АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 598/1825/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Щербата Г.Р. Провадження №
22-ц/789/579/14 Доповідач - Гірський
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Гірського Б.О.

суддів - Ткач О. І., Бахметової В. Х.,

при секретарі - Майка Р.Ю.

з участю - апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Збаразького районного суду
Тернопільської області від 07 квітня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на
утримання неповнолітньої дитини та
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Збаразького районного
суду Тернопільської області від 07
квітня 2014 року вищевказаний позов
ОСОБА_1 задоволено частково.

"Стягнуто з ОСОБА_2 (реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1
неустойку (пеню) за прострочення сплати
аліментів у розмірі 1948 грн. 36 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 (реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_1) на користь держави
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

В решті позовних вимог
відмовлено."

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
її позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення, суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку, що скарга до задоволення не
підлягає з наступних підстав.

Стаття 192 Сімейного кодексу
України передбачає, що розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 196 Сімейного
кодексу України та роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених у
п.22 постанови від 15 травня 2006 року № 3
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

З матеріалів справи вбачається,
що в травні 2013 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з позовом про зміну розміру
аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 у
відсотковому співвідношенні до
заробітку.

Посилалась на те, що вона ніде не
працює, є інвалідом ІІІ групи,
погіршилось її майнове становище, тому
просила стягувати в її користь
аліменти в твердій грошовій сумі - 2000
грн. щомісячно до досягнення дитиною -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

Крім того, зазначила, що
відповідач несвоєчасно сплачує
аліменти і відповідно просила суд
стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за
прострочення сплати аліментів в
розмірі 177 090 грн. 34 коп. за період з
травня 2003 року по вересень 2013 року.

Постановою Збаразького районного
суду від 08 травня 2003 року з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця села Гульбах
Задар`їнського району Наманганської
області стягнуто на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 1/3 частини всіх видів
заробітку, щомісячно, починаючи з 07.05.2003
року, однак не менше половини одного
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян на кожну дитину, до досягнення
ними повноліття.

Рішенням Збаразького районного
суду Тернопільської області від 30.05.2011
року, яке набрало чинності, в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визначення розміру аліментів у твердій
грошовій сумі, стягнення неустойки
(пені) від суми несплачених аліментів
за період з травня 2003 року по жовтень 2010
року та стягнення додаткових витрат на
утримання дітей, задоволено вимоги
ОСОБА_1 лише в частині стягнення з
ОСОБА_2 в її користь неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів за
період з липня 2010 року по жовтень 2010
року в розмірі 70 грн.

ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи і
розмір його пенсії становить 999 грн., що
підтверджується довідкою Управління
Пенсійного фонду України в Збаразькому
районі №23 від 11.01.2014 року.

Розмір аліментів, які сплачує
ОСОБА_2 на неповнолітнього сина ОСОБА_3
станом на грудень 2013 року становить 490
грн. 50 коп.

З архівних даних Хмельницького
бюро технічної інвентаризації
вбачається реєстрація за ОСОБА_2 права
власності на квартиру АДРЕСА_1.

В матеріалах справи відсутні дані
про будь-який інший дохід ОСОБА_2

Згідно рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 10.05.2011 року
стягують щомісячно з відповідача в
користь ОСОБА_5 аліменти на утримання
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 300
грн. щомісячно, починаючи з 29.03.2011 року і
до повноліття дитини.

Суд першої інстанції, відмовляючи
ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог
про зміну щомісячного розміру
аліментів з відсоткового
співвідношення до заробітку до твердої
грошової суми - 2000 грн. та у стягненні
пені за несвоєчасну сплату аліментів
за період з травня 2003 року по жовтень 2010
року, вірно виходив з того, що відсутні
визначені Законом підстави для зміни
розміру аліментів, а спір про стягнення
пені за вказаний період вирішений
судовим рішенням, яке набрало чинності.

З даним висновком погоджується
суд апеляційної інстанції.

Щодо доводів апелянтки ОСОБА_1 про
те, що суд першої інстанції не вирішив
її вимоги про стягнення додаткових
витрат на сина ОСОБА_3, то із змісту
позовної заяви (а.с. 1-3) вбачається, що
такі вимоги нею не заявлялись і
відповідні розрахунки щодо розміру
таких витрат не зазначались.

Суд же, розглядає справи в межах
позовних вимог, які викладені
відповідно до ст. 119 ЦПК України.

Також не заслуговують на увагу
доводи апелянтки про неправильне
нарахування судом першої інстанції
пені за період з листопада 2010 року по
вересень 2013 року в розмірі 1948 грн. 36
коп., оскільки вона не довела
неправильності проведеного судом
розрахунку, з яким погодився
відповідач ОСОБА_2

Виходячи з вищенаведеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що
рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Збаразького районного
суду Тернопільської області від 07
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з того дня може бути оскаржена протягом
двадцяти днів в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Б.О. Гірський