Справа № 750/1708/14
Провадження № 22-ц/795/931/2014
Категорія –цивільнаГоловуючий у I
інстанції –Рахманкулова І. П.
Доповідач - Позігун М. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року

м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого -
суддіОСОБА_1суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3при
секретарі:ОСОБА_4за участю:позивача
ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6,
представників головного управління
Державної казначейської служби
України у Чернігівській області -
ОСОБА_7, ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на
рішення Деснянського районного суду
м.Чернігова від 17 березня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_5 до управління
Пенсійного фонду України в м.Чернігові,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Чернігівській області про стягнення
боргу по пенсії та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 17
березня 2014 року, яким відмовлено в
задоволенні його позовних вимог до
управління Пенсійного фонду України в
м.Чернігові, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Чернігівській області про
відшкодування шкоди в розмірі
нарахованої, але невиплаченої пенсії, а
також моральної шкоди, винести нове
рішення про задоволення позовних
вимог. Незаконність рішення суду
апелянт обґрунтовує невідповідністю
висновків суду про відсутність підстав
для задоволення позовних вимог
фактичним обставинам справи,
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленим. За доводами апелянта,
судом рішення ухвалено за неповно
з’ясованих обставин, що мають значення
для справи з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
ОСОБА_5, виходячи з положень ст. 190 ЦК
України, ст. 3 Закону України „Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні” вважає, що невиплачена
відповідачем нарахована пенсія є
боргом, який є майновою шкодою, а тому
висновок суду щодо наявності спору з
приводу невиплати пенсії є
безпідставним. Судом не враховано, що в
силу ст. 617 ЦК України відсутність у
боржника коштів не є підставою для
невиконання зобов’язання. Крім того,
за доводами апелянта, суд безпідставно
не прийняв заяву позивача про
збільшення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, учасників
судового процесу, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, суд приходить до слідуючого
висновку.

Судом встановлено, що управлінням ПФУ в
м. Чернігові на виконання судового
рішення в адміністративній справі
проведено перерахунок пенсії позивача
з 6 листопада 2010 року по 22 липня 2011 року
та нараховано суму доплати в розмірі 45
141 грн. 93 коп. Листом від 22.11.2011 року
відповідач повідомив позивача, що
вказана сума буде перерахована на
банківський рахунок позивача у грудні
2011 року, але взятого зобов’язання ним
не виконано.

Звертаючись до суду з позовом, позивач
посилався на те, що нарахована, але
невиплачена доплата до пенсії в
розмірі 45 141 грн. 93 коп. є майновою
шкодою, чим відповідно завдано йому і
моральної шкоди.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд виходив із того, що
невиплачена позивачу пенсія не є
шкодою в розумінні ст. 1166 ЦК України, в
зв’язку з чим і прийшов до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

Такий висновок суду ґрунтується на
матеріалах справи і відповідає вимогам
закону.

Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

У ст.ст. 2, 17 КАС України визначено, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів суб'єктів права у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування при здійсненні ними
владних управлінських функцій;
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Згідно ст. 18 КАС України місцевим
загальним судам як адміністративним
судам підсудні, зокрема усі
адміністративні справи щодо спорів
фізичних осіб з суб'єктами владних
повноважень з приводу обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг;

Таким чином, до компетенції
адміністративних судів належать спори
фізичних чи юридичних осіб з органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка законності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
відповідно прийнятих або вчинених ними
при здійсненні владних управлінських
функцій, в тому числі й одержання
пенсійних виплат.

За таких обставин, виходячи з заявлених
вимог, суд обгрунтовано розглянув
спір саме з приводу відшкодування
шкоди на підставі ст. ст. 1166, 1167 ЦК
України, розмір якої позивач визначив в
розмірі нарахованого, але
невиплаченого розміру пенсії, оскільки
спірні правовідносини є
цивільно-правовими.

При цьому суд обгрунтовано виходив, що
нарахована, але невиплачена пенсія не є
шкодою в розумінні ст. 1166 ЦК України,
якою передбачено, що майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі,
особою яка її завдала. Згідно ст. 1192 ЦК
України шкода може бути відшкодованою
шляхом передачі речі того ж роду і
такої ж якості, полагодження
пошкодженої речі або шляхом
відшкодування збитків у повному
обсязі. Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначаються до реальної вартості
втраченого майна на момент розгляду
справи або виконання робіт, необхідних
для відновлення пошкодженої речі.

Згідно п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Виходячи з системного аналізу
зазначених норм матеріального права,
майновою реальною шкодою є втрата
майна або його пошкодження в
результаті протиправної поведінки, а
тому з врахуванням викладеного
нарахована, але невиплачена пенсія,
право на отримання якої визнається
відповідачем, не є шкодою в розумінні
ст. 1166 ЦК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не дають підстав для її задоволення і
скасування рішення, яке судом ухвалено
в межах заявлених вимог з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду
м.Чернігова від 17 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий:Судді: