Справа № 199/2454/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

«15» травня 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого – судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську у
порядку заочного розгляду справи
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини до
досягнення нею повноліття,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із
даним позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що від шлюбу із
відповідачем має неповнолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає
разом із позивачем та перебуває на її
утриманні. Як зазначається позивачем
при зверненні до суду відповідач не
приймає участі у вихованні дітей,
ухиляється від їх утримання, не
піклується про їх здоров’я, фізичний,
духовний та моральний розвиток, у
зв’язку з чим у позові й заявлено
вимогу про стягнення з відповідача на
користь позивача аліментів на
утримання дитини до досягнення дітьми
повноліття в розмірі 1/4 частини від
заробітку (доходу) відповідача, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

У судове засідання сторони не
з’явилися; позивач надала заяву про
розгляд справи у її відсутності,
просила суд повністю задовольнити
поданий позов.

За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

У судове засідання відповідач,
який був повідомлений належним чином
про розгляд справи, не з’явився,
причини неявки суду не повідомив та не
надав заяви про розгляд справи за його
відсутності, та не скористався правом
надання заперечень проти позову, у
зв’язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224
ЦПК України вирішує справу у порядку
заочного розгляду на підставі наявних
у справі доказів.

Суд, врахувавши заяву позивача та
дослідивши докази в межах заявлених
вимог згідно ст. 11 ЦПК України, дійшов
до висновку про наявність підстав для
задоволення позову повністю, виходячи
з наступного.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права
дитини, прийнятої 44-ю сесією
Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та
яка набула чинності для України 27.09.1991
р., батько або (і) інші особи, що
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини. Разом з тим,
відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції
України та за ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дітей до їх
повноліття.

Як було встановлено судом, ОСОБА_4
народився 20.07.2003 р., та сторони в даній
справі є батьками неповнолітнього,
який мешкає разом із матір’ю та
перебуває на її утриманні.

Оскільки обов’язок по утриманню
дитини є безумовним, виникає в
результаті народження дитини з моменту
її народження та покладається законом
рівною мірою на обох батьків, не
пов'язаний із матеріальним становищем
особи, до якої заявлено
матеріально-правову вимогу про
стягнення аліментів, вбачаються усі
підстави для присудження до стягнення
з відповідача на користь позивача
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини в заявленому у позові розмірі.

Разом з тим, при вирішенні питання
щодо присудження до сплати аліментів,
про яке позивачем було заявлено
відповідне прохання, суд враховує стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини, яка є малолітньою, мешкає разом
із матір’ю (позивачем), потребує
піклування та утримання, а також те, що
відповідач не скористався правом брати
участь у судових засіданнях та правом
надання заперечень проти позову, у
зв’язку з чим суд мав би змогу дійти до
іншого висновку у справі, яка
розглядалася судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову; згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК
України суд допускає негайне виконання
рішень у справах про стягнення
аліментів - у межах суми платежу за один
місяць.

Питання про розподіл судових
витрат вирішено у відповідності до
приписів ч. 3 ст. 88 та ст.. 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 15, ч. 3 ст. 88,
ст.ст. 212, 214-215, 224, 226, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_5 Вікторівни до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини до досягнення
нею повноліття задовольнити
повністю.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в
розмірі в розмірі ? частини заробітку
(доходу) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи проводити стягнення з
27.03.2014 р. та до досягнення дитиною –
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, повноліття.

Рішення суду у частині стягнення
аліментів в межах суми платежу за один
місяць допустити до негайного
виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
дохід держави судовий збір в розмірі
243,60 грн.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України: рішення
може бути оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя