АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1392/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : Середа Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Подорога В. М. РІШЕННЯ
21 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоПодорога В. М.
суддівБородійчук В. Г. , Демченко В. А.
при секретарі Рибасюк О.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 07 квітня 2014 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 про відновлення меж земельної
ділянки без згоди суміжного
землекористувача та зобов'язання
вчинити дії і зустрічним позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод
у користуванні земельною ділянкою, -
в с т а н о в и л а :
У січні 2013 року ОСОБА_7 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6 про
відновлення меж земельної ділянки без
згоди суміжного землекористувача та
зобов'язати вчинити дії, обґрунтувавши
свої позовні вимоги тим, що при
виготовленні державного акта на
присадибну земельну ділянку, що
розташована у АДРЕСА_1, суміжний
землекористувач ОСОБА_6 не погоджує
межу між їхніми земельними ділянками,
незважаючи на рішення Вознесенської
сільської ради, та не переносить
вбиральню, яка розміщена на межі
землекористувань, як того зобов'язала
комісія сільської ради актом від 19.05.2012
Оскільки сторони не змогли
вирішити питання щодо спільної межі
між земельними ділянками самостійно та
добровільно, ОСОБА_7 звернувся до
Вознесенської сільської ради. Рішенням
сільської ради було створено комісію,
яка проводила обміри земельних
ділянок, вивчала будівельні паспорти
та земельно-кадастрову документацію.
За наслідками проведених заходів
комісією було складено Акт від 19 червня
2012 року, згідно якого площа земельної
ділянки ОСОБА_7 повинна становити 0,44 га,
а площа земельної ділянки ОСОБА_6 0,25 га.
Комісією встановлено невідповідність
розміщення вбиральні та літнього душу
зі сторони ОСОБА_7, з огляду на їх
розміщення ближче 2 метрів до земельної
ділянки ОСОБА_6, а також
невідповідність розміщення вбиральні
ОСОБА_6, яка знаходиться частково на
земельній ділянці ОСОБА_7 Було складено
Схему розміщення земельних ділянок із
зазначенням обмірів суміжних меж,
ширини та довжини земельних ділянок.
Зобов'язано землекористувачів
перемістити тимчасові споруди, що
розташовані з порушенням. ОСОБА_6 від
підпису вказаного Акту відмовилася, не
погодившись при цьому із висновками
Просив суд відновити межу між
земельними ділянками за адресами
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 у відповідності з
Будівельним паспортом на земельну
ділянку за адресою АДРЕСА_1 вказаного
населеного пункту, даними
земельно-кадастрової документації,
Акту комісії від 19 червня 2012 року та
Рішення Вознесенської сільської ради
від 10 липня 2012 року № 36-12.

Зобов'язати ОСОБА_6, як суміжного
землекористувача, не чинити перешкод
ОСОБА_7 у будівництві огорожі на межі
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1
зазначеного населеного пункту;
перенести тимчасову споруду -
вбиральню, яка знаходиться частково на
межі земельних ділянок за адресами
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_6
звернулася до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_7 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, посилаючись на те, що вона є
власником земельної ділянки, площею
0,3256 га, що розміщена за адресою:
АДРЕСА_2, але після скасування рішення
суду за її позовом Державного акту на
право власності на дану земельну
ділянку та виконання сільською радою
обмірів земельної ділянки було
виявлено, що її площа не відповідає
площі земельної ділянки, придбаної за
договором купівлі-продажу у
попереднього власника. З цієї причини,
вважає, що суміжний землекористувач
ОСОБА_7 почав користуватись частиною її
земельної ділянки безпідставно.

Просила усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою, що
належить їй на праві приватної
власності, шляхом її звільнення і
надання можливості встановлення
паркану.

Залучити до справи
спеціаліста-геодезиста та провести
огляд спірної земельної ділянки,
зйомку на місцевості зі складанням
кадастрового плану земельної ділянки в
АДРЕСА_2.

Рішенням Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 07 квітня 2014 року позов
ОСОБА_7 до ОСОБА_6 задоволено частково:
зобов'язано ОСОБА_6 перенести тимчасову
споруду - вбиральню, що частково
знаходиться на межі земельних ділянок
по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, відповідно до
акту обміру земельних ділянок комісією
Вознесенської сільської ради від 19.06.2012
року. Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7 -
залишені без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_6 подала
апеляційну скаргу, посилаючись на
допущені судом першої інстанції
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 07 квітня 2014 року та
ухвалити нове рішення, яким у
первісному позові ОСОБА_7 відмовити, а
її зустрічний позов задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача,
сторони по справі, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах заявлених вимог в
суді першої інстанції та при
апеляційному розгляді, колегія суддів
приходить до висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

В ході апеляційного розгляду
справи було встановлено, що рішенням
виконкому Золотоніської районної ради
№ 349 від 24.09.1975 року та свідоцтва б/н на
забудову садиби в сільських населених
пунктах ОСОБА_8 виділена з присадибного
фонду колгоспу земельна ділянка під
забудову площею 0,44 га.

Відповідно до довідки, виданої
виконкомом Вознесенської сільської
ради за вих. № 1232 від 18.10.2013 року, згідно
із записом в погосподарській книзі
сільради № 1, зазначена земельна
ділянка площею 0,44 га із житловим
будинком та надвірними спорудами по
АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_7 -
спадкоємцем ОСОБА_8.

Згідно довідки, виданої виконкомом
Вознесенської міської ради від 18.10.2013
року № 1233 ОСОБА_7 проживаючий за
вищевказаною адресою до сесії
Вознесенської сільської ради про
приватизацію земельної ділянки не
звертався.

Згідно з довідкою, виданою
виконкомом Вознесенської сільської
ради за вих. № 1231 від 18.10.2013 року,
відповідно до запису в погосподарській
книзі сільради №1, житловий будинок з
надвірними спорудами та прилеглою
земельною ділянкою, площею 0, 3256 га., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_2, за
2011-2015 року числиться за ОСОБА_6, який був
придбаний нею згідно договору
купівлі-продажу житлового будинку та
земельної ділянки від 24.09.2004 року,
реєстр. № 4426.

На підставі зазначеного договору
купівлі-продажу ОСОБА_6 був виданий
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯА № 440870.

Рішенням Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 03.11.2011 року за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Вознесенської
сільської ради, третя особа:
міськрайонне управлення Держкомзему
України у м. Золотоноші та
Золотоніському районі Черкаської
області про визнання недійсним
державного акту та скасування його
державної реєстрації визнано недійним
Державний акт на право власності не
земельну ділянку, площею 0,3256 га, серії
ЯА № 440870, виданий на ім'я ОСОБА_6, та
скасовано його державну реєстрацію.

Відповідно до ст.106 ЗК України
власник земельної ділянки має право
вимагати від власників сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістилися або
стали непридатними.

Згідно ст.107 ЗК України основою для
відновлення меж є дані
земельно-кадастрової документації.

Оскільки, дані будівельних
паспортів не є основою для відновлення
меж, а земельно-кадастрова
документація на земельну ділянку як
позивача та і відповідача не оформлена,
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про відсутність підстав для
задоволення її позовних вимог.

Як роз'яснено у п. 4 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
16 квітня 2004 року "Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ", згідно зі статтею 158 ЗК суди
розглядають справи за спорами про межі
земельних ділянок, що перебувають у
власності чи користуванні
громадян-заявників, які не
погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів.

Встановлення меж земельних
ділянок до компетенції суду не
належить.

Аналогічна позиція щодо застосування
норм матеріального права з даних
правовідносин викладена і в рішенні
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11.04.2012 року № 6-41103св11.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов до вірного та обґрунтованого
висновку про неможливість
встановлення меж земельних ділянок на
підставі лише даних будівельних
паспортів та прийняв рішення в цій
частині у відповідності з вимогами
процесуального і матеріального права.

Рішення суду в частині відмови в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6
також є обґрунтованим, оскільки, як
правильно вказано судом першої
інстанції, відповідачем до суду не
надано жодних доказів того, що огорожа,
яка встановлена між суміжними
домоволодіннями за погодженням
попередніх власників земельних
ділянок, тобто спірна межа, з часу
купівлі-продажу будинку та земельної
ділянки ОСОБА_6 сторонами переміщалась,
як і доказів неправомірного
користування земельною ділянкою
ОСОБА_6 її суміжним землекористувачем
ОСОБА_7

На даний час відповідачем у справі
ОСОБА_6 додаткових доказів у
підтвердження заявлених нею в цій
частині апеляційних вимог надано не
було.

Разом з тим, зобов'язуючи
відповідача перенести тимчасову
споруду - вбиральню на відстань 2 метрів
від вказаної межі земельних ділянок,
суд не врахував того, що межі земельних
ділянок позивача та відповідача є
невстановленими, а дані акту обміру
земельних ділянок ОСОБА_6, ОСОБА_7 від
19.06.2012 року складеного комісією
Вознесенської сільської ради самі по
собі є спірними, так як стосуються межі
між земельними ділянками позивача та
відповідача з приводу чого і виник
спір.

Оскільки висновки суду про
зобов'язання відповідача перенести
тимчасову споруду - вбиральню не
відповідають обставинам справи та не
грунтуються на законі, рішення в цій
частині необхідно скасувати і ухвалити
нове рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
задовольнити частково.

Рішення Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області від 07 квітня 2014
року в частині часткового задоволення
позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про
зобов'язання ОСОБА_6 перенести
тимчасову споруду - вбиральню, що
частково знаходиться на межі земельних
ділянок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 -
скасувати.

Відмовити ОСОБА_7 в позові до
ОСОБА_6 про зобов'язання перенести
тимчасову споруду - вбиральню.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання ним законної
сили.

Головуючий :

Судді :