АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4147/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Циганков В. О. Доповідач - Макаров
М.О. Категорія 25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Болтунової Л.М.,
Тамакулової В.О.,

при секретарі - Завідоновій К.Д.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 26 лютого
2014 року по справі

за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» про
відшкодування збитків та моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із позовом до ПАТ «ГАРАНТ-АВТО»
про відшкодування збитків та моральної
шкоди, посилаючись на те, що 27 жовтня 2009
року між нею та ВАТ «Українська
стархова компанія «Дженералі Гарант»
(правонаступником якого є ПАТ
«Українська страхова компанія
«ГАРАНТ-АВТО»), було укладено договір
добровільного страхування
транспортних засобів № 226/280/38, згідно
якого об'єктом страхування є
автомобіль марки ВАЗ 21703, 2008 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
оціночною вартістю 61000 грн., який
належить їй на праві власності.

Так, 15 травня 2010 року відбулася
дорожньо-транспортна подія за участю
застрахованого автомобіля під
керування ОСОБА_3 у її присутності,
оскільки вона знаходилася в автомобілі
в якості пасажира, в результаті цієї
ДТП було пошкодежно її автомобіль.
Після настання стархового випадку,
вона відповідно до умов договору
страхування надала всі документи
страховій компанії. Проте відповідач
відмовив їй у виплаті страхового
відшкодування, у зв'язку з чим просила
стягнути з відповідача на її користь
23372 грн. 29 коп. на відшкодування збитків
та 10000 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетрвоська від 26 лютого
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення її позову
у повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права, неправильне застосування норм
матеріального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2008 року
між ОСОБА_4 та ЗАТ «Страхова компанія
«Інгострах» було укладено договір
страхування наземного транспорту
№НМС0АN12773263. Об'єктом страхування за
вказаним договором є автомобіль марки
Cheri Amelet DA11B, 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2, номер
кузова НОМЕР_3, страхова вартість якого
49630 грн. Відповідно п. 3.1 даного договору
вигодонабувачем є ПАТ КБ «ПриватБанк»,
а страхова сума складає 49 630 грн., що
також складає ліміт відповідальності
за ризики, вказані у п. 7.1.2. договору (а.с.
12-13).

Згідно укладеного договору і умов
страхування страховик зобов'язується у
разі настання страхового випадку
здійснити страхове відшкодування
страхувальнику або вигодонабувачеві, а
страхувальник зобов'язується
своєчасно сплачувати страхові платежі
та виконувати інші умови договору та
правил страхування, а згідно п. 7.1.2
страховим випадком є «НЗ»-незаконне
заволодіння ТЗ (угон).

Так відповідно до протоколом усної
заяви про злочин та протоколу огляду
місця події, 02 листопада 2010 року з 18 по 21
годину біля будинку 75 по вул. К.Маркса в
м. Шепетівці Хмельницької області,
невстановлена особа заволоділа
автомобілем позивача, про що остання
повідомила міліцію, а 07 травня 2011 року
по даному факту Шепетівським МВ УМВС
України Хмельницької області порушена
кримінальна справа за ознаками злочину
передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України
-незаконне заволодіння транспортним
засобом (а.с. 28, 62-63).

Відповідно до ст.21 Закону України «Про
страхування» Страхувальник
зобов'язаний, зокрема, повідомити
страховика про настання страхового
випадку в строк, передбачений умовами
страхування.

Згідно п.15.1.2 договору страхування у
разі настання події, що має ознаки
страхового випадку, передбаченого
умовами цього договору,
Страхувальзаний протягом 48 годин
(виключаючи вихідні та святкові дні ) з
моменту, коли йому стало відомо про
настання такої події, сповістити про
таку поді Страховика в особі
Страхового агента в письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_4 лише 12 серпня 2011 року звернулася
до страхової компанії із заявою про
виплату страхового відшкодування, а
відповідно до листа ЗАТ «Страхова
компанія «Інгострах» за вих №16-08/02-14
від 16 серпня 2011 року позивачу
відмовлено у виплаті страхового
відшкодування (а.с. 30-36, 78) .

Згідно 991 ЦК України та ст.26 Закону
України «Про страхування», страховик
має право відмовитися від здійснення
страхової виплати у разі наявності
встановлених законом підстав.
Договором страхування можуть бути
передбачені підстави для відмови
здійснити страхову виплату, якщо це не
суперечить закону.

Згідно п. 13.3.7 договору страхування,
страховик має право відмовити у
виплаті страхового відшкодування у
випадках, передбачених розділом 16
цього договору.

Відповідно до п. 16.1.5 несвоєчасне
повідомлення Страхувальником про
настання страхового випадку без
поважних на це причин у строки,
передбачені цим Договором, або
створення Страховому агенту перешкод у
визначенні обставин, характеру та
розміру збитків є причиною для відмови
у здійсненні страхового відшкодування.

З огляду на те, що позивач несвоєчасно
повідомила страхову компанію про
страхову подію, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції обгрунтовано
прийшов до висновку, що підстав для
стягнення коштів з відповідача не має,
а тому правильно відмовив у
задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про
те, що судом безпідставно відмовлено в
стягненні із відповідача страхового
відшкодування, оскільки вона
відповідно до умов договору
страхування повідомляла відповідача
про страховий випадок, колегія суддів
вважає необгрунтованими, оскільки
таких доказів суду надано не було, а
згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на якi
вона посилається як на пiдставу своїх
вимог i заперечень. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
оголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді