Справа 206/2773/13-ц
Провадження 2/206/8/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2014 р. Самарський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя
Сухоруков А.О.,

при секретарі
Кудрявцев Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровськ цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Виконавчого
комітету Самарської районної у
м.Дніпропетровську ради, треті особи:
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області, Комунальне
підприємство «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради, Головне управління
державної служби з надзвичайних
ситуацій України у Дніпропетровській
області, Публічне акціонерне
товариство «Дніпрогаз», про визнання
незаконним рішення про дозвіл на
будівництво, усунення перешкод в
користуванні власністю та зобов'язання
вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_2, Виконавчого комітету
Самарської районної в м.
Дніпропетровську ради, треті особи:
Інспекція Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Дніпропетровській області, Комунальне
підприємство «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» ДОР, Головне
управління державної служби
надзвичайних ситуацій України у
Дніпропетровській області, Публічне
акціонерне товариство «Дніпрогаз», про
визнання незаконним рішення, про
захист права власності.

З урахуванням уточнених позовних
вимог, позов обґрунтований тим, що
позивачу на праві власності належить
71/100 частина домоволодіння АДРЕСА_1.
Їй в домоволодінні належать: в
житловому будинку А-1 - приміщення 1-5
площею 9,0 кв.м. та 1-4 площею 5,8 кв.м;
житлова прибудова А'-1 загальною площею
(6,0 + 9,3 + 12,3) 27, 6 кв.м.; прибудова а-1 та
прибудова а2-1; надвірні будівлі - літня
кухня - Б; сарай - Ж; навіси - Р,Н,С; погріб
з шийкою - К, що підтверджується
технічним паспортом.

Земельна ділянка площею 0,0518 га, на
якій знаходиться її частина
домоволодіння, належиться їй на праві
власності на підставі Державного акту
на право власності на земельну ділянку
(серія ЯГ №557031).

Відповідач ОСОБА_2 є
співвласником домоволодіння АДРЕСА_1 і
йому належить 29/100 його частин.

Незаконними діями відповідача
порушуються її законні права та
інтереси.

Так, на своїй земельній ділянці
відповідач має такі будівлі: частину
житлового будинку А-1 з приміщеннями
2-2;2-3; прибудову а1-1; сараї З та Г;
убиральню - Д. Будівлі на земельній
ділянці відповідача розташовані в
порушення будівельних норм та правил,
чим створюються небезпечна пожежна
ситуація, затіняються її вікна, одне
вікно задимляється та інше.

Відповідно до будівельних норм і
правил, які діяли з моменту побудови
прибудови а1-1 та сараїв Г та З, відстань
між будівлями повинна бути не менше 7-ми
метрів.

Відповідно до будівельних норм і
правил (ДБН 79-92*) п. 2.9 відстань від стін
будинків з вікнами, що виходять із
житлових кімнат, кухонь, веранд та
головних виходів у будинок (квартиру)
до інших житлових будинків та
господарських будівель має бути не
менше 7 м за містобудівними вимогами.

Відповідно до ДБН В.2.2-15-2005
(додаток 3.1) відстань між будівлями
навіть при вогнестійкості 1,ІІ ступеню
повинна бути не менше 6 м, а будинок А-1
та прибудова А'-1 є не більше ІІІ-ІV
ступеню вогнестійкості, тому відстань
між будівлями має бути 9 м.

Від стіни її частини будинку з
вікнами сарай Г знаходиться на
відстані не більше 1,1 м.

До прибудови а'-1 прибудований
димохід біля її вікна, внаслідок чого
відкривати вікно в опалювальний сезон
неможливо, тому що димохід знаходиться
в аварійному стані, так як майже вся
штукатурка відпала, зі щілин між
цеглинами проходять продукти згорання,
але ремонт димоходу відповідач не
проводить, чим порушуються її права.

Сарай Г є самовільною будовою,
тому що його узаконення без згоди
співвласника будинку було неможливе.
Рішення про узаконення сараю Г не
приймалося після збільшення його у
розмірах без отримання відповідного
дозволу.

Крім того, в сарай Г незаконно
проведений газ, тоді як сараї
газифікації не підлягають, а так як
сарай знаходиться близько до будинку,
то в будь-який момент може виникнути
пожежа.

Влітку 2010р. відповідач почав
зводити на своїй земельній ділянці
прибудову до сараю Г зі сторони межі з
її земельною ділянкою на місці навісу
відповідно до технічного паспорту.

Стіни цієї прибудови знаходяться
на відстані не більше 4,2 м від її стіни з
вікном, що є порушенням будівельних
норм і правил.

З приводу незаконного
будівництва вона зверталася з заявою в
Інспекцію ДАБК у Дніпропетровській
області та отримала відповідь від
8.10.2010р. за № Ф-652-40-181688, в якій її
повідомили про те, що відповідачем за
вищевказаною адресою ведеться
будівництво будинку відповідно до
проектної документації, розробленої
ТОВ «Дом-інвест», погодженої головним
архітектором району та на підставі
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт, наданого до
Інспекції ДАБК у Дніпропетровській
області 15.07.2010р.

В квітні 2011р. вона повторно
звернулася в Інспекцію ДАБК та знов
отримала аналогічну відповідь.

В грудні 2011р. вона в черговий раз
звернулася в Інспекцію ДАБК, була
проведена перевірка та їй наданий акт,
в якому вказано, що за адресою: АДРЕСА_2
ведеться будівництво прибудови до
сараю і що детальну перевірку
проведено не було через відсутність
ОСОБА_2 Але незважаючи на зміст акту,
відповідь на її звернення була
аналогічною відповіді від 8.10.2010р.

В березні 2013р. з приводу
незаконного будівництва на земельній
ділянці відповідача вона звернулася на
«Урядову гарячу лінію», але також
отримала відповідь вже за підписом
заступника міського голови В.М.
Медведчука про законність будівництва
ОСОБА_2 будинку по АДРЕСА_2 на підставі
рішення Самарської районної у місті
ради.

За неофіційною інформацією їй ще
в лютому 2013р. стало відомо про номер та
дату рішення виконкому Самарської
районної у м. Дніпропетровську ради,
яким був наданий дозвіл на будівництво
будинку ОСОБА_2 На запит адвоката копія
рішення виконкому їй надана не була,
тому зміст цього рішення їй відомий не
був.

Так як у них з відповідачем у
власності знаходиться одна земельна
ділянка за адресою АДРЕСА_1, то
користуватися своїми земельними
ділянками, в тому числі і забудовувати
їх, вони повинні таким чином, щоб не
порушувалися їхні права.

Відповідач неналежним чином
утримує свою частину житлового будинку
А-1, що негативно впливає на її частину
будинку. Так, стіни будинку в
приміщенні 2-3 через відсутність
належного фундаменту просідають, в
зв'язку з чим просідає весь будинок А-1,
що тягне за собою порушення
конструкції спільного даху.

На підставі викладеного позивач
просить визнати незаконним рішення
виконавчого комітету Самарської
районної в м. Дніпропетровську ради від
20.11.2009р. № 642 «Про дозвіл на будівництво
нового житлового будинку по АДРЕСА_1».
Усунути їй перешкоди в користуванні
частиною домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом
зобов'язання ОСОБА_2 знести будівлі:
сарай Г та розпочату прибудову до сараю
Г, фундамент ф-Т, димохід біля прибудови
літ. а1-1 за адресою: м. Дніпропетровськ,
АДРЕСА_1. Зобов'язати ОСОБА_2 протягом
одного місяця після набрання рішенням
суду законної сили провести такі
ремонтні роботи в домоволодінні
АДРЕСА_1: укріпити фундамент з
вирівнюванням даху, провести ремонт
гідроізоляції цоколя та облаштувати
замощення навколо будинку зі сторони
квартири НОМЕР_1; правильно облаштувати
водовідведення зі сторони квартири
НОМЕР_1; встановити димохід із
металевих труб висотою не менше 4-х
метрів. В порядку ст. ст. 79, 88 ЦПК України
стягнути з відповідача на її користь
всі судові витрати.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала у повному обсязі,
обґрунтувавши їх з тих же підстав, що
викладені у позовній заяві, прохала суд
задовольнити позов.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_6 позов підтримала та
пояснила, що 15.11.2005р. її донька - позивая
ОСОБА_7 вступила у спадщину. Будинок
знаходиться по сусідству з
відповідачем. У 2005р. відповідач почав
будівництво. За своїм будинком не
доглядають, будинок руйнується.
Пояснила, що відповідач не доглядає за
своїм будинком, бо будує нове, а тому й
руйнується і їх частина будинку.
Прохала суд задовольнити позов.

Представник позивача адвокат
ОСОБА_8 в судовому засіданні позов
підтримала та пояснила, що позивачу
належить 71 сота домоволодіння, а
відповідачу 29 сотих. Будівлі
відповідача розташовані з порушенням
норм і правил. Димохід знаходиться біля
вікна її довірительки. Узаконення
будівель без згоди було не можливе,
доказів, що було узаконення також
немає. Позивач зверталася до ІДАБК і
вони надали відповідь щодо дозволу на
будівництво відповідачу. Виконком
надав рішення про надання дозволу, що
порушує права суміжних ділянок.
Відповідач не доглядає свої
приміщення, що руйнує будинок позивача
оскільки будівля спільна.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_9 позов не визнала та
пояснила, що в них є всі необхідні
документи і дозволи на приватизацію.
Щодо фундаменту, то частина
знаходиться у дворі позивача. Також
зазначила, що її довіритель будує новий
будинок згідно з планом і дозволом, і
сарай поки що знести не можливо, згодом
він буде зноситися.

Представник відповідача ОСОБА_10 в
своїх письмових запереченнях позов не
визнав та зазначив, що відповідач
ОСОБА_2 є співвласником домоволодіння
АДРЕСА_1 і йому належить 29/100 його
частини. Відповідач прийняв у дар в
житловому будинку А-1 кв.2 , житловою
площею 11,3 кв.м, сараї Г, 3, навіс И,
убиральня Д, огорожі №6,7,10, водоколонка
№3, А№1 - мостіння, ІІ, ІІІ - мостіння, ф-т
- фундамент. Таким чином він не будував
сараї Г та 3 та прибудову до будинку а1-1,
оскільки вони внесені до технічного
паспорту. У відповідності до даних
зазначених у технічному паспорті
відсутні інформація щодо самовільного
будівництва, або позначок щодо
необхідності вводу в експлуатацію
вказаних об'єктів. Також зазначив, що
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській обл. за заявами
ОСОБА_1 неоднарозово було проведено
перевірки, проте будь-яких порушень
будівельних норм не виявлено (т.1
а.с.102-105).

Також у останньому судовому засіданні
пояснили, що відповідач частково
здійснив роботи із оштукатурення та
гідроізоляції фундамента з боку
вулиці, також облаштував
водовідведення з цього ж боку.

Представник відповідача
Виконавчого комітету Самарської
районної у м. Дніпропетровську ради в
судовому засіданні пояснив, що у 2009р.
було надано дозвіл Виконкомом на
будівництво. Дозвіл було надано на
підставі документів та згідно
законодавства, перевірка
архітектурного проекта не входить до
компетенії виконкому. Прохав суд
відмовити у позові в частині визнання
незаконним рішення виконавчого
комітету Самарської районної в м.
Дніпропетровську ради від 20.11.2009р. № 642
"Про дозвіл на будівництво нового
житлового будинку по АДРЕСА_1".

Представник третьої особи
Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Дніпропетровській області в письмових
запереченнях вказав, що відповідно до
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно ОСОБА_2 належить 29/100
частки домоволодіння по АДРЕСА_1. Тобто
відповідач не будував сарай Г,З та
прибудову до будинку а1-1, оскільки вони
внесені до технічного паспорту, а
прийняті ним у дар. Прохав суд
відмовити в задоволенні позовних вимог
в частині усунення перешкод в
користуванні домоволодінням АДРЕСА_1
шляхом зобов'язання Відповідача знести
будівлі, а саме прибудову а1-1, сараї Г,З
та розпочату прибудову до сараю літ. Г
за адресою: буд. АДРЕСА_1 (т.1 а.с.76-79).

Представник третьої особи КП
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації» надав
судове засідання оригінал
інвентаризаційної справи та поклався
на розсуд суду.

Третя особа Головне управління
державної служби надзвичайних
ситуацій України у Дніпропетровській
області в судове засідання не з'явилися
про дату, час та місце розгляду справи
були повідомленні належним чином.

Представник третьої особи
Публічного акціонерного товариства
«Дніпрогаз» в своїх письмових
поясненнях зазначив, що працівниками
ПАТ «Дніпрогаз» 7.08.2013р. була здійснена
перевірка, в результаті якої було
встановлено, що від будівлі А'-1, яка
знаходиться на території
домоволодіння по АДРЕСА_2, в наявності
газопровід до будівлі Г. Але
встановити наявність газоспоживаючого
обладнання у будівлі Г не виявилося
можливим через відсутність доступу на
територію домоволодіння по АДРЕСА_2.
Стосовно вимог позивача поклалися на
розсуд суду ( т.1 а.с.89).

Заслухавши доводи позивача та її
представників, пояснення
представників відповідача, думку
експерта, вивчивши матеріали справи в
їх сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги позивача підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно
до свідоцтва про право на спадщину від
15 листопада 2005р. посвідченого
державним нотаріусом Восьмої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори спадкоємицею
зазначеного в заповіті, в цілому, майна
ОСОБА_11 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є
ОСОБА_1, що мешкає в м. Дніпропетровську,
АДРЕСА_1. (т.1 а.с.5).

З витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно власницею
71/100 частки домоволодіння у АДРЕСА_1 є
ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про
право на спадщину від 15.11.2005р. виданого
Восьмою дніпропетровською державною
нотаріальною конторою (т.1 а.с.6).

У відповідності до договору
дарування 29/100 частин домоволодіння
від 15 квітня 2004р. ОСОБА_12 від імені
ОСОБА_13 подарувала 29/100 частин
домоволодіння у м. Дніпропетровську по
АДРЕСА_1 ОСОБА_2 (т.1 а.с.9).

З витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно
вбачається, що власником 29/100 частки у
домоволодінні у Дніпропетровській
області, м. Дніпропетровська по АДРЕСА_1
є ОСОБА_2 відповідно до договору
дарування від 15.04.2004р. посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_14 (т.1 а.с.60).

З відповіді Самарської районної у м.
Дніпропетровську ради від 30.08.2010р.
вбачається, що рішенням виконавчого
комітету районної у місті ради від
20.11.2009р. №642 ОСОБА_2 було дозволено
будівництво нового житлового будинку
по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.10).

Згідно відповіді Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
було зроблено перевірку, якою
встановлено, що будівництво житлового
будинку за адресою АДРЕСА_2 ведеться
відповідно до проектної документації
розробленої ТОВ «Дом-інвест»
погодженої головним архітектором
району та на підставі повідомлення про
початок виконання будівельних робіт,
наданого до інспекції ДАБК у
Дніпропетровській області 15.07.2010р. (т.1
а.с.11).

Рішенням Самарської районної у м.
Дніпропетровську ради від 20.11.2009р. №642
ОСОБА_2 дозволено будівництво нового
житлового будинку (згідно проекту) по
АДРЕСА_1. Сарай «Г» знести (т.1 а.с.54).

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи №2335-13
від 1.04.2014р. складений судовим експертом
Дніпропетровського науково-дослідного
інституту судових експертиз Крамар Н.О.
вказано, що розташування житлового
будинку до будівництва, яке розпочато
ОСОБА_2, не відповідає пожежним нормам
по відношенню до житлового будинку
домоволодіння АДРЕСА_3, оскільки
мінімальна відстань між будівлею
житлового будинку, будівництво якого
розпочато, домоволодіння НОМЕР_2 та
житлового будинку домоволодіння
АДРЕСА_3 повинна бути - 8м. При
дослідженні було встановлено, що
відстань між даними будівлями
становить 1,52м. Згідно рішення
виконкому Самарської районної у м.
Дніпропетровську ради №642 від 20.11.2009р.
ОСОБА_2 дозволено будівництво нового
житлового будинку по АДРЕСА_1. Сарай
літ.Г необхідно знести. На момент
проведення дослідження сарай Г не
знесено, біля нього зведено прибудову з
розмірами в плані 7,0 х 7,8м, а саме
облаштовано фундамент та частково
зведені стіни. Згідно наданого проекту
житлового будинку, даний будинок
повинен бути розташований на відстані
1,0м. від межі з сусіднім домоволодінням,
так як відповідно до вимог ДБН 360-92** для
догляду за забудовами і здійснення їх
поточного ремонту відстань до
сусідньої межі ділянки від найбільш
виступаючої конструкції стіни слід
приймати не менш 1м. При дослідженні
встановлено, що зведення будинку
розпочато на відстані 0,66 м від межі з
сусіднім домоволодінням (НОМЕР_3), крім
того згідно наданого проекту житловий
будинок необхідно побудувати на
відстані 14,50м. від огорожі по вул.
Новаторській, при дослідженні
встановлено, будівництво розпочато на
відстані 13,85м. Виходячи з викладеного
виконані будівельні роботи з
будівництва нового будинку по АДРЕСА_1
не відповідають проектно-технічній
документації та вимогам
нормативно-правових актів у галузі
будівництва.

На житловому будинку із сторони
квартири НОМЕР_1 виявлено: в стінах та
фундаменті косі та вертикальні тріщини
по швах кладки; руйнування
оздоблювального шару цоколя;
відсутність замощення навколо будинку;
водовідведення з даху будинку
облаштовано таким чином, що опади
потрапляють безпосередньо під
фундамент будинку та відбувається
замокання фундаментів, в результаті
чого відбулося просідання одного із
кутів будинку. На житловому будинку зі
сторони квартири НОМЕР_4 не виявлено
ніяких змін. Несучі конструкції
являються придатними до експлуатації.
Стан несучих будівельних конструкцій
житлового будинку із сторони квартири
НОМЕР_1 задовільний, потребує
проведення ремонтних робіт, а саме:
укріплення фундаменту, ремонту
гідроізоляції, облаштування замощення
навколо будинку та правильного
облаштування водовідведення. Без
усунення вище наведених причин
подальша експлуатація може привести до
погіршення технічного стану усього
житлового будинку літ. А-1
домоволодіння АДРЕСА_1 (т.1 а.с.183-194).

У судовому засіданні 21.05.2014р. дала
пояснення експерт Крамар Н.О., згідно
яких у будинку по АДРЕСА_1 з боку
відповідача ОСОБА_2 внаслідок
просідання кута будинку, викликаного
замоканням ґрунту під фундаментом, йде
деформація даху, повністю іде
просідання та якщо не зробити зі
сторони відповідача ремонтні роботи з
укріплення фундамента, облаштування
відмостки та гідроїзоляції,
правильного водовідведення з даху
будинку, то буде руйнація всього
будинку. Укріплення фундаменту можливо
як шляхом облаштування додаткового
армованого залізобетонного периметра,
так і укріпленням додатковим
фундаментом знизу, проекти та роботи
чого виконують спеціалізовані
будівельні організації. З приводу
неправильно зазначеної дати видачі
державного акту на земельну ділянку
пояснила, що це могла бути опечатка,
слід керуватися не текстом експертизи,
а документом на землю.

Спірні правовідносини регулюються
Земельним кодексом України, Цивільним
кодексом України.

Відповідно до ст. 103 Земельного
кодексу України власники та
землекористувачі земельних ділянок
повинні обирати такі способи
використання земельних ділянок
відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей (затінення, задимлення,
неприємні запахи, шумове забруднення
тощо). Власники та землекористувачі
земельних ділянок зобов'язані не
використовувати земельні ділянки
способами, які не дозволяють власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок використовувати їх за цільовим
призначенням (неприпустимий вплив).
Власники та землекористувачі
земельних ділянок зобов'язані
співпрацювати при вчиненні дій,
спрямованих на забезпечення прав на
землю кожного з них та використання цих
ділянок із запровадженням і
додержанням прогресивних технологій
вирощування сільськогосподарських
культур та охорони земель (обмін
земельних ділянок, раціональна
організація територій, дотримання
сівозмін, встановлення, зберігання
межових знаків тощо).

Відповідно до наявних фактичних
обставин, відповідач спірними
спорудами не займає земельної ділянки
позивача, наявні спірні споруди на
території земельної ділянки
відповідача не створюють перешкод у
користуванні позивачкою власною
земельною ділянкою, тому з цієї
правової підстави позовні вимоги не
можуть бути задоволені.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна.

У відповідності до ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. При
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав. Власність зобов'язує.
Власник не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію та природні якості землі.
Держава не втручається у здійснення
власником права власності. Діяльність
власника може бути обмежена чи
припинена або власника може бути
зобов'язано допустити до користування
його майном інших осіб лише у випадках
і в порядку, встановлених законом.
Особливості здійснення права
власності на культурні цінності
встановлюються законом.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом. Примусове
відчуження об'єктів права власності
може бути застосоване лише як виняток з
мотивів суспільної необхідності на
підставі і в порядку, встановлених
законом, та за умови попереднього та
повного відшкодування їх вартості,
крім випадків, встановлених частиною
другою статті 353 цього Кодексу.

За приписами статті 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

В судовому засіданні було встановлено
та підтверджено судовою
будівельно-технічною експертизою, що
внаслідок занедбання відповідачем
ОСОБА_2 своєї частини спільного з
позивачкою житлового будинку,
відбувається просідання кута будинку з
частини відповідача, у його частині
відсутні відмостки навколо фундамета і
належне водовідведення з даху будинку,
руйнується цоколь фундамента.
Просідання тягне появу тріщин стін
будинку та відповідне просідання
частини даху, що може призвести до
руйнації, яка вплине на права позивача
як співвласника будинку. Відповідач
частково вже під час розгляду справи
здійснив деякі роботи - відштукатурив
та гадроізолював частину цоколя
фундамента, частково облаштував
водовідведення, але очевидно
неправильно - водостічна труба
розташована посередині жолоба у вищій
його точці, що видно з фотографій (т. 2
а.с. 41). Просідання кута будинку жодним
чином не виправлено і не зупинено. Отже
слід зобов'язати відповідача ОСОБА_2
провести за власний рахунок такі
ремонтні роботи належної йому частини
житлового будинку АДРЕСА_1: укріпити
фундамент з вирівнюванням даху,
провести повний ремонт гідроізоляції
фундамента та облаштувати замощення
навколо фундамента, правильно
облаштувати водовідведення даху.

Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу
України, житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього. Право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була їй
відведена для цієї мети, за умови
надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно. Якщо власник
(користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок. На
вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб. Особа, яка
здійснила самочинне будівництво, має
право на відшкодування витрат на
будівництво, якщо право власності на
нерухоме майно визнано за власником
(користувачем) земельної ділянки, на
якій воно розміщене. У разі істотного
відхилення від проекту, що суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, істотного порушення
будівельних норм і правил суд за
позовом відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Відповідач ОСОБА_2 дійсно розпочав
будівництво з відхиленням від проекту
щодо розташування від межі вулиці та
від сусіднього домоволодіння НОМЕР_3.
Проте у такому випадку право вимоги про
знесення будівлі мають Інспекція
архітектурно-будівельного контролю,
представники якої лише заперечували
проти позовних вимог, та власник
будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_16, від імені якої
надано засвідчену органом
самоорганізації населення заяву від
19.05.2014 року, у якій остання не заперечує
проти будівництва ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 (т.2
а.с. 13).

Позивач ОСОБА_1, вимагаючи знести
розпочате будівництво, аргументує свою
позицію недодержанням протипожежної
відстані, проте відповідно до примітки
7 до таблиці 1 розділу «Протипожежні
вимоги» ДБН 360-92** «Мінімальні
протипожежні розриви між житловими
будинками і господарськими будівлями у
межах однієї присадибної ділянки не
нормуються. Будівлі як позивача, так і
відповідача знаходяться в межах одного
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, отже
з підстав недодержання протипожежних
розривів неможливо задовольнити
позовні вимоги про знесення
розпочатого будівництва.

Так само і вимога про знесення
фундаметну ф-т не підлягає задоволенню,
оскільки фундамент розташований на
частині відповідача, на відстані 1,3
метра від наявного житлового будинку,
існування фундамента не заважиє
позивачу здійснювати свої права земле-
та домовласника.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог так і
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач стверджує, що димохід
відповідача, побудований із цегли у
безпосередній близькості від вікна її
кімнати, у опалювальний період
внаслідок давності втратив
герметичність і між цеглинами
просочуються продукти згорання і їх
запах відчувається і не дозволяє
відкривати вікно. З наданих позивачем
фотознімків (т.1 а.с. 148-149) візуально не
вбачається очевидних щілин між
цеглинами, інших доказів на
підтвердження наявності перешкод
користування своєю власністю
(можливістю в опалювальний сезон
відкрити вікно) суду надано не було, то
немає підстав для задоволення цієї
вимоги.

Суд погоджується із доводами
представника Самарської районної у
м.Дніпропетровську ради про те, що
оспорюване рішення ради про дозвіл
ОСОБА_2 на будівництво згідно
розробленого будівельною організацією
та погодженого проекту не суперечить
вимогам закону та існуючим нормам і
правилам з точки зору відсутності
порушень прав позивача цим рішенням,
тому у задоволенні вимоги про
скасування рішення виконавчого
комітету Самарської районної в м.
Дніпропетровську ради від 20.11.2009р. № 642
«Про дозвіл на будівництво нового
житлового будинку по АДРЕСА_1» слід
відмовити.

Разом з тим зазначене рішення
передбачає необхідність знесення
сараю Г ОСОБА_2 Крім того зазначений
сарай Г, перебудований одним із
попередніх власників у суттєво більших
розмірах, був газифікований, хоча
наявний проект газифікації передбачає
лише житловий будинок. Отже сарай Г
підлягає знесенню.

Оскільки судом ухвалюється рішення про
задоволення частини позовних вимог, із
відповідача на користь позивача згідно
ст. 88 ЦПК України слід стягнути
половину витрат, понесених на оплату
судових зборів, судової експертизи та
правової допомоги.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 376, 391
Цивільного кодексу України, ст. 103
Земельного кодексу України, ст.ст. 4-8, 10,
11, 18, 57-60, 88, 130, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в
користуванні частиною домоволодіння
АДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА_2 знести
сарай літ. Г, розташований на його
частині домоволодіння АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 протягом одного
місяця з дня набрання рішенням суду
законної сили провести за власний
рахунок такі ремонтні роботи належної
йому частини житлового будинку
АДРЕСА_1: укріпити фундамент з
вирівнюванням даху, провести повний
ремонт гідроізоляції фундамента та
облаштувати замощення навколо
фундамента, правильно облаштувати
водовідведення даху.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати зі сплати судових
зборів у розмірі 232 грн. 85 коп., витрати
на проведення судової
будівельно-технічної експертизи в
розмірі 3886 грн. 08 коп. та витрати на
правову допомогу в розмірі 1300,00 грн.,
загалом 5418 (п'ять тисяч чотириста
вісімнадцять) гривень 93 коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя А.О.
Сухоруков