Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №293/1302/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого –
судді                    Жигановсько
ї О.С.

суддів:
Якухно О.М., Коломієць
О.С.

при секретарі судового

засідання

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі цивільну справу
за позовом прокурора Черняхівського
району в інтересах держави в особі
Житомирської обласної державної
адміністрації до Черняхівської РДА,
ОСОБА_2 про визнання протиправним і
скасування розпорядження голови
Черняхівської РДА, визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки

за апеляційною скаргою заступника
прокурора Житомирської області

на рішення Черняхівського районного
суду Житомирської області від 26.02.2014
року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Черняхівського
районного суду Житомирської області
від 26.02.2014 року відмовлено у
задоволенні позову прокурора
Черняхівського району в інтересах
держави в особі Житомирської обласної
державної адміністрації до
Черняхівської РДА, ОСОБА_2 про визнання
протиправним і скасування
розпорядження голови Черняхівської
РДА, визнання недійсним договору
оренди земельної ділянки.

В апеляційній скарзі
заступник прокурора Житомирської
області, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати і ухвалити нове – про
задоволення позову.

Апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Судом встановлено, що згідно
із розпорядженням голови
Черняхівської РДА від 26.04.2007 року за №169
ОСОБА_2 передано землі водного фонду та
водний об’єкт для рибогосподарських
цілей, спортивної риболовлі та
відпочинку громадян в довгострокову
оренду терміном на 20 років за межами
с.Новопіль на території Новопільської
сільської ради загальною площею 40,8380
га, в тому числі: під водою – 27,3234 га,
прибережна захисна смуга – 13,5146 га.
(а.с.20).

На підставі вказаного
розпорядження 10.05.2007 року між
Черняхівською РДА та ОСОБА_2 укладено
договір оренди земель водного фонду,
відповідно до якого відповідачу
передано в оренду земельну ділянку
водного фонду загальною площею 40,8380 га,
в тому числі: під водою – 27,3234 га,
прибережна захисна смуга – 13,5146 га, а
також визначено розмір орендної плати
(а.с.48-50).

Згідно із ч.1 ст.124 ЗК України /редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин/передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Відповідно до ч.4 ст.16 Закону
України „Про оренду землі” /редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин/ передача земельної
ділянки, межі якої визначено в натурі
(на місцевості), в оренду без зміни її
цільового призначення здійснюється
без розроблення проекту її відведення.

Аналогічна норма закріплена
у п.2 Порядку розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, затв. постановою КМУ від 26.05.2004
року №677 /редакція чинна на травень 2007
року/, відповідно до якої проект
відведення земельної ділянки не
розробляється у разі, коли земельна
ділянка, межі якої визначені в натурі
(на місцевості), надається у
користування або безоплатно
передається у власність без зміни її
цільового призначення.

В матеріалах справи наявні
докази того, що межі спірної земельної
ділянки раніше вже були визначені в
натурі саме в розмірі 40,8380 га при
вирішенні питання про надання в оренду
землі ОСОБА_2 згідно його попереднього
звернення у 2006 році (а.с.21-47).
Розпорядження голови РДА від 20.12.2006
року за №407 не спростовує ці висновки,
оскільки у ньому йдеться лише про
попередню площу земель, що мають
надаватись в оренду, а не остаточний їх
розмір, який був встановлений після
виготовлення технічної документації
із землеустрою. З огляду на наведене,
посилання прокурора, що ці обставини не
можуть прийматися до уваги, оскільки
відбулось фактично формування нового
об’єкту землекористування, є
надуманими та спростовуються
матеріалами справи.

В контексті аналізу ч.4 ст.16
Закону України „Про оренду землі”, п.2
Порядку розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок доводи позивача про порушення
відповідачами приписів ст.9 Закону
України „Про державну експертизу
землевпорядної документації” є
необґрунтованими. Оскільки чинним на
той час законодавством /за умов
наведених вище/ не вимагалось
розроблення проекту відведення
земельної ділянки, тому і на
відповідачів не може покладатись
обов’язок проведення обов’язкової
державної експертизи проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

Стаття 50 ЗК України
визначає, щодо земель рекреаційного
призначення належать землі, які
використовуються для організації
відпочинку населення, туризму та
проведення спортивних заходів.

В свою чергу ст.51 ЗК України
встановлює склад земель рекреаційного
призначення, до яких належать земельні
ділянки зелених зон і зелених
насаджень міст та інших населених
пунктів, навчально-туристських та
екологічних стежок, маркованих трас,
земельні ділянки, зайняті територіями
будинків відпочинку, пансіонатів,
об’єктів фізичної культури і спорту,
туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів,
стаціонарних і наметових
туристично-оздоровчих таборів,
будинків рибалок і мисливців, дитячих
туристичних станцій, дитячих та
спортивних таборів, інших аналогічних
об”єктів, а також земельні ділянки,
надані для дачного будівництва і
спорудження інших об”єктів
стаціонарної рекреації.

Достовірно встановлено і не
заперечується сторонами, що на
земельній ділянці водного фонду,
переданій в оренду ОСОБА_2, відсутні
будь-які будівлі, споруди і об’єкти
зазначені у ст.51 ЗК України. Як випливає
зі змісту оспорюваного договору оренди
/п.1,16 договору/ при передачі ОСОБА_2
земельної ділянки цільове призначення
останньої не змінювалось. Зазначення у
п.15 договору оренди ”земельна ділянка
водного фонду передається в оренду для
рибогосподарських цілей, спортивної
риболовлі та відпочинку громадян” за
відсутності обставин передбачених
ст.50, 51 ЗК України не свідчить про її
рекреаційне призначення. Враховуючи
наведене, посилання прокурора на те, що
оспорюване розпорядження голови РДА
видано із перевищенням повноважень,
визначених ст.122 ЗК України, є
безпідставним. Лист Державної
інспекції сільського господарства в
Житомирській області (а.с.52), на
підставі якого і заявлено даний позов,
ґрунтується на припущеннях і неповно
встановлених фактичних обставинах та
спростовується вищенаведеними
доказами, а тому не може бути прийнятий
до уваги.

Вирішуючи спір по справі,
суд врахував всі обставини справи,
правильно оцінив надані сторонами
докази та виніс законне, обґрунтоване і
справедливе рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та не свідчать про
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Житомирської області
відхилити, а рішення Черняхівського
районного суду Житомирської області
від 26.02.2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: