АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №673/743/13-ц
Провадження №22-ц/792/904/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Корніюк А.П.,

суддів: П'єнти І.В., Талалай О.І.,

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

апелянтки ОСОБА_1, її представника
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, його
представника ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Деражнянського районного суду
Хмельницької області від 06 березня 2014
року за позовом ОСОБА_1 до
Деражнянської міської ради, ОСОБА_3 про
визнання припиненим права власності та
визнання права власності на нерухоме
майно.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В травні 2013 року ОСОБА_1 звернулась
із вказаним позовом і в обґрунтування
своїх вимог зазначала, що вона є
власником 67/100 частин житлового будинку
з надвірними будівлями АДРЕСА_1. Інша
частина вказаного будинку
зареєстрована за ОСОБА_5, яка померла в
1988 році. Позивач вказує, що належна
ОСОБА_5 частина будинку була знесена у
зв'язку із ветхістю, проте формально
право власності на неї не припинено,
тому ОСОБА_1 після уточнення позовних
вимог просила суд: припинити право
власності ОСОБА_5 на 33/100 частин
житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними
будівлями у зв'язку із знищенням даного
майна; визнати за ОСОБА_1 право
власності на цілий житловий будинок, що
розташований по АДРЕСА_1 загальною
площею 35,9 кв.м., житловою - 24,5кв.м. і
складається із коридору - пл. 5,3кв.м.,
кухні - пл. 6,1кв.м., житлових кімнат - пл.
9,9 кв.м. та пл. 14.6кв.м.; зобов'язати
Реєстраційну службу Деражнянського
районного управління юстиції внести
зміни до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Ухвалою Деражнянського районного
суду від 12 червня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_1 в частині зобов'язання
Реєстраційної служби Деражнянського
управління юстиції вчинити дії
відповідно до ч.2 ст.207 ЦПК України
залишено без розгляду.

Ухвалою Деражнянського районного
суду від 23 липня 2013 року залучено до
участі в справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо

предмета спору ОСОБА_3

Ухвалою Деражнянського районного
суду від 20 листопада 2013 року залучено
до участі в справі в якості
співвідповідача ОСОБА_3

Рішенням Деражнянського районного
суду від 06 березня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає
рішення незаконним, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі. Посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими.
Апелянтка вказує, що суд не взяв до
уваги матеріали інвентарної справи, в
якій міститься інформація щодо змін в
житловому будинку, а висновки суду про
те, що права позивачки ніким не
оспорюються не відповідають фактичним
обставинам справи.

Апелянт та його представник
апеляційну скаргу підтримали і просять
її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його
представник апеляційну скаргу не
визнали і просять її відхилити.

Представник Деражнянської міської
ради до суду не з»явився, хоча про день
і час слухання справи повідомлений
належним чином.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і
ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Суд першої інстанції правильно
встановив і виходив з того, що
відповідно до свідоцтва про право
власності на жилий будинок від 05.04.1968р.
67/100 частин житлового будинку з
надвірними будівлями, що по АДРЕСА_1
належав колгоспному двору, головою
якого був ОСОБА_6, а 33/100 частин -
колгоспному двору, головою якого була
ОСОБА_5, які і були співвласниками
господарських будівель: сараю літ. Б та
погреба літ. Г по ? частині кожний.
ОСОБА_1 12.10.2011р. отримала свідоцтво про
право на спадщину за законом, будучи
спадкоємцем ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, на спадкове майно: 67/100
частин житлового будинку з надвірними
будівлями під АДРЕСА_1. Також
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 і після її
смерті в управління спадковим майном
вступила ОСОБА_8, а ОСОБА_3 успадкував
майно померлої ОСОБА_8, отримавши
15.10.2009р. свідоцтво про право на спадщину
за законом на житловий будинок АДРЕСА_2
та встановив факти родинних відносин
між ним та померлою ОСОБА_8 і померлою
ОСОБА_5 Після проведеної у грудні 2013р.
інвентаризації спірного нерухомого
майна встановлено, що на земельній
ділянці по АДРЕСА_3 знаходяться
житловий будинок, загальною площею
35,9кв.м., житловою - 24,5кв.м., сарай (літ.Б),
1939р. забудови та погріб (літ.Г), 10940р.
забудови. Оскільки доказів того, що 33/100
частки будинковолодіння АДРЕСА_1
знищена в повному обсязі сторонами не
надано і власник спірного майна не
звертався із заявою до державного
реєстру щодо припинення права
власності з підстав знищення майна,
тому відсутні підстави для задоволення
позовної вимоги щодо припинення права
власності. А позовна вимога ОСОБА_1 щодо
визнання за нею права власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 вцілому не
підлягає до задоволення з підстав
недоведеності.

Дійшовши такого висновку, суд
обґрунтовано посилався на відповідні
норми матеріального та процесуального
права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 346 ЦК
України визначено, що право власності
припиняється у разі знищення майна.

Положеннями ч.2 ст. 349 ЦК України
передбачно, що у разі знищення майна,
права на яке підлягають державній
реєстрації, право власності на це майно
припиняється з моменту внесення за
заявою власника змін до державного
реєстру.

Власник майна може пред'явити позов
про визнання його права власності, якщо
це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності. ( ст. 392 ЦК України).

Статею 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.)
визначено, що для придбання спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Не допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини. ( ст.549
ЦК УРСР в редакції 1963 р.)

Відповідно до ч.3ст.10, с.1ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Висновки суду узгоджуються з
матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що
належна ОСОБА_5 частина житлового
будинку та надвірних споруд знищена не
підтверджені належними доказами,
спростовуються зібраними по справі та
дослідженими судом доказами. (а.с. 12-13, 18,
92, 95-97 та матеріалами інвентарної
справи №1146 смт. Деражня вул. Шевченка,
12).

Посилання апелянта на те, що судом
першої інстанції невірно оцінені
докази є безпідставними, адже судом у
відповідності з вимогами ст. 212 ЦПК
України було надано оцінку усім
доказам, що надавалися учасниками
процесу і ці доводи апеляційної
скарги фактично зводяться до
переоцінки доказів та незгодою
апелянта з висновками суду першої
інстанції по їх оцінці.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в
тій частині, що судом безпідставно
відмовлено в задоволенні позовної
вимоги щодо визнання права власності
на житловий будинок вцілому, колегія
суддів вважає їх необґрунтованими
виходячи із слідуючого. Як вбачається
зі змісту позовної заяви та уточненої
позовної заяви ОСОБА_1 підставою для
визнання права власності за нею на
житловий будинок вцілому було
припинення права власності ОСОБА_5 на
33/100 частин житлового будинку з
надвірними будівлями, що по АДРЕСА_1, а
доводи апеляційної скарги зводяться до
незастосування судом норм ст. 391 ЦК
України щодо усунення перешкод у
здійсненні власником права
користування та розпорядження своїм
майном.

Інші доводи апеляційної скарги на
законність рішення суду не впливають.

Порушень процесуального закону,
які б були підставою для скасування
рішення, судом першої інстанції не
допущено.

Керуючись ст. ст.303, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Деражнянського районного
суду Хмельницької області від 06
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
А.П. Корніюк

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції - Коваль
Ф.І. Справа: №22ц/792/904/14

Доповідач - Корніюк А.П.
Категорія: 2, 5