкоємців за законом першої
черги, які б звернулися із заявою про
прийняття спадщини, немає, заповітів
померлий не залишив.

Відповідно до підпункту «б» пункту 11
постанови Пленуму Верховного Суду
України №20 від 22.12.1995 року «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» при
вирішенні спорів про право власності
на жилий будинок, на квартиру в
житлово-будівельному або житловому
кооперативі, на інші будівлі судам слід
враховувати, що при повному внесені
пайових внесків за квартиру, дачу,
гараж, іншу будівлю або приміщення,
надані члену житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу або
товариства, у особи, яка має право на
частку в пайових внесках, виникає право
власності на відповідну частку
квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

На підставі ч.3 ст.384 Цивільного кодексу
України у разі викупу квартири член
житлово-будівельного (житлового)
кооперативу стає її власником.

Згідно ст.1261 Цивільного кодексу
України до першої черги спадкоємців за
законом належать діти спадкодавця та
батьки.

На підставі ч.1 ст.1269 Цивільного кодексу
України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу
України незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Оцінивши докази в їх сукупності та
відповідно до ст.ст.15, 48 Закону України
«Про власність», що діяв на час виплати
паю за квартиру, ст.384 Цивільного
кодексу України, суд вважає, що
оскільки ОСОБА_4 повністю вніс свій
пайовий внесок за спірну квартиру, то
набув право власності на належну йому
частку у неї, а позивач, який є
спадкоємцем за законом першої черги,
має право її успадкувати.

Суд також вважає, що відповідно до ст.1268
та ч.1 ст.1269 Цивільного кодексу України
ОСОБА_1, подавши до нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_4, прийняв спадщину у
вигляді ? частки квартири АДРЕСА_2.

Вирішуючи позовні вимоги за позовом
третьої особи суд виходить з
наступного.

Як було встановлено ОСОБА_2 з 1963 року і
по день смерті ОСОБА_4 перебувала з
останнім у зареєстрованому шлюбі (а.с.
47).

На час вселення у спірну квартиру у 1987
році ОСОБА_2 була членом сім'ї ОСОБА_4
(а.с.8).

Пай за квартиру був сплачений за
спільні гроші подружжя у 1992 році. Отже
пай був виплачений у період
перебування у шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 18.09.1987
року (з останніми змінами від 25.05.1998
року) «Про практику застосування
судами законодавства про
житлово-будівельні кооперативи» пай
внесений подружжя в ЖБК, а після повної
сплати пайового внеску - квартира є їх
спільним майном і підлягає поділу на
загальних підставах (п. «а» ст.6
постанови).

За приписами ст. 22 та ст. 28 КпШС України,
чинного на час набуття у спільну
сумісну власність квартири, майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю, а їх
частки визнаються рівними.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Враховуючи те, що за життя ОСОБА_4 не
отримав правовстановлюючі документи
на квартиру, і питання про поділ
спільного майна подружжя не було
вирішене за його життя, вимоги ОСОБА_2
щодо визнання за нею права власності на
належну їй частку квартири у спільній
сумісній власності подружжя є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Таким чином, оскільки позовні вимоги за
первісним позовом та позовом третьої
особи ґрунтуються на законі,
підтверджуються зібраними у справі
доказами та не порушують прав та
інтересів третіх осіб, суд приходить до
висновку про те, що позови є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

У зв'язку із тим, що позивач за
первісним позовом та позивач за
позовом третьої особи просили не
стягувати з відповідачів сплачений
ними при подачі позовної заяви до суду
судовий збір, тому суд вважає за
необхідне не стягувати з відповідачів
на їх користь судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 22, 28 КпШС України, ст.ст.384, 392, 1218,
1220, 1258, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст.10, 60, 208,
209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Житлово-будівельного
кооперативу №313 «Локомотив-2» про
визнання права власності в порядку
спадкування, треті особи - ОСОБА_2,
приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_3, -
задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) право спільної часткової
власності на 1/2 частку квартири
розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

Позов третьої особи - ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання права власності на ?
частку квартири у спільній сумісній
власності подружжя, - задовольнити
повністю.

Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) право спільної часткової
власності на 1/2 частку квартири
розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя
С.С. Тучков