РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун.№ 759/17736/13-ц

пр. № 2/759/771/14

10 червня 2014 року
м. Київ

Святошинський районний суд м.
Києва у складі головуючого судді
Ключника А.С. за участю секретарів
судового засідання Івченко В.П.,
Борисенко А.М. розглянувши у відкритому
судовому засіданні, в залі судових
засідань цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ВДРАЦС
Святошинського РУЮ у м. Києві, третя
особа: ОСОБА_3 про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_2, ВДРАЦС
Святошинського РУЮ у м. Києві, третя
особа: ОСОБА_3 про визнання батьківства.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2
народилась вона, в свідоцтві про
народження в графі «батько» зі слів
матері було записано батьком ОСОБА_4,
але позивачу відомо, що насправді її
батьком є ОСОБА_2. У 1985 році її мати
працюючи на заводі АНТК ім. Антонова,
познайомилась із ОСОБА_2, він також
працював на даному підприємстві, у них
зав'язались стосунки, які тривали
певний час. Після цих стосунків мати
позивача ОСОБА_3 завагітніла, і у
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась позивачка.
Оскільки мати позивачки та ОСОБА_2,
проживали окремо, не перебували у
шлюбі, а також за їх волевиявленням
батьком позивача був записаний ОСОБА_4.
Пізніше їх відносини погіршились, і
після чого вони практично не
спілкувались. Проте, від позивача
відповідач не відмовлявся, весь час
передавав подарунки, надсилав поштові
перекази та листівки, і з дозволу
матері забирав позивача на вихідні до
себе до дому. Через певний час позивач
попросила відповідача офіційно
визнати її своєю дитиною, на що
останній не відмовляється, однак не
знає як це юридично оформити. На
підставі наведеного та у порядку ст. 128
СК України просила позов задовольнити.

У судовому засіданні 10.06.2014 року
представник позивача ОСОБА_5 позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив їх задовольнити.

Відповідач-1 ОСОБА_2 в судовому
засіданні 10.06.2014 року позов визнав.

Представник відповідача-2 Відділу
РАЦС Святошинського районного
управління м. Києва в судове засідання
не з'явився та направив до суду заяву в
якій просить слухати справу за його
відсутності (а.с.23).

Третя особа: ОСОБА_3 у судовому
засіданні 10.06.2014 року, проти
задоволення позову не заперечувала.

Суд, заслухав пояснення осіб,
які брали участь у справі, дослідив
матеріали справи, письмові докази,
дійшов до висновку про наявність
підстав для задоволення позову,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач ОСОБА_1, народилася
ІНФОРМАЦІЯ_2, у графі «батько»
записаний ОСОБА_4 (а.с. 8).

Як встановлено в судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 під час
розгляду справи у суді змінила своє
прізвище на ОСОБА_1, в зв'язку з
одруженням (а.с. 58 - копія свідоцтва про
шлюб).

Згідно висновку №76
судово-медичної генетичної
ідентифікаційної експертизи від
16.04.2014 року встановлено, вірогідність
підтвердження біологічного
батьківства гр. ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1
складає величину не менше ніж 99,99 %.
Таким чином біологічне батьківство
ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 практично
доведено (а.с. 41-44).

Відповідно до ст. 135 СК України при
народженні дитини у матері, яка не
перебуває у шлюбі, у випадках, коли
немає спільної заяви батьків, заяви
батька або рішення суду, запис про
батька дитини у Книзі реєстрації
народжень провадиться за прізвищем та
громадянством матері, а ім'я та по
батькові батька дитини записуються за
її вказівкою.

Відповідно до ч. 4 до ст. 128 СК
України позов про визнання
батьківства приймається судом, якщо
запис про батька дитини у Книзі
реєстрації народжень вчинено
відповідно до частини першої статті 135
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України
позов про визнання батьківства може
бути пред'явлений матір'ю, опікуном,
піклувальником дитини, особою, яка
утримує та виховує дитину, а також
самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України
підставою для визнання батьківства є
будь-які відомості, що засвідчують
походження дитини від певної особи,
зібрані відповідно до Цивільного
процесуального кодексу України.

Задовольняючи вимоги позову, суд
виходить з наявності передбачених
законом підстав та доведеності і
обґрунтованості вимог позову, суду
були надані докази, що засвідчують
походження дитини від певної особи.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 60 ЦПК
України докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України
у разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Згідно п.24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.2009 року
№2 «Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» - у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону й не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальні частині рішення
посилання на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Судом встановлено, що відповідач-1
повністю визнав позовні вимоги
позивача, що не суперечить закону та не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, позивачем надано належні та
допустимі докази в розумінні ст.ст. 57-59
ЦПК України, для підтвердження своїх
позовних вимог.

З огляду на вищенаведене, суд
приходить до висновку, що позов в
частині визнання батьківства підлягає
задоволенню, оскільки доведене
кровне споріднення між позивачем та
відповідачем-1.

Щодо позовних вимог про внесення
змін до актового запису № 8 здійсненого
03.01.1987 року в книзі реєстрації
народжень від 09.01.1988 року, зазначивши
відповідача ОСОБА_2 батьком позивача
ОСОБА_1, та змінивши по батькові
позивача з ОСОБА_1 на ОСОБА_1, позов в тій
частині також підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 24 Закону України
«Про державну реєстрацію актів
цивільного стану» актовий запис
цивільного стану анулюється на
підставі: 1) рішення суду; 2) висновку
відповідного органу державної
реєстрації актів цивільного стану у
випадках, передбачених законом.

Анулювання актового запису
цивільного стану проводиться відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану за місцем його зберігання.

Заява про анулювання
актового запису цивільного стану
подається заінтересованою особою до
відповідного органу державної
реєстрації актів цивільного стану за
місцем проживання заявника або за
місцем зберігання актового запису
цивільного стану, який підлягає
анулюванню.

Одночасно із прийняттям рішення
щодо анулювання актового запису
цивільного стану відповідний орган, на
підставі рішення або висновку якого
проводиться анулювання актового
запису цивільного стану, приймає
рішення щодо вилучення і повернення
анульованого свідоцтва відповідному
органу державної реєстрації актів
цивільного стану. У разі
неповернення анульованого свідоцтва
інформація про його анулювання
оприлюднюється на офіційному
веб-сайті центрального органу
виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері державної
реєстрації актів цивільного стану.

Таким чином позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

На підставі наведено та керуючись
ст. ст. 128, 135 СК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11,
57-60, 88, 174, 179, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ВДРАЦС
Святошинського РУЮ у м. Києві, третя
особа: ОСОБА_3 про визнання батьківства
- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
батьком - ОСОБА_1, яка народилася
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Виключити з актового запису №8
від 03.01.1987 року, вчиненого
Ворошилівським районним відділом
ЗАГС м. Москви, запис про те, що
ОСОБА_4, є батьком ОСОБА_1, яка
народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Москва,
зобов'язавши ВДРАЦС Святошинського РУЮ
у м. Києві внести відповідні зміни до
актового запису.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А. Ключник