Справа № 204/4330/2013-ц
Провадження № 2/204/149/2014 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді
Самсонової В.В.

при секретарі
Калініченко М.В.

за участю позивачки
ОСОБА_1

за участю представника позивачки
ОСОБА_2

за участю представника відповідача
Шинкаренко С.О.

за участю відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську справу
за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» в
особі відділення «Трипільське», ОСОБА_4
про захист прав споживача, визнання
кредитного договору недійсним,
визнання договору застави недійсним,
визнання договору поруки недійсним та
визнання додаткової угоди недійсною,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2013 року позивачка звернулася
до суду з позовом, в якому просила
визнати недійсним Кредитний договір №
CL 308/094/2008 від 17.04.2008 року укладений між
ОСОБА_1 та Публічним акціонерним
товариством «ОТП Банк», визнати
недійсним Договір застави
транспортного засобу від 17.04.2008 року
укладений між ОСОБА_1 та Публічним
акціонерним товариством «ОТП Банк»,
визнати недійсним Договір поруки №
SR-308/094/2008 від 17.04.2008 року укладений між
ОСОБА_4 та Публічним акціонерним
товариством «ОТП Банк», визнати
недійсними: Додаткову угоду № 1 до
кредитного договору CL-308/094/2008 від 17.04.2008
року укладену 27.04.2009 року між ОСОБА_1 та
Публічним акціонерним товариством
«ОТП Банк», Додаткову угоду № 1 до
Договору поруки № SR-308/094/2008 від 17.04.2008
року укладену 27.04.2009 року між Публічним
акціонерним товариством «ОТП Банк» та
ОСОБА_4, Договір про внесення змін та
доповнень № 1 до Договору застави
транспортного засобу PCL-308/094/2008 від
17.04.2008 року укладений між ОСОБА_1 та
Публічним акціонерним товариством
«ОТП Банк» та посвідчений приватним
нотаріусом ДМНО ОСОБА_5 й
зареєстрований у реєстрі за № 3101,
Додаткову угоду № 1 до кредитного
договору CL-308/094/2008 від 17.04.2008 року
укладену 11.11.2009 року між ОСОБА_1 та
Публічним акціонерним товариством
«ОТП Банк», Додаткову угоду № 1 до
Договору поруки № SR-308/094/2008 від 17.04.2008
року укладену 11.11.2009 року між Публічним
акціонерним товариством «ОТП Банк» та
ОСОБА_4, застосувати наслідки
недійсності правочину Кредитного
договору № CL 308/094/2008 від 17.04.2008 року
укладеного між ОСОБА_1 та Публічним
акціонерним товариством «ОТП Банк». В
обґрунтування позову позивачка
вказала на те, що 17 квітня 2008 року між
нею та Публічним акціонерним
товариством «ОТП Банк» був укладений
Кредитний договір № CL-308/094/2008. 17 квітня
2008 року між нею та Публічним
акціонерним товариством «ОТП Банк» був
укладений Договір застави
транспортного засобу № PCL-308/094/2008,
відповідно до якого предметом застави
є автомобіль «Honda Accord», легковой седан,
2008 року випуску, кузов НОМЕР_2,
державний номер НОМЕР_1. 17 квітня 2008
року між Публічним акціонерним
товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_4 був
укладений Договір поруки № SR-308/094/2008,
відповідно до якого Поручитель
поручився перед Банком за виконання
позивачем взятих зобов'язань. 27 квітня
2009 року між позивачкою та Банком було
укладено Додаткову угоду № 1 до
кредитного договору CL-308/094/2008 від 17.04.2008
року, відповідно до якої збільшено
відсоткову ставку з 18.05.2009 року по 19.10.2009
року до 7 %, а з 19.10.2009 року до 14,50 %. 27
квітня 2009 року між Публічним
акціонерним товариством «ОТП Банк» та
ОСОБА_4 було укладено Додаткову угоду №
1 до Договору поруки № SR-308/094/2008 від
17.04.20087 року, відповідно до якої
Поручитель повідомлений про
збільшення відсоткової ставки. 27
квітня 2009 року між позивачкою та Банком
було укладено Договір про внесення
змін та доповнень № 1 до Договору
застави транспортного засобу PCL-308/094/2008
від 17.04.2008 року. 11 листопада 2009 року між
позивачкою та Банком було укладено
Додаткову угоду № 1 до кредитного
договору CL-308/094/2008 від 17.04.2008 року,
відповідно до якої збільшено
відсоткову ставку з 17.11.2009 року по 17.02.2010
року до 9,66 %, а з 17.02.2010 року до 15,21 %. 11
листопада 2009 року між Публічним
акціонерним товариством «ОТП Банк» та
ОСОБА_4 було укладено Додаткову угоду №
1 до Договору поруки № SR-308/094/2008 від
17.04.2008 року, відповідно до якої
Поручитель повідомлений про
збільшення відсоткової ставки.
Позивачка вважає вищевказані договори
та додаткові угоди до них недійсними,
оскільки кредит був наданий в Доларах
США, але надання та одержання кредиту в
іноземній валюті, використання
іноземної валюти, як засобу платежу
можливо при дотриманні суб'єктами
господарських відносин імперативних
вимог законодавства, щодо одержання
відповідної індивідуальної ліцензії,
що в даному випадку дотримано не було.
Наслідком визнання кредитного
договору недійсним є також недійсність
договору застави чи іпотеки.

Ухвалою суду до участі у справу був
залучений ОСОБА_4 у якості
співвідповідача та був виключений з
кола третіх осіб по справі.

В судовому засіданні позивачка та її
представник ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали та просили задовольнити їх
в повному обсязі, посилалися на
обставини викладені в позовній заяві.

Представник Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» Шинкаренко С.О. в
судовому засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог позивачки
та просив відмовити їй в задоволенні в
повному обсязі. При цьому, вказав, що
перед укладенням кредитного договору,
а саме 07.03.2008 року ОСОБА_1 була
ознайомлена з умовами кредитування
«автомобіль в кредит без авансового
платежу» під розпис, була повідомлена
про строк, ставки у різних валютах, усіх
витратах, у тому числі на послуги
страховиків, МРЕВ, нотаріуса, була
ознайомлена з розрахунком
орієнтованої сукупної вартості
кредиту (на купівлю авто). Також,
позивачка після отримання кредитних
коштів використала їх відповідно до
цільового призначення - на купівлю
авто. На момент укладення кредитного
договору, що намагається визнати
недійсним позивачка, Банк мав
банківську ліцензію № 191 від 08.11.2006 року
та відповідний дозвіл. У зв'язку з
наведеним надання та одержання кредиту
в іноземній валюті, сплата процентів за
таким кредитом не потребують наявності
індивідуальної ліцензії на
використання іноземної валюти на
території України як засобу платежу у
жодної зі сторін кредитного договору.
Крім того, вказав, що позивачка
посилається на абзац 3 ч. 1 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
як на підставу своїх позовних вимог,
але згідно вказаної норми закону
надання (отримання) споживчих кредитів
у іноземній валюті на території
України забороняється. У зв'язку із
зазначеним суди повинні виходити з
того, що договір, предметом якого є
споживчий кредит в іноземній валюті,
укладений після набрання чинності
Законом України від 22 вересня 2011 року №
3795-VI «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
врегулювання відносин між кредиторами
та споживачами фінансових послуг», за
позовом заінтересованої особи може
бути визнаний судом недійсним. Проте,
договір, що оспорює позивачка був
укладений до набрання чинності
вищевказаним законом, тому посилання
на норми вказаного закону є
неправомірними. Так як для визнання
кредитного договору, укладеного між
позивачкою та Банком, недійсним немає
підстав, визнання недійсним договору
застави та поруки є необґрунтованим та
незаконним. Що стосується визнання
додаткових угод до кредитного договору
та договору поруки недійними, вказав,
що вважає ці вимоги такими, що не
підлягають задоволенню, так як всі
додаткові угоди надані суду укладалися
між ОСОБА_1, ОСОБА_4 та Банком відповідно
до діючого законодавства за згодою
сторін, про що свідчать підписи
позивачки та ОСОБА_4 на додаткових
угодах.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
визнав позовні вимоги позивачки та не
заперечував проти задоволення її
позовних вимог.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають по наступним
підставам.

У судовому засіданні встановлено, що 17
квітня 2008 року між Закритим
акціонерним товариством «ОТП Банк»,
правонаступником всіх прав та
обов'язків якого є Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був
укладений Кредитний договір №
CL-308/094/2008, відповідно до умов якого, Банк
надав позивачці кредит у сумі 40608,00
доларів США на споживчі потреби для
купівлі автомобіля на строк до 17 квітня
2014 року з оплатою 12,49 % річних за
користування кредитними коштами
(а.с.7-13).

Банк виконав свої зобов'язання за
Кредитним договором № CL-308/094/2008 від
17.04.2008 року шляхом видачі ОСОБА_1
кредитних коштів у розмірі 40608,00
доларів США шляхом їх перерахування на
поточний рахунок № НОМЕР_3, відкритий
на ім'я ОСОБА_1, згідно Договору № 308/321/08
про відкриття та обслуговування
банківського рахунку в іноземній та
національній валюті для фізичних осіб
від 17.04.2008 року, укладеного між Закритим
акціонерним товариством «ОТП Банк»,
правонаступником всіх прав та
обов'язків якого є Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_1
(а.с.19-20).

ОСОБА_1, в свою чергу, прийняла
вищевказані кредитні кошти та придбала
автомобіль марки «Honda Accord»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, рік
випуску - 2008, колір - Світло-сірий, кузов
№ НОМЕР_2, НОМЕР_2, тип - Легковий-седан-В,
що підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_4 (а.с.130).

В забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_1 перед Банком за Кредитним
договором № CL-308/094/2008 від 17.04.2008 року,
між Закритим акціонерним товариством
«ОТП Банк», правонаступником всіх прав
та обов'язків якого є Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк», та
ОСОБА_1 17 квітня 2008 року був укладений
Договір застави автотранспортного
засобу № PCL-308/094/2008, предметом, якого є
автомобіль марки «Honda Accord»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, рік
випуску - 2008, колір - Світло-сірий, кузов
№ НОМЕР_2, НОМЕР_2, тип - Легковий-седан-В,
що належить на праві власності ОСОБА_1
(а.с.30-33). Вказаний Договір застави
автотранспортного засобу № PCL-308/094/2008
від 17.04.2008 року посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
та зареєстрований в реєстрі за № 3101.

Крім того, в забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_1 перед Банком за
Кредитним договором № CL-308/094/2008 від
17.04.2008 року, між Закритим акціонерним
товариством «ОТП Банк»,
правонаступником всіх прав та
обов'язків якого є Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_4 17
квітня 2008 року був укладений Договір
поруки № SR-308/094/2008, відповідно до умов
якого Поручитель зобов'язався
відповідати за повне та своєчасне
виконання Боржником його боргових
зобов'язань перед Кредитором за
Кредитним договором № CL-308/094/2008 від
17.04.2008 року, в повному обсязі таких
зобов'язань (а.с.28-29).

В подальшому, а саме 27.04.2009 року та 11.11.2009
року: між Закритим акціонерним
товариством «ОТП Банк»,
правонаступником всіх прав та
обов'язків якого є Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_1 були
укладені Додаткові договори № 1 до
Кредитного договору CL-308/094/2008 від 17.04.2008
року, відповідно до умов яких за
Кредитним договором № CL-308/094/2008 від
17.04.2008 року були змінені відсоткові
ставки у певні періоди (а.с.40-44,54-58); між
Закритим акціонерним товариством «ОТП
Банк», правонаступником всіх прав та
обов'язків якого є Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_4 були
укладені Додаткові договори № 1 до
Договору поруки № SR-308/094/2008 від 17.04.2008
року, відповідно до умов яких
Поручитель повідомлений про
збільшення відсоткової ставки за
Кредитним договором CL-308/094/2008 від 17.04.2008
року (а.с.45,59-60).

Крім того, 27 квітня 2009 року між Закритим
акціонерним товариством «ОТП Банк»,
правонаступником всіх прав та
обов'язків якого є Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був
укладений Договір про внесення змін та
доповнень № 1 до Договору застави
автотранспортного засобу № PCL-308/094/2008
від 17.04.2008 року, який посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрований в реєстрі за № 1063
(а.с.47-48).

Позивачка вважає вищевказані договори
такими, що підлягають визнанню
недійсними з підстав зазначених в її
позовній заяві.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦК України,
законним платіжним засобом,
обов'язковим до приймання за
номінальною вартістю на всій території
України, є грошова одиниця України -
гривня

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України,
зобов'язання має бути виражене у
грошовій одиниці України - гривні.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 524 ЦК
України, сторони можуть визначити
грошовий еквівалент зобов'язання в
іноземній валюті.

А згідно з ч. 2 ст. 192 ЦК України, іноземна
валюта може використовуватися в
Україні у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 627 ЦК України,
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. У договорах за участю
фізичної особи - споживача
враховуються вимоги законодавства про
захист прав споживачів.

Позивачка при підписанні Кредитного
договору CL-308/094/2008 від 17.04.2008 року
повністю розуміла наслідки підписання
нею цього договору та нею були
погоджені всі істотні умови, зокрема
отримання кредиту в іноземній валюті,
що узгоджується п. 1.11 цього договору
(а.с.11). Крім того, позивачкою до
укладання спірного Кредитного
договору CL-308/094/2008 від 17.04.2008 року, а саме
01.04.2008 року був отриманий та підписаний
Інформаційний листок з умовами
кредитування по програмі «Автомобіль в
кредит без авансового платежу», в якому
зазначено зокрема й про валюту
кредитування та всі витрати
передбачені вказаним договором, з чим
позивачка була ознайомлена, про що
свідчить її особистий підпис на
обороті вказаного Інформаційного
листка (а.с.115).

Згідно ч. 9 ст. 47 Закону України «Про
банки і банківську діяльність», банк
здійснює діяльність, надає банківські
та інші фінансові послуги в
національній валюті, а за наявності
відповідної ліцензії Національного
банку України - в іноземній валюті.

Відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю», операції з валютними
цінностями банки мають право
здійснювати на підставі письмового
дозволу (генеральна ліцензія).

Відповідно до п. 5.3. Положення про
порядок видачі банкам банківських
ліцензій, письмових дозволів та
ліцензій на виконання окремих
операцій, затвердженого Постановою
Правління Національного банку України
від 17 липня 2001 року № 275, письмовий
дозвіл на здійснення операцій з
валютними цінностями є генеральною
ліцензією на здійснення валютних
операцій згідно з Декретом Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю».

Відповідно до п. 4 ст. 5 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю» передбачено наявність
індивідуальної ліцензії на надання і
одержання резидентами кредитів в
іноземній валюті, якщо термін і суми
таких кредитів перевищують
встановлені законодавством межі. На
цей час законодавчо не встановлені
межі термінів і сум надання/одержання
кредитів в іноземній валюті. Таким
чином, операція надання банком кредиту
в іноземній валюті не потребувала
індивідуальної ліцензії.

Так, Банк має наступні документи на
проведення валютно-кредитних операцій
з іноземною валютою: Банківську
ліцензію № 191 від 02.03.1998 року за № 273
(а.с.116), Дозвіл № 191-1 від 02.03.1998 року та
додаток до Дозволу (а.с.117-118).

Таким чином, твердження позивачки щодо
порушення Банком її законних прав і
інтересів при укладанні спірного
кредитного договору, не знайшли свого
підтвердження під час судового
розгляду, оскільки Банк на час надання
кредиту в іноземній валюті мав і на цей
час має відповідну ліцензію на
здійснення кредитування в іноземній
валюті, а тому укладення кредитного
договору в іноземній валюті і
здійснення розрахунків в іноземній
валюті на день укладення кредитного
договору не суперечило діючому на той
час законодавству і Цивільному кодексу
України.

Твердження позивачки щодо
неправомірності збільшення Банком
відсоткової ставки за кредитом є також
безпідставними з огляду на наступне.

Згідно п. 5.3. частини 2 спірного
кредитного договору, сторони договору
дійшли згоди, що всі зміни та
доповнення до цього договору повинні
бути складені у письмовій формі та
підписані сторонами.

Питання щодо зміни відсоткової ставки
за кредитом були вирішені між
сторонами, в наслідок чого були
укладені письмові Додаткові договори
№ 1 до Кредитного договору CL-308/094/2008 від
17.04.2008 року, які підписані Банком та
позивачкою.

В перших розділах вищевказаних
Додаткових договорів № 1 до Кредитного
договору CL-308/094/2008 від 17.04.2008 року,
укладених 27.04.2009 року та 11.11.2009 року
вказане застереження: Підписанням
цього Додаткового договору Сторони
висловлюють свою цілковиту згоду з тим,
що визначення порядку зміни процентної
ставки повністю відповідає
двосторонньому волевиявленню Сторін
(а.с.41). Крім того, в розділі «Інше»
вищевказаних додаткових договорів
зазначено, що Позичальник приймає на
себе ризик виконання умов цього
Додаткового договору та Кредитного
договору при істотній зміні обставин,
якими керувалися Сторони при укладанні
цього Додаткового договору та/чи
Кредитного договору (а.с.44,58).

Що стосується тверджень позивачки
стосовно того, що згідно висновку №
5610/24 судово-економічної експертизи по
цивільній справі № 2/0542/1748/2012,
складеного 21.02.2013 року, по спірному
кредитному договору реальна
відсоткова ставка складає на 3,48 %
більше ніж зазначено у спірному
договорі, у зв'язку з чим сукупна ціна
кредиту більша на 2612,45 доларів США
(а.с.65-78), що є також, на думку позивачки,
підставою для визнання цього договору
недійсним, то ці твердження є
безпідставними та такими, що не
ґрунтуються на положеннях чинного
законодавства.

Так, суд вважає, що вищевказаний
висновок проведеної
судово-економічної експертизи
свідчить тільки про можливість
зменшення зазначеної відсоткової
ставки, але така вимога позивачкою не
заявлялась і предметом розгляду в
даній справі не була.

Крім того, на протязі тривалого часу
ОСОБА_1 сплачувала всі передбачені
договором та додатковими угодами до
нього платежі, що свідчить про те, що
вона була знайома з усіма умовами цих
договорів і добровільно погодилися їх
виконувати, у зв'язку з чим сплачувала
передбачені суми коштів.

Подальші послідовні та узгоджені дії
ОСОБА_1, яка отримала кредит ще у квітні
2008 року, а до суду звернулася лише в
червні 2013 року, свідчать про визнання
нею кредитного договору, як такого, що
відповідає вимогам закону та її
волевиявленню.

Таким чином, твердження позивачки не
знайшли свого підтвердження під час
розгляду даної справи, є
необґрунтованими та безпідставними,
оскільки на момент укладення договору
між сторонами було досягнуто згоди з
усіх істотних умов в тому числі валюта
виконання грошового зобов'язання.

Оскільки відсутні обставини для
визнання недійсними Кредитного
договору та додаткових угод до нього,
судом також не вбачається підстав й для
визнання недійсними договору іпотеки,
додаткових договорів до нього та
Договору застави автотранспортного
засобу № PCL-308/094/2008 від 17.04.2008 року.

За таких обставин, з урахуванням всього
вищевказаного, суд вважає за необхідне
відмовити позивачці в задоволенні її
позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 15, 16, 192, 203, 215-217, 227, 229, 230, 321, 524, 627,
629, 1056-1, 1057-1 ЦК України, Законом України
«Про захист прав споживачів», Законом
України «Про банки і банківську
діяльність», Декретом Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю», Положенням про порядок
видачі банкам банківських ліцензій,
письмових дозволів та ліцензій на
виконання окремих операцій,
затвердженим Постановою Правління
Національного банку України від 17
липня 2001 року № 275, ст. ст. 10, 11, 57-61, 209,
212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» в особі відділення
«Трипільське», ОСОБА_4 про захист прав
споживача, визнання кредитного
договору недійсним, визнання договору
застави недійсним, визнання договору
поруки недійсним та визнання
додаткової угоди недійсною - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В.
Самсонова