У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,

Парінової І.К., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_3 про повернення
безпідставно набутого майна, за
касаційною скаргою Моторного
(транспортного) страхового бюро
України на рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 30 травня
2013 року, ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 8 жовтня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року Моторне (транспортне)
страхове бюро України (далі - МТСБУ)
звернулось до суду з указаним позовом,
просило стягнути з ОСОБА_3 на свою
користь грошові кошти у розмірі 24 454 грн
33 коп., набуті ним без достатньої
правової підстави.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11
вересня 2009 року о 7 год. 00 хв. на дорозі
Знам'янка - Луганськ - Ізварине сталась
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП) за участі автомобілів «ВАЗ-2103»,
д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням водія
ОСОБА_4, та «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_2,
яким керував водій ОСОБА_3 Постановою
суду винним у ДТП визнано ОСОБА_4

Цивільно-правову відповідальність
ОСОБА_4, як власника автотранспортного
засобу, застраховано не було, тому 11
січня 2010 року ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ
із заявою про виплату страхового
відшкодування.

22 лютого 2010 року МТСБУ виплатило ОСОБА_3
24 454 грн 33 коп.

1 березня 2010 року до МТСБУ надійшла
заява ОСОБА_3 про те, що він отримав
повне відшкодування завданих збитків
за рахунок ОСОБА_4, тому перераховані
йому раніше кошти підлягають
поверненню відповідно до ст. 1212 ЦК
України.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 30 травня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 8 жовтня
2013 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі Моторне
(транспортне) страхове бюро України
просить скасувати судові рішення у
справі, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

У запереченнях на касаційну скаргу
ОСОБА_3 зазначає, що судові рішення є
законними та обґрунтованими, просить
залишити їх без змін.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та заперечення відповідача на неї,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що 11 листопада 2009
року о 5 год. 20 хв. на трасі
Дніпропетровськ-Кривий Ріг сталась ДТП
за участі автомобілів «ВАЗ-2103», д.н.з.
НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_4, та
«Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_2, яким
керував водій ОСОБА_3

Постановою Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 23 грудня 2009 року ОСОБА_4
визнано винним у вказаній ДТП.

1 лютого 2010 року до МТСБУ надійшла заява
ОСОБА_3 про відшкодування завданої ДТП
шкоди, оскільки у водія ОСОБА_4
відсутній договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності.

Відповідно до платіжного доручення від
22 лютого 2010 року МТСБУ перерахувало
ОСОБА_3 страхове відшкодування у
розмірі 24 454 грн 33 коп.

ОСОБА_4 добровільно сплатив ОСОБА_3
залишок від вартості відновлювальних
робіт у розмірі 25 500 грн.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив із того, що вартість
відновлювального ремонту автомобіля
ОСОБА_3 становить 49 900 грн. МТСБУ
виплатило ОСОБА_3 страхове
відшкодування відповідно до вимог
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» у розмірі 24 454
грн 33 коп, а залишок вартості
відновлювальних робіт у розмірі 25 500
грн добровільно виплачено винною
особою, а тому підстави для повернення
страхового відшкодування відповідно
до ст. 1212 ЦК України відсутні.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд погодився
із його висновками та залишив ухвалене
ним рішення без змін.

Із висновками апеляційного суду
погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Згідно із ст. 41.1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (у редакції, чинній на час
виплати страхового відшкодування)
(далі - Закон) Моторне (транспортне)
страхове бюро України за рахунок
коштів фонду захисту потерпілих
відшкодовує шкоду на умовах,
визначених цим Законом, у разі її
заподіяння транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність,
крім шкоди, заподіяної транспортному
засобу, який не відповідає вимогам
пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та
майну, яке знаходилося в такому
транспортному засобі.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону визначено,
що при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб
необхідно, з поважних причин,
помістити на стоянку, до розміру
шкоди додаються також витрати на
евакуацію транспортного засобу до
стоянки та плата за послуги стоянки.

Як убачається із матеріалів справи, на
підставі договору, укладеного із
ОСОБА_3, 18 листопада 2009 року приватним
підприємством
«Експерт-Сервіс-Універсал» складено
звіт № 139 про оцінку страхового
відшкодування власнику автомобіля
«Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_2, в
результаті його пошкодження при ДТП,
відповідно до якого вартість
відновлювального ремонту вказаного
автомобіля з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу, становить 27 923 грн 19
коп.

У заяві про відшкодування майнової
шкоди, яку МТСБУ отримало 1 лютого 2010
року, ОСОБА_3 зазначав, що розмір
завданої йому шкоди складає 27 923 грн 19
коп. (а.с. 7).

Відповідно до акта виконаних робіт,
складеного 10 лютого 2010 року суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_5, за
відновлювальний ремонт автомобіля
«Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_3
сплатив 49 900 грн (а.с.58).

Із матеріалів справи вбачається, що
відомості про характер пошкоджень
транспортного засобу та перелік
необхідних відновлювальних робіт,
зазначених у протоколі огляду
транспортного засобу при складанні
звіту № 139 про оцінку страхового
відшкодування відрізняються від
переліку відновлювальних робіт,
виконаних суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_5 Протокол огляду
транспортного засобу підписаний
ОСОБА_3 без зауважень.

Зокрема, в протоколі огляду
транспортного засобу зазначено, що
переднє праве крило потребує ремонту
та фарбування, а в переліку
відновлювальних робіт зазначено про
його заміну, а потім
підготовку-покраску.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд не з'ясував,
за рахунок чого вартість
відновлювального ремонту пошкодженого
автомобіля збільшилась на 22 000 грн. у
порівнянні із вартістю, вказаною у
звіті про оцінку страхового
відшкодування, чи співпадає перелік
відновлювальних робіт, визначених у
протоколі огляду транспортного засобу
(а.с. 54) із відновлювальними роботами,
які виконав суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_5 (а.с. 58), що має
значення для вирішення спору.

Крім того, вирішуючи спір, апеляційний
суд виходив із того, що винна у ДТП
особа - ОСОБА_4 сплатив ОСОБА_3 25 500 грн.

Із заяви ОСОБА_4 від 29 травня 2013 року
випливає, що 20 лютого 2010 року він
передав ОСОБА_3 27 000 грн у рахунок
компенсації завданих збитків його
автомобілю (а.с. 61).

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції, поза увагою апеляційного
суду залишилось те, що відшкодування
майнової шкоди виконує
компенсаторно-відновлювальну функцію,
реалізація якої має забезпечувати
особі, яка зазнала такої шкоди,
відновлення її майнових прав. При цьому
майнову шкоду може бути відшкодовано
потерпілій особі у повному обсязі
одноразово, а сам розмір шкоди має бути
оцінений у встановленому Законом
порядку.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд у порушення
ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином
не з'ясував обставин справи; не
перевірив доводи і заперечення сторін;
не зазначив, на підставі яких належних
та допустимих доказів дійшов висновку
про сплату ОСОБА_4 25 500 грн ОСОБА_3 в
рахунок відшкодування майнової шкоди;
не з'ясував, чи були підстави для
виплати ОСОБА_3 страхового
відшкодування Моторним (транспортним)
страховим бюро України, враховуючи
відшкодування шкоди винною особою, та
дійшов передчасного висновку про
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

З огляду на допущені апеляційним судом
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин справ, постановлена
ним ухвала підлягає скасуванню
відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК України із
направленням справи на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Моторного
(транспортного) страхового бюро
України задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 8 жовтня
2013 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С. Олійник

Судді:

В.І. Амелін

В.П. Гончар

І.К. Парінова

В.О. Савченко