Провадження № 2/0182/1085/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області

в складі: головуючого - судді
Шестакової З.С.

при секретарі -
Пометій Є.Т.

за участю: позивача -
ОСОБА_1

представника відповідача -
Каліберда А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Нікополі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Агрофірма Росток", в якості третьої
особи Нікопольський районний відділ
ДРФ центру Державного земельного
кадастру Дніпропетровської області
про визнання договору оренди земельної
ділянки недійсним, суд

встановив:

Спочатку 19 листопада 2012 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом про
розірвання договору оренди земельної
ділянки, укладеного 01 січня 2008 року між
нею та ТОВ „Агрофірма Росток".

Згодом вона неодноразово уточнювала та
доповнювала свої позовні вимоги та
остаточно 11 липня 2013 року просила суд
визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки, укладений 01 січня 2008
року між нею та ТОВ „Агрофірма Росток".

Свої вимоги мотивувала тим, що їй на
праві власності належить земельна
ділянка площею 5,380 га, розташована на
території Новоіванівської сільської
ради Нікопольського району
Дніпропетровської області.

Укладений 01 січня 2008 року договір
оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та
ТОВ „Агрофірма Росток" був
зареєстрований Нікопольським районним
відділом ДРФ центру Державного
земельного кадастру Дніпропетровської
області 10 червня 2009 року за № 68.

Позивач вважає, що даний договір оренди
є недійсним на підставі ч. 3 ст. 203 ЦК
України, оскільки вона його не
підписувала та нікого не
уповноважувала підписати договір
оренди від її імені.

До того ж, договір оренди земельної
ділянки від 01 січня 2008 року не
відповідає вимогам діючого
законодавства, оскільки сторони не
домовились щодо всіх істотних умов
договору, а саме:

- у договорі не відображені в
повному обсязі дані щодо об'єкту оренди
(кадастровий номер, місце розташування,
розмір земельної ділянки);

- відсутній розмір орендної
плати з урахуванням індексації, форм
платежу, строків виплати, порядку її
внесення та відповідальність за її
несплату.

Крім того, в порушення вимог ст. 15
Закону України „Про оренду землі" не
встановлені межі земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та такій акт,
який є невід'ємною частиною договору
оренди земельної ділянки, не складався.

Також, порушені строки державної
реєстрації договору оренди.

У судовому засіданні позивач та її
представник на позові наполягали та
просили суд визнати недійсним договір
оренди від 01 січня 2008 року. При цьому,
позивач суду показала, що вона не
пропустила строк позовної давності,
оскільки про порушення свого права
дізналася лише в 2012 році, коли вперше
побачила договір оренди земельної
ділянки від 01 січня 2008 року та акт про
передачу земельної ділянки
відповідачу.

Представник ТОВ „Агрофірма Росток"
позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та суду
показав, що позивачу були відомі усі
умови договору оренди земельної
ділянки від 01 січня 2008 року. На протязі
2008-2012 років вона щорічно одержувала
орендну плату по вказаному договору
оренди земельної ділянки та не ставила
питання про його недійсність. До того ж,
відповідач просив суд застосувати
строк позовної давності і відмовити
ОСОБА_1 у позові.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного.

Статтею 2 ч. 1 Закону України „Про
оренду землі" передбачено, що
відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
цим Законом, законами України,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Статтею 208 ч. 1 п. 2 ЦК України
передбачено, що у письмовій формі
належить вчиняти правочини між
фізичною та юридичною особою, крім
правочинів, передбачених частиною
першою статті 206 цього Кодексу;

Згідно ч. 1 ст. 14 Закону України „Про
оренду землі" договір оренди землі
укладається у письмовій формі і за
бажанням однієї із сторін може бути
посвідчений нотаріально.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 207
ЦК України правочин вважається таким,
що вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний його стороною (сторонами).

Як встановлено судом, 01 січня 2008 року
між ОСОБА_1 і ТОВ „Агрофірма Росток"
укладено договір оренди земельної
ділянки площею 5,020 га, кадастровий
номер -01-001-0523, вартістю 56 766.00 грн.,
строком на 10 років, яка належить
ОСОБА_1 на підставі державного акта на
право власності на землю серія ІV-ДП №
055029, виданого 28 грудня 2001 року головою
Новоіванівської сільської Ради
народних депутатів і зареєстрованого
в Книзі записів державних актів на
право власності на землю за № 29.
Договір пройшов державну реєстрацію 10
червня 2009 року, № 68 (а.с.7-12,42-45).

У судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 спростовувала факт
підписання договору оренди земельної
ділянки з ТОВ „Агрофірма Росток" від 01
січня 2008 року. При цьому показала, що
вона на протязі 2008-2012 років щорічно
одержувала орендну плату, оскільки
належна їй земельна ділянка
знаходилась у користуванні
відповідача.

Судом по справі була проведена
судова почеркознавча експертиза.
Згідно висновку № 2081-13 комісійної
судової почеркознавчої експертизи від
15 жовтня 2013 року підпис від імені
ОСОБА_1 в графі „Орендодавець" в
договорі оренди землі від 01 січня 2008
року, виконаний не ОСОБА_1, а іншою
особою (а.с.119-127).

Оскільки, в порушення вимог
ч. 2 ст. 207 ЦК України договір оренди
земельної від 01 січня 2008 року не
підписаний стороною, а саме,
орендодавцем ОСОБА_1, суд приходить
висновку, що він є неукладеним, а тому
не може бути визнаний недійсним.

Крім того, відповідно до ст. 257 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом про визнання договору
недійсним 11 липня 2013 року, тобто через
п'ять років і 6 місяців.

Суд не може взяти до уваги доводи
позивача в тій частині. що про
порушення свого права вона дізналася
лише в 2012 році, коли вперше побачила
договір оренди земельної ділянки від 01
січня 2008 року та акт про передачу
земельної ділянки відповідачу.

Так, під час судового засідання ОСОБА_1
показала, що на протязі 2008-2012 років вона
щорічно одержувала орендну плату,
оскільки належна їй земельна ділянка
знаходилась у користуванні
відповідача. Даний факт також
підтверджується книгами ТОВ
„Агрофірма Росток" „Земельний пай" за
період з 2008-2012 роки (а.с.46-69).

До того ж, доводи позивача в цій
частині, також спростовуються її
первісною позовною заявою від 19
листопада 2012 року, в якій ОСОБА_1
просила розірвати договір оренди
земельної ділянки, укладений 01 січня 2008
року між нею та ТОВ „Агрофірма Росток",
на підставі порушення відповідачем
умов договору про оренду землі за
Закону України „Про оренду землі". При
цьому, в позовній заяви вона особисто
вказала, що 01 січня 2008 року між нею та
ТОВ „Агрофірма Росток" був укладений
договір оренди земельної ділянки
площею 5,020 га, яка належить їй згідно
державного акту на право приватної
власності на землю ІV-ДП № 055029 (а.с.2).
Також вона не оспорювала факт
укладання спірного договору оренди
земельної ділянки.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Отже, суд вважає, що в задоволенні
позову про визнання правочину
недійсним позивачу слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 10,11,14,15,57,60,212-215,218 ЦПК
України, 6,207,208,257,267 ЦК України, Законом
України „Про оренду землі", суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Агрофірма Росток", в
якості третьої особи Нікопольський
районний відділ ДРФ центру Державного
земельного кадастру Дніпропетровської
області про визнання договору оренди
земельної ділянки недійсним.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: З. С. Шестакова