У Х В А Л А

Іменем України

20 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючого – судді Леска
В.В.

суддів – Чужі Ю.Г., Кондора
Р.Ю.

при секретарі – Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до комунального підприємства
«Мукачівське міське бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на стороні позивача: ОСОБА_2,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на стороні відповідача: ОСОБА_3,
про часткове скасування реєстраційних
посвідчень на будинок № 14 по вул.
Кубанська в м. Мукачево за
апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 3 квітня 2014
року та ухвалу цього ж суду від 3 квітня
2014 року ,-

в с т а н о в и л а :

20 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд
з даним позовом, який обгрунтувала тим,
що при розгляді Мукачівським
міськрайонним судом цивільної справи
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ
майна в натурі їй стало відомо про
порушення її права власності на
житловий будинок літера «Б» за адресою
м. Мукачево, вул. Кубанська, будинок № 14.
При ознайомленні в суді з матеріалами
спадкової справи ОСОБА_4 позивачці
стало відомо, що відповідачем було
видано реєстраційне посвідчення № 1298
від 14 червня 1995 року, яке засвідчує, що
3/6 частини домоволодіння № 14 по вул.
Кубанська в м. Мукачево зареєстровано
за ОСОБА_4 на праві приватної власності
на підставі свідоцтва про право
власності, виданого 29 березня 1995 року
Мукачівською державною нотаріальною
конторою та реєстраційне посвідчення
№ 1299 від 14 червня 1995 року, яке
засвідчує, що 1/6 частини домоволодіння
№ 14 по вул. Кубанська в м.
Мукачево зареєстровано за ОСОБА_4 на
праві приватної власності на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого 29 березня 1995 року
Мукачівською державною нотаріальною
конторою. Будинок літера «Б» за адресою
м. Мукачево, вул. Кубанська, 14,
збудований позивачкою та введений в
експлуатацію, що підтверджується
витягом з рішення виконавчого комітету
Мукачівської міської ради № 67 ввід 22
березня 1995 року, яким затверджено Акт
прийняття в експлуатацію будинку
літера «Б», розташованого за адресою
м. Мукачево, вул. Кубанська, 14, який
збудовано за згодою батьків ОСОБА_1 та
доручено міському
житлово-комунальному управлінню
видати свідоцтво про право власності,
МММВПТІ зареєструвати будинок літера
«Б» та частину земельної ділянки за
ОСОБА_1, у якої із цього часу виникло
право власності на житловий будинок.

Посилаючись на вказані обставини,
позивачка просила суд ухвалити рішення
про часткове скасування
реєстраційного посвідчення № 1298 від 16
червня 1995 року в частині реєстрації
будинку літера «Б» за адресою: м.
Мукачево, вул. Кубанська, 14, за ОСОБА_4 та
часткове скасування реєстраційного
посвідчення № 1299 від 16 червня 1995 року в
частині реєстрації будинку літера «Б»
за адресою: м. Мукачево, вул.
Кубанська, 14, за ОСОБА_4, згідно яких
відповідач безпідставно позбавив
ОСОБА_1 права власності на будинок
літера «Б» в м. Мукачево вул.
Кубанська, 14.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 3 квітня 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 до комунального
підприємства «Мукачівське міське бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на стороні
позивача: ОСОБА_2, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на стороні
відповідача: ОСОБА_3, про часткове
скасування реєстраційних посвідчень №
1298 та №1299 від 14 червня 1995 року на
будинок № 14 по вул. Кубанська в м.
Мукачево відмовлено.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного
суду від 3 квітня 2014 року у прийнятті
зустрічного позову ОСОБА_2 та
об’єднанні з первісним позовом ОСОБА_1
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали
апеляційні скарги, у яких, посилаючись
на незаконність судових рішень із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, неповного
встановлення обставин справи, просили
скасувати оскаржувані ними рішення і
ухвалу та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Межі доводів апеляційної скарги – не
навівши жодну норму закону суд прийшов
до висновку, що реєстраційні
посвідчення, які видав відповідач, не є
правовими актами органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування і тому не підлягають
скасуванню в судовому порядку.
Будь-яких умов чи обмежень, щодо
процесуального захисту прав третьої
особи процесуальним кодексом не
встановлено.

ОСОБА_5, який по довіреності
представляє інтереси позивачки ОСОБА_1,
підтримав апеляційну скаргу.

ОСОБА_6, який по довіреності
представляє інтереси ОСОБА_2, підтримав
апеляційну скаргу.

Адвокат ОСОБА_7, який представляє
інтереси ОСОБА_3, просив апеляційні
скарги позивачки та третьої особи
ОСОБА_2 відхилити як необгрунтовані і
залишити без змін рішення та ухвалу
суду, які ухвалені з дотримання вимог
закону.

Заслухавши доповідача, пояснення
з’явившихся осіб, дослідивши
матеріали справи й обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що п. 3
розділу ІІ рішення виконкому
Мукачівської міської ради народних
депутатів Закарпатської області від 22
березня 1995 року № 67 «Про затвердження
актів прийомки в експлуатацію
індивідуальних житлових будинків»
затверджено акт прийомки в
експлуатацію на прибудову загальною
площею 4,40 кв.м. з підвалом 4,40 кв.м.,
проведену ОСОБА_8 /померла в 1994 році, в
будинку проживає чоловік ОСОБА_4/ та на
будинок літера «Б» житловою площею 59,30
кв. м., загальною площею 104,10 кв. м.,
побудований за згодою батьків дочкою
ОСОБА_1/склад сім’ї – 4 чол./ по вул.
Кубанській, 14.

Установлено, що 29 березня 1995 року
державний нотаріус Мукачівської
державної нотаріальної контори ОСОБА_9
видав Свідоцтво про право власності
ОСОБА_4, який є чоловіком ОСОБА_8, яка
померла 29 серпня 1994 року, на 1/2 частину
в спільному майні, набутому подружжям
за час шлюбу, яке складається з
житлового будинку в м. Мукачево по вул.
Кубанська, 14, у примітці зазначено, що в
спадкову масу не входить самовільно
побудовані житлові споруди, в тому
числі жилий будинок під літерою «Б».

29 березня 1995 року державний нотаріус
Мукачівської державної нотаріальної
контори ОСОБА_9 видав Свідоцтво про
право на спадщину за законом, згідно
якого спадкоємцями майна ОСОБА_10,
померлої 29 серпня 1994 року, є в рівних
частках кожний: її чоловік - ОСОБА_4;
донька – ОСОБА_1 та син померлої –
ОСОБА_11. Згідно примітки в спадкову
масу не входить жилий будинок літера
«Б».

Судом встановлено, що реєстраційне
посвідчення № 1298 від 14 червня 1995
року видане Мукачівським міжміським
бюро технічної інвентаризації на
підставі вказаного вище Свідоцтва про
право власності, а реєстраційне
посвідчення № 1299 від 14 червня 1995 року
видане Мукачівським міжміським бюро
технічної інвентаризації на підставі
вказаного вище Свідоцтва про право на
спадщину за законом., якими посвідчено,
що відповідно 3/6 частини та 1/6 частина
домоволодіння № 14 по вул. Кубанській в
м. Мукачево зареєстровано за ОСОБА_4.

Відповідно до статті 393 Цивільного
кодексу України встановлено, що
правовий акт органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.

Отже, умовою для подання такого позову
є невідповідність актів, прийнятих
зазначеними органами, вимогам закону, а
також порушення цими актами права
власності. Незаконність може полягати
як у невідповідності акта компетенції
органу, який його прийняв, так і в
безпосередньому порушенні права
власності виданням такого акта.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
вірно виходив з того, що вказані вище
реєстраційні посвідчення, видані
Мукачівським міжміським бюро
технічної інвентаризації, не є
правовими актами органу державної
влади, або органу місцевого
самоврядування, тому не підлягають
скасуванню в судовому порядку.

Відповідно до пункту 1.3 Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 07.02.2002
N 7/5, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 18.02.2002 за N 157/6445,
державну реєстрацію прав власності на
нерухоме майно здійснюють
підприємства бюро технічної
інвентаризації у межах визначених
адміністративно-територіальних
одиниць.

Відповідно до пункту 1.4 цього
Тимчасового положення державна
реєстрація прав власності на нерухоме
майно - це внесення запису до Реєстру
прав власності на нерухоме майно у
зв'язку з виникненням, існуванням або
припиненням права власності на
нерухоме майно, що здійснюється БТІ за
місцезнаходженням об'єктів нерухомого
майна на підставі
правовстановлювальних документів
коштом особи, що звернулася до БТІ.

Отже, Бюро технічної інвентаризації
здійснює лише реєстрацію прав
власності на нерухоме майно на
підставі правовстановлювальних
документів, тобто, є реєструючим
органом, який вносить записи до
державного Реєстру за наявності у
особи відповідних документів, які
підтверджують виникнення, існування
або припинення права власності на
нерухоме майно. У спірних
правовідносинах Мукачівське міжміське
бюро технічної інвентаризації вчинило
реєстраційний запис на підставі
свідоцтва про право власності,
оформленого на основі рішення
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради народних депутатів, та
свідоцтва про право на спадщину за
законом.

Крім цього, комунальне підприємство
«Мукачівське міське бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки» є
неналежним відповідачем по справі,
правовий статус якого в порядку ст. 119
ЦПК України визначила сама позивачка,
оскільки згідно положень ЦК України (в
редакції 1963 р.) набуття права власності
на нерухоме майно не вимагало
державної реєстрації такого.

Отже, ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції, повно та всебічно з'ясувавши
обставини справи, дослідивши надані
сторонами докази, дійшов
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог і на
підставі ст. 308 ЦПК України апеляційну
скаргу позивачки та третьої особи
ОСОБА_2 слід відхилити й залишити без
змін рішення суду першої інстанції.

В ухвалі від 3 квітня 2014 року про
відмову у прийнятті зустрічного позову
третьої особи на стороні позивача
ОСОБА_2 про скасування реєстраційного
посвідчення та визнання права спільної
сумісної власності подружжя на будинок
№ 14 по вул. Кубанська в м. Мукачево суд
керувався ч. 1 ст. 123 ЦПК України, згідно
якої відповідач має право пред’явити
зустрічний позов до початку розгляду
справи по суті.

Відповідно до ч. ст. 26 ЦПК України у
справах позовного провадження особами,
які беруть участь у справі, є сторони,
треті особи, представники сторін та
третіх осіб.

Суд вірно зазначив, що ОСОБА_2 у справі є
третьою особою на стороні позивача, яка
не заявляє самостійних вимог і
відповідно до ч. 3 ст. 35 ЦПК України
має процесуальні права і обов’язки,
встановлені ст. 27 ЦПК України.

Зустрічний позов є
матеріально-правовою вимогою
відповідача до позивача, яка
заявляється для сумісного розгляду з
первісним позовом, оскільки
задоволення його вимог виключає
задоволення вимог позивача.

Отже, прийняття зустрічного позову
ОСОБА_2 про скасування реєстраційних
посвідчень виключало би задоволення
вимог позивача ОСОБА_1 про часткове
скасування тих же реєстраційних
посвідчень.

З огляду на викладене та на підставі п.
і ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на ухвалу суду від 3
квітня 2014 року слід відхилити і
залишити без змін ухвалу суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 312, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 3 квітня 2014 року та ухвалу
цього ж суду від 3 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: