Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року Ленінський
районний суд міста Луганська в складі:

головуючого: судді - Бугера О.В.,

при секретарі - Білошицька Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, у залі суду в місті
Луганську цивільну справу за позовом
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за послуги
теплопостачання та гарячого
водопостачання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
відповідною заявою до відповідачів, в
обґрунтування якої зазначив, що
відповідачі користаючись послугами
позивача, оплату за надані послуги не
здійснювали, у зв'язку з чим з 01.11.2004
року утворилася заборгованість,
внаслідок чого просив суд стягнути
солідарно з відповідачів
заборгованість за послуги
теплопостачання та гарячого
водопостачання за період з 01.11.2004 року
по 01.05.2013 року в сумі 4582,15 гривень
основного боргу; 745,06 гривень - втрати
від інфляційних процесів; 431, 77 гривень -
3% річних, а всього - 5758,98 гривень, а також
витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача в судове
засідання не зявився, надав заяву про
розгляд справи у його відсутність, в
заяві позовні вимоги підтримав, просив
їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з"явився, надав суду заяву
про розгляд справи у його відсутність,
вимоги визнав частково у межах строку
позовної давності.

Відповідачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися,
про час, дату та місце судового
засідання були повідомлені належним
чином, заперечень проти позову не
надали та заяви про розгляд справи за
їх відсутністю до суду не надходило.
Таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України
суд вважає, що відповідачі не з'явилися
до суду без поважних причин.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК
України, суд вважає можливим вирішити
справу на підставі наявних у ній даних
та доказів без участі сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
зареєстровані та проживають в
квартирі АДРЕСА_1, відповідно до
довідки № 3199 від 11 лютого 2012 року,
виданої КП «Стандарт-Луганськ» (а. с. 6).

Теплопостачання будинку, у якому
проживають відповідачі, здійснює
позивач. Відповідачі зобов'язані
робити щомісячну оплату за
теплопостачання квартири, однак, своїх
обов'язків належним чином не
виконували, внаслідок чого утворилася
заборгованість за період з 01.11.2004 року
по 01.05.2013 року в сумі 5 758,98 гривень,
відповідно до фотокопії розрахунку
заборгованості за житлово - комунальні
послуги на о/р № НОМЕР_1. (а.с.7) .

Судом встановлено, що між
сторонами склалися житлові
правовідносини.

Статтями 64, 68, 162 ЖК України встановлено
обов'язок наймача (наймачів), (власника)
житлового приміщення сплачувати
комунальні послуги, у тому числі і
послуги з теплопостачання та гарячого
водопостачання. Плата за комунальні
послуги стягується, крім квартирної
плати, по затвердженим в
встановленому порядку тарифам.
Квартирна плата та плата за комунальні
послуги вноситься щомісяця в строки,
встановлені діючим законодавством.
Відповідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» від
24.06.2004 р., споживач зобов'язаний
сплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом. Відповідно до Правил, плата за
надані послуги вноситься споживачем
відповідно до показань засобів обліку
води і теплової енергії або
затверджених нормативів (норм)
споживання на підставі платіжного
документа (розрахункової
книжки,платіжної квитанції тощо) або
відповідно до умов договору на
встановлення засобів обліку.
Розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим (п.18
Правил).

Згідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Згідно ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки. Згідно ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
Згідно ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається,
що заборгованість утворилася з
01.11.2004року по 01.05. 2013 року, доказів
поважності пропуску позивачем
трирічного строку позовної давності
суду не надано. Позивач звернувся до
суду 30.09.2013 року.(а.с.4)

Ухвалою Ленінського районного
суду м.Луганська від 01 серпня 2013 року
Луганському міському комунальному
підприємству «Теплокомуненерго» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
відмовлено у прийнятті заяви про
видачу судового наказу про стягнення
заборгованості за послуги
теплопостачання та гарячого
водопостачання з (а.с.5).

Таким чином, оскільки
відповідачем надано заяву про
застосування строку позовної давності,
на думку суду, з відповідачів підлягає
солідарному стягненню заборгованість
із застосуванням строку позовної
давності за період з 1 серпня 2010 року по
01 травня 2013 року у розмірі - 2502 грн.,
тобто задоволенню підлягають вимоги
позивача в цій частині частково.

Згідно зі ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до Закону України
«Про внесення зміни до статті 2 Закону
України "Про тимчасову заборону
стягнення з громадян України пені за
несвоєчасне внесення плати за
житлово-комунальні послуги" від 17
грудня 2010 року N 2795-VI статтю 2 Закону
України "Про тимчасову заборону
стягнення з громадян України пені
за несвоєчасне внесення плати за
житлово-комунальні послуги" викласти в
такій редакції:

"Стаття 2. Дія цього Закону
припиняється 1 січня 2011 року.
Нарахування та стягнення пені за
несвоєчасне внесення плати за
житлово-комунальні послуги
здійснюються на суму заборгованості,
яка утворилася з 1 січня 2011 року".

Тому, суд приходить до висновку
про задоволення вимог позивача щодо
стягнення з відповідача суми боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції та трьох процентів річних від
простроченої суми боргу з 01 січня 2011
року по 01 травня 2014 рік.

Таким чином 3 % річних від
простроченої суми підлягають
стягненню із наступного розрахунку
(сума заборгованості за місяць х 3 : 100 :
кількість днів у році х кількість днів
у місяці), що складає 130,15 грн.
Нарахування індексу інфляції за
прострочену суму підлягають стягнення
із наступного розрахунку: (індекс
інфляції -100) :100 х сума заборгованості з
зростанням по місячно), що дорівнює 78,37
грн.

Враховуючи викладене, суд
задовольняє вимоги позивача про
стягнення з відповідачів у солідарному
порядку втрати від інфляційних
процесів у сумі 78,37 грн., 3 % річних у
сумі 130,15 грн., а всього 2710, 52 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України з відповідачів на користь
позивача підлягає стягненню сплачена
сума судового збору у розмірі 229,40 грн в
рівних частках.

На підставі викладеного і
керуючись: ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст. ст.
16, 256, 257, 261, 267, 509, 525, 526, 540, 543, 614, 625, 901, 903
ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 169, 209, 212 - 215 ЦПК
України, суд, -

В
И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Луганського
міського комунального підприємства
«Теплокомуненерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стянути солідарно з ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго»
заборгованість за послуги
теплопостачання та гарячого
водопостачання за період з 01.08.2010 року
по 01.05.2013 року у сумі 2502 грн.,втрати від
інфляційних процесів у сумі 130,15 грн., 3 %
річних у сумі 78,37 грн., а всього 2710 (дві
тисячі сімсот десять) гривень 52
копійки.

Стянути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на користь Луганського
міського комунального підприємства
«Теплокомуненерго» судовий збір у сумі
229 грн. 40 коп., в рівних частках з кожного
по 57 (п"ятьдесят сім) гривень 35 копійок

В частині вимог Луганського
міського комунального підприємства
«Теплокомуненерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості зі період з 01.11.2004 року
по 31.07.2010 року - відмовити, у зв"язку із
пропуском строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області через
Ленінський районний суд м. Луганська
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Головуючий суддя
О.В.Бугера