Справа № 760/3697/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року

м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у
складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Кошар А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, завданої внаслідок залиття
квартири.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є
власником квартири АДРЕСА_1.

20 квітня 2011 року з вини власника
квартири НОМЕР_1, розташованої поверхом
вище, сталося залиття її квартири, що
підтверджується актом від 20 квітня 2011
року, складеним комісією КП
«Індустріальне».

Відновлювальний ремонт вона не
здійснювала через скрутний майновий
стан.

05 грудня 2013 року з вини власника
квартири НОМЕР_1, розташованої поверхом
вище, внаслідок недбалого ставлення до
сантехнічного обладнання, знов сталося
залиття її квартири, що
підтверджується актом від 05 грудня 2013
року, складеним комісією КП
«Індустріальне».

Відповідно до звіту про розмір
завданої матеріальної шкоди від 24
січня 2014 року, складеного ТОВ
«Аелєкон», вартість проведення ремонту
квартири складає 7271 гривню. За
проведення експертизи вона сплатила 1450
гривень.

Позивач просить стягнути на її користь
з відповідача 7271 гривню на
відшкодування майнової шкоди, 2500
гривень на відшкодування моральної
шкоди, 1450 гривень витрат за проведення
експертизи та судовий збір у справі.

У судовому засіданні позивач та її
представник підтримали заявлені
вимоги та просили їх задовольнити. Крім
того, подали до суду заяву, в якій
просили стягнути з відповідача 4000
гривень за надання правової допомоги.

Представник відповідача у судовому
засіданні заявлений заперечувала
проти задоволення позову. Пояснила
суду, що залиття квартири позивача
сталось з вини комунального
підприємства, що утримує будинок
АДРЕСА_1, а не з вини ОСОБА_2 Вважає, що
сума збитку, вказана в експертному
висновку є необґрунтованою, оскільки
експерт не вказує, який саме критерій
оцінки розміру шкоди ним був обраний,
від яких конкретних факторів залежить
умовність встановлення розміру шкоди,
наскільки дана умовність є значною та
як від цього може бути зменшений чи
збільшений розмір шкоди. Крім того, між
актами про залиття квартири та
експертним висновком існують
розбіжності, а саме у висновку
зазначені збільшені площі пошкодження
та вказані приміщення, в яких не було
залиття, а також виявлені пошкодження,
яких в актах не зазначено.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши
надані докази, суд приходить до
наступного.

Судом встановлено, що позивач є
власником квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу від 18 липня 2000 року
(а.с. 5).

Відповідач є власником квартири
АДРЕСА_2, що підтверджується відповіддю
Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
від 14 квітня 2014 року (а.с. 91).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК
України шкода, завдана майну фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

20 квітня 2011 року відбулось залиття
квартири позивача через незакритий
кран холодного водопостачання на кухні
та засмічення каналізаційних мереж.

Позивач у судовому засіданні
зазначила, що відновлювальний ремонт
після залиття 20 квітня 2011 року
вона не здійснювала через скрутний
майновий стан.

05 грудня 2013 року відбулось чергове
залиття квартири позивача через
недбале ставлення до сантехнічного
обладнання, а саме розгерметизацію
стиків ванної до стіни.

Позивач надала письмові докази на
підтвердження того, що майнова шкода
заподіяна їй з вини відповідача - факти
залиття квартири позивача
підтверджується актами, складеними
20 квітня 2011 року та 05 грудня 2013 року,
затвердженими директором КП
«Індустріальне» (а.с. 6, 7).

З акту від 20 квітня 2011 року випливає, що
квартира НОМЕР_2 була залита з вище
розташованої квартири НОМЕР_1 через
незакритий кран холодного
водопостачання на кухні та засмічення
каналізаційних мереж. Внаслідок
залиття водою в квартирі НОМЕР_2
пошкоджено: стелю та шпалери в кухні,
стелю та шпалери в кімнаті, стелю та
шпалери в залі.

З акту від 05 грудня 2013 року випливає, що
квартира НОМЕР_2 була залита з вище
розташованої квартири НОМЕР_1 через
недбале ставлення до сантехнічного
обладнання, а саме відсутність
герметизації ванної до стіни.
Внаслідок залиття водою в квартирі
НОМЕР_2 пошкоджено: стелю та стіни в
ванній, стелю в туалеті.

Таким чином, встановлено, що залиття
квартири позивача відбулося з вини
відповідача, який в силу закону має
нести майнову відповідальність за
заподіяну шкоду.

На підтвердження своїх доводів щодо
розміру завданої майнової шкоди,
позивач надала суду звіт про розмір
завданої матеріальної шкоди від 24
січня 2014 року, складений ТОВ
«Аелєкон» (а.с. 16-30).

З наданого суду звіту вбачається, що
майновий збиток, завданий позивачу
залиттям квартири без урахування
фізичного зносу, складає 7271 гривню, а з
урахуванням фізичного зносу - 6861 гривню
(а.с. 18).

Судом на обговорення учасників
судового розгляду ставилось питання
про призначення у справі судової
будівельно-технічної експертизи.

Сторони у судовому засіданні
зазначили, що не бажають призначати
експертизу.

Таким чином, відповідачем не надано
жодного доказу на спростування доводів
позивача стосовно вини в залитті
квартири, заперечення ґрунтуються лише
на письмових поясненнях.

За таких обставин, при визначенні
розміру завданої шкоди, суд вважає за
можливе покласти в основу рішення
наданий позивачем звіт.

Зі звіту вбачається, що з початку
експлуатації об'єкти піддаються
зношуванню, що наростає зі збільшенням
строку експлуатації цих об'єктів та
призводить до втрати ними частини
своєї корисності, і як наслідок, певної
частини вартості. У зв'язку з тим, що
ремонт у квартирі було здійснено в 2003
році та приміщення має добрий стан,
фізичний знос склав 15 % (а.с. 29-30).

Таким чином, стягненню з відповідача
підлягає майновий збиток, завданий
позивачу залиттям квартири з
урахуванням фізичного зносу в розмірі
6861 гривні з огляду на наступне.

Стягненню з відповідача також підлягає
вартість проведення експертизи в сумі
1450 гривень, що підтверджується
рахунком-фактурою № СФ-0000047 від 24 січня
2014 року (а.с. 15).

Позивач також просить суд стягнути на
її користь з відповідача моральну
шкоду в розмірі 2500 гривень.

Такі вимоги позивача ґрунтуються на
законі.

Частиною 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України
визначено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Суд вважає, що в результаті залиття
частини квартири з вини відповідача,
позивач зазнала душевних страждань,
оскільки вона отримала негативні
емоції та переживала з приводу
пошкодження майна, неможливості
нормального користування ним,
порушення звичного способу життя,
необхідності докладання додаткових
зусиль для його нормалізації,
звернення до суду за захистом
порушеного права.

Разом з тим, при визначені розміру
моральної шкоди, з урахуванням
принципу розумності, суд вважає за
можливе стягнути з відповідача на
користь позивача на відшкодування
моральної шкоди 500 гривень.

Позивач також просить стягнути з
відповідача витрати на правову
допомогу в розмірі 4000 гривень.
Зазначена сума сплачена позивачем за
послуги адвоката за договором про
надання правової допомоги від 02 лютого
2014 року, що підтверджується квитанцією
до прибуткового касового ордеру № 05
від 02 лютого 2014 (а.с. 99).

Відповідно до ст. 1 Законі України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Позивачем наданий суду акт
приймання-передачі № 1 виконаних робіт
(наданих послуг) до договору про
надання правової допомоги адвокатом
від 02 лютого 2014 року (а.с. 100), в якому
розписані найменування послуг із
зазначенням їх вартості, а також надана
квитанція до прибуткового касового
ордеру № 05 від 02 лютого 2014 року про
сплату 4000 гривень за договором про
надання правової допомоги адвокатом
від 02 лютого 2014 року (а.с. 99).

Адвокат ОСОБА_3 приймав участь у
судових засіданнях 22 квітня 2014 року,
яке згідно журналу судового засідання
тривало 07 хвилин, та 18 червня 2014 року,
яке згідно журналу судового засідання
тривало 38 хвилин, тому вартість витрат
за правову допомогу за участь в
судовому засіданні складає 365 гривень 40
копійок (1218 / 100 х 40 : 60 хв. х 45 хв. = 365,40).

Зазначена сума вираховується з розміру
мінімальної заробітної плати,
визначеної у Законі України «Про
державний бюджет» на день складення
позовної заяви та на день участі в
судовому засіданні особи, яка надає
правову допомогу.

З урахуванням часткового задоволення
позову на підставі ст. 88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 487 гривень 20 копійок.

Керуючись ст. 23, частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК
України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209,
212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
коштів, відшкодування моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
6861 гривню майнової шкоди, 500 гривень на
відшкодування моральної шкоди, 1450
гривень вартості проведення звіту, 365
гривень 40 копійок витрат на правову
допомогу та 487 гривень 20 копійок
судового збору.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду міста Києва через
суд першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: