АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/19/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Маймур Ф.Ф. Доповідач - Кочкова
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

05 червня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Максюти
Ж.І., Чубукова О.П.,

при секретарі -
Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення за апеляційними скаргами
ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 на рішення
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 29 січня 2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2012 року позивач звернувся до
суду з вищезазначеним позовом
обґрунтування якого посилався на те, що
13 липня 2007 року між позивачем та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№ DNI0GA00000115, згідно умов якого банк
надав позичальнику кредит у розмірі 70
400 дол. США зі сплатою 11,04% на рік на суму
залишку заборгованості з кінцевим
терміном повернення 13 липня 2017 року. На
забезпечення виконання умов
кредитного договору було укладено
договір іпотеки DNI0GA00000115 від 13 липня 2007
року, згідно із яким ОСОБА_2 передала в
іпотеку належну їй квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 не виконувала належним чином
взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з
чим станом на 05 жовтня 2011 року
утворилась заборгованість у розмірі 96
845,75 дол. США, у рахунок погашення якої
банк просив звернути стягнення на
предмет іпотеки шляхом продажу
вказаної квартири з укладенням від
імені відповідача договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру прав
власності, з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів, з
можливістю здійснення банком всіх
необхідних дій для продажу квартири.
Крім того, просив виселити
відповідачів та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
вказаній квартирі, зі зняттям їх з
реєстраційного обліку (а.с. 2-5).

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 29 січня 2013 року
позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволені частково: звернуто
стягнення на предмет іпотеки: квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 55, 20 кв. м., яка
належить на праві власності ОСОБА_2, у
рахунок повернення заборгованості за
кредитним договором № DNI0GA00000115 від 13
липня 2007 року в розмірі 773 768,51 грн. (що
складається із заборгованості за
кредитом - 466 482 грн. 65 коп.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 142 989 грн. 43 коп.,
пені та штрафів в розмірі 136 807 грн. 87
коп. та заборгованості по комісії за
користування кредитом - 27 579 грн.56 коп.)
шляхом реалізації предмета іпотеки
через публічні торги із встановленням
початкової ціни на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій. Стягнуто з ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
у рахунок повернення судових витрат по
1609, 50 грн. В решті позовних вимог
відмовлено (а.с.119-121)

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи та порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, ставить питання про скасування
рішення суду з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні
позову (а.с.122-123).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи та порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, ставить питання про зміну
рішення суду в частині відмови у
виселенні, способу звернення стягнення
та зняття з реєстраційного обліку у
органах МВС України, та просить
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» в повному обсязі, в іншій
частині рішення залишити без змін (а.с.
142-151).

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 01 квітня
2013 року провадження по справі зупинено
до розгляду Красногвардійським
районним судом м. Дніпропетровська
цивільної справи за позовом ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_2 до ПАТ КБ
«ПриватБанк» про визнання кредитного
договору недійсним, а ухвалою цього ж
суду від 21 жовтня 2013 року - до розгляду
Апеляційним судом Дніпропетровської
області цивільної справи за позовом
ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» про визнання кредитного
договору недійсним.

Рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 26 травня
2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_3
задоволено частково, рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 28 серпня 2013 року
скасовано і ухвалено нове рішення.
Визнано недійсним кредитний договір №
DNIGA00000115, укладений 13 липня 2007 року між
Закритим акціонерним товариством
комерційним банком «Приватбанк» та
ОСОБА_2.

27 травня 2014 року провадження по справі
відновлено.

Вислухавши сторони, що з'явились,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно
відхилити, а апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1
інстанції виходив із того, що 13 липня 2007
року між позивачем та відповідачем
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№ DNI0GA00000115, відповідно до умов якого
позивач надав, а ОСОБА_2 отримала
кредит у розмірі 70 400 дол. США, договір
був укладений строком до 13 липня 2017
року, згідно з даним договором
відповідачка була зобов'язана кожного
місяця сплачувати суму кредиту,
відсотки за користування кредитом та
інші платежі відповідно до умов
договору (а.с. 12-17). На забезпечення
виконання зобов'язань по кредитному
договору № DNI0GA00000115 від 13 липня 2007 року
між сторонами був укладений договір
іпотеки № DNI0GA00000115 від 13 липня 2007 року,
відповідно до якого відповідач ОСОБА_2
надала у іпотеку квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 55,20 кв.м., яка належить
їй на праві власності (а.с. 18-23). Свої
зобов'язання позивач виконав у повному
обсязі, а відповідачка не виконувала
свої зобов'язання за кредитним
договором, станом на 05 жовтня 2011 року
виникла заборгованість у сумі 96 845,75
дол. США, що за курсом НБУ складає 773 768,51
грн., із яких: заборгованість за
кредитом - 466 482 грн. 65 коп.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом -142 898 грн. 43 коп.,
пеня та штраф - 136 807 грн. 87 коп.,
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 27 579 грн. 56 коп.
(а.с. 8-10).

Однак, із висновками суду у
частині задоволення позовних вимог
погодитись неможливо.

Із рішення Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 26 травня
2014 року вбачається, що суд першої
інстанції, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог про визнання кредитного
договору недійсним, помилково прийшов
до висновку про відсутність обставин,
які мали істотне значення під час
укладення ОСОБА_2 кредитного договору
від 13 липня 2007 року. Згідно акту
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи, проведеної Комунальним
закладом «Дніпропетровська клінічна
психіатрична лікарня
Дніпропетровської обласної ради» № 46
від 01 квітня 2014 року, ОСОБА_2 в період
складання кредитного договору від 13
липня 2007 року страждала та на
теперішній час страждає хронічним
стійким психічним розладом у формі
органічного шизофреноподібного
розладу. За своїм психічним станом в
період складання кредитного договору
13.07.2007 р. не могла розуміти значення
своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.225 ЦК України,
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи. У разі наступного визнання
фізичної особи, яка вчинила правочин,
недієздатною позов про визнання
правочину недійсним може пред'явити її
опікун.

Із матеріалів справи вбачається, що
рішенням Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 20 липня 2010 року
ОСОБА_2 визнано недієздатною та
призначено її опікуном ОСОБА_3 (а.с.88).

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю, а згідно
із ч.1 ст. 236 ЦК України правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення. Частиною 2 ст. 548
ЦК України встановлено, що недійсне
зобов'язання не підлягає забезпеченню;
недійсність основного зобов'язання
(вимоги) спричиняє недійсність
правочину щодо його забезпечення.

Із матеріалів справи вбачається, що
договір іпотеки № DNI0GA00000115 від 13 липня
2007 року, відповідно до якого ОСОБА_2
надала у іпотеку квартиру АДРЕСА_1, був
укладений сторонами на забезпечення
виконання зобов'язань по кредитному
договору № DNI0GA00000115 від 13 липня 2007 року.
Оскільки вказаний кредитний договір
визнаний недійсним, відсутні законні
підстави для звернення стягнення на
предмет іпотеки.

За таких обставин рішення суду у
частині задоволених позовних вимог
підлягає скасуванню згідно із п.3, 4 ч.1
ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог банку про звернення
стягнення на предмет іпотеки. У частині
відмови у виселенні, визначенні
способу звернення стягнення та зняття
з реєстраційного обліку у органах МВС
України рішення суду слід залишити без
змін через відсутність законних
підстав для звернення стягнення на
предмет іпотеки.

На підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України
підлягає скасуванню і рішення суду у
частині стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок
повернення судових витрат по 1609, 50 грн.

Керуючись ст.. 307, 309, 316 ЦПК України,
апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» -
відхилити, апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 29 січня 2013 року у
частині задоволених позовних вимог та
стягнення судового збору - скасувати та
ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
- відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: