Справа № 362/5253/13 Головуючий у І
інстанції Лебідь-Гавенко
Г.М.Провадження № 22-ц/780/2982/14
Доповідач у 2 інстанції
ПриходькоКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

11 червня 2014 року колегія судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній
Д.О.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
заочне рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 27 грудня 2013 року за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про стягнення боргу за
розпискою,-

встановила:

у вересні 2013 року до суду звернувся
ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення боргу.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що
01 вересня 2012 року позичив відповідачу 9
000 Євро, а відповідач зобов»язався у
строк до 01 листопада 2012 року повернути
суму боргу про що власноруч написав
розписку, однак відповідач взяті на
себе зобов»язання не виконав.

У зв»язку з чим просить суд стягнути з
відповідача суму основного боргу в
розмірі 9 000 Євро, що згідно офіційного
курсу Національного банку України
(далі НБУ) гривні до Євро на момент
звернення з цим позовом до суду складає
95 711 грн. 40 коп.; 3% річних в розмірі - 180
Євро, що згідно офіційного курсу НБУ
гривні до Євро на момент звернення з
цим позовом до суду складає 1 914 грн. 23
коп, проценти за користування позикою в
розмірі - 6 18,75 Євро, що згідно
офіційного курсу НБУ гривні до Євро на
момент звернення з цим позовом до суду
складає 6 580 грн. 15 коп. та судові
витрати.

Заочним рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 27 грудня 2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на те, що рішення незаконне
та винесене з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, просив
змінити заочне рішенням
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 27 грудня 2013 року.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Судом установлено, що 01 вересня 2012 року
ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_2 грошові
кошти у розмірі 9 000 Євро, які
зобов»язався повернути в строк до 01
листопада 2012 року, про що власноручно
написав відповідну розписку.

Також судом встановлено що на вимогу
ОСОБА_2 про повернення грошових коштів
за борговою розпискою, ОСОБА_1 не
повернув позивачу суму позики.

Згідно зі ст.536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Так як між позивачем та відповідачем не
було передбачено договором позики
сплату процентів за користування
грошовими коштами, їх розмір і порядок
сплати, а також не було передбачено
застереження щодо безпроцентної
позики, позивач як позикодавець, з
підстав передбачених ч.1 ст.1048 ЦК
України, має право на одержання
процентів. Їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України, що підлягають сплаті
щомісяця до дня повернення позики.

Виходячи з того, що розмір процентів за
користування позикою встановлюється
на рівні облікової ставки НБУ, тобто
7,5%., розмір процентів за місяць
користування позикою буде складати 0,625%
(7.5%/12 місяців) від грошової суми позики.
Грошова сума відсотків за місяць буде
складати 56,25 Євро (сума позики 9 000 Євро х
на 0,625%).

Враховуючи те, що відповідач
користувався позикою протягом 11
(одинадцяти) місяців, починаючи з 01
вересня 2012 року по 01 серпня 2013 року,
розмір процентів за весь час
користування грошовими коштами які
були надані у якості позики за
договором складає 618,75 Євро (11 місяців х
на 25 Євро), що згідно офіційного курсу
НБУ гривні до Євро на момент звернення
з цим позовом до суду складає 6580 грн. 15
коп. (100 Євро складає 1063,46 грн.).

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов»заний сплатити
грошову суму відповідно до ст.625 ЦК
України.

Таким чином, суд приходить до вірного
висновку, що згідно вимог ч.2 ст.625 ЦК
України відповідач повинен сплатити 3%
річних від простроченої суми. Розмір
процентів за місяць буде складати 0,25%
(3%/12 місяців) від простроченої суми
позики. Грошова сума відсотків за
місяць буде складати 22,50 Євро
(прострочена сума позики 9 000 Євро х на
0,25%). Враховуючи те, що прострочення
позики складає 8 місяців (починаючи з 01
листопада 2012 року), розмір процентів за
весь час прострочення складає 180 Євро (8
місяців х на 0,25%), що згідно офіційного
курсу НБУ гривні до Євро на момент
звернення за цим позовом складає 1 914
грн. 23 коп. (100 Євро складає 1063,46 грн.).

Відповідно до ст.ст.625,1050 ЦК України,
сплата 3% річних є відповідальністю
позичальника за порушення грошового
зобов»язання, та сплачується незалежно
від сплати процентів за користування
позикою.

Тобто, станом на день звернення до суду
з даним позовом, а саме на 09 вересня 2013
року, загальна заборгованість за
договором позики складає 104 205 грн. 78
коп., з яких: 95 711 грн. 40 коп. -
заборгованість за договором позики; 6 580
грн. 15 коп. - проценти за користування
позикою; 1 914 грн. 23 коп. - 3% річних від
простроченої суми заборгованості.

У відповідності до ст.526 ЦК України
зобов»язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

На підставі ч.2 ст.1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Також, згідно з ст.1049 ЦК України
позичальник зобов»язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк в та в порядку, що
встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов»язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст.625 ЦК
України.

Суд правильно приймає як належні
докази надані позивачем розрахунки
заборгованості за договорами позики, у
тому числі процентів за користування
коштами, що наведені в позовній заяві.

Враховуючи, що на підставі зібраних
доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 не
виконав взяте на себе зобов»язання за
укладеним із ОСОБА_2 договором позики,
взяті у борг кошти не повернув, суд
дійшов висновку про наявність правових
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_2 та стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за договором позики,
відсотків та неустойки, яке виражено у
національній валюті.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі
про незаконність та необґрунтованість
рішення, неповне з»ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права при його
ухваленні, на переконання колегії
суддів апеляційної інстанції, не
знайшли свого підтвердження і повністю
спростовуються дослідженими належними
та допустимими доказами по справі.

За таких обставин, колегія судів,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку задовольнивши
позов.

Оскільки рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
апеляційну скаргу і залишити рішення
суду без змін.

Керуючись: ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК
України колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
заочне рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 27 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді