Справа № 161/3983/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Черняк В.В. Провадження №
22-ц/773/851/14 Категорія: 23 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Веремчук Л.М.

суддів - Федонюк С.Ю.,
Лівандовської-Кочури Т. В.,

при секретарі Кирилюку О.О.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Даниліна Ф.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської
обласної спілки споживчих товариств
про визнання правочину недійсним за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на
рішення Луцького міськрайонного суд
Волинської області від 10 квітня 2014
року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 10 квітня 2014
року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду
позивач ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить вказане рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що рішенням Луцької
міської ради №26/13ю1 від 28 грудня 2005 року
надано Волинській обласній спілці
споживчих товариств земельну ділянку
площею 3,4988 га по вул. Карпенка-Карого,
(кадастровий номер 110580088) для
обслуговування ринку «Завокзальний».

28 вересня 20005 року між Луцькою міською
радою та Волинською обласною спілкою
споживчих товариств укладено договір
оренди землі для обслуговування ринку
«Завокзальний».

01 січня 2007 року Волинська обласна
спілка споживчих товариств уклала з
позивачем ОСОБА_1 угоду про надання в
користування на умовах оренди торгової
площі, що розташована на переданій їй
земельній ділянці.

Відповідно до п. 1 цієї угоди Волинська
обласна спілка споживчих товариств
надає, а ОСОБА_1 приймає у платне
строкове користування торгівельну
площу 60м.кв. під розміщення об'єкту
нерухомості - закладу громадського
харчування.

Пунктом 7.1 зазначеної угоди зазначено,
що цей догорів діє з 01 січня 2007 року до 31
грудня 2007 року.

01 січня 2008 року додатковою угодою строк
дії договору встановлено до 31 грудня 2008
року.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволені позову ОСОБА_1 місцевий суд
виходив з того, що укладений між
сторонами договір №9953 оренди
торгового місця від 01 січня 2007 року та
додаткова угода до нього від 01 січня 2008
року не суперечать закону, не порушують
публічний порядок і спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними.

Крім цього суд вважав, що позивач не
довів доказами, з якими Закон пов'язує
недійсність угод, що даний договір та
додаток до нього укладений під впливом
обману та шляхом насильства, проти його
волі з застосуванням до нього тиску.

За таких обставин місцевий суд дійшов
висновку про відсутність передбачених
законом підстав для визнання
правочинів недійсними.

Такі висновки суду ґрунтуються на
нормах матеріального та
процесуального права.

Статтею 761 ЦК України передбачено право
передачі майна у найм власника речі або
особи, якій належать майнові права та
особи, уповноваженої на укладення
договору найму

Волинська обласна спілка споживчих
товариств уклала з позивачем ОСОБА_1
угоду від 01 січня 2007 року про надання
торгової площі у відповідності до
Правил торгівлі на ринках, які є
чинними на ринках міста Луцька.

Ця угода містить усі істотні для
договорів оренди (найму) умови. А саме,
предметом договору є торгова площа №
НОМЕР_1 площею 60 м. к.в., плата 1380 грн. на
місяць, строк дії договору та інші.

Частиною 1 ст. 760 ЦК України передбачено,
що предметом договору найму може бути
річ, яка визначена індивідуальними
ознаками і яка зберігає свій первісний
вигляд при неодноразовому
використанні (неспоживна річ).

Відповідно до ст. 184 ЦК України річ є
визначеною індивідуальними ознаками,
якщо вона наділена тільки їй
властивими ознаками, що вирізняють її
з-поміж інших однорідних речей,
індивідуалізуючи її.

Пунктом 13 Правил торгівлі на ринках
передбачено , що торговельне місце -
площа, відведена для розміщення
необхідного для торгівлі інвентарю
(вагів, лотків тощо) та здійснення
продажу продукції з прилавків (столів),
транспортних засобів, причепів, візків
(у тому числі ручних), у контейнерах,
кіосках, палатках тощо.

Індивідуальні ознаки торгової площі,
яка передавалась позивачу в
користування, визначені в п. 1.1
укладеної угоди.

Крім того, із договору оренди землі від
27 вересня 2005 року (а.с. 23) вбачається, що
через земельну ділянку, надану міською
радою в оренду Волинській обласній
спілці споживчих товариств проходить
водопровід, газопровід, каналізація,
земельна ділянка покрита твердим
покриттям.

Ринок забезпечений телефонним
зв'язком, радіовузлом,
електропостачанням, туалетом,
облаштованими контейнерами майданчики
для збирання відходів сміття тощо, що
відповідає п. 6 правил торгівлі на
ринках.

Все це спростовує твердження позивача
про те, що предметом договору була
земельна ділянка, а не торгове місце та
про неправомочність відповідача
розпоряджатися на власний розсуд
торгівельними місцями на ринку,
власником якого являється останній.

Не заслуговують на увагу твердження
позивача, що угоди укладалися під
впливом обману та шляхом насильства,
оскільки ці факти суду не доведені, не
підтверджені доказами з якими Закон
пов'язує недійсність угод з підстав
вчинення угод проти волі ОСОБА_1,
внаслідок застосування до нього тиску,
а також обману зі сторони відповідача.

Вимога про визнання угод недійсними на
підставі ст. ст.227, 228, 230, 231, 233, 234, 235 ЦК
може бути задоволена за умови
доведеності фактів обману, насильства,
погрози, зловмисної угоди представника
однієї сторони з другою стороною і
наявності їх безпосереднього зв'язку з
волевиявленням другої сторони щодо
укладення угод.

Позивач в супереч ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК
України не довів обставин на які він
посилається як на підставу своїх вимог.

Всупереч цьому, він не довів і не
вказав, яким чином правочин, строк дії
якого закінчився ще у 2008 році, порушує
його права та законні інтереси на даний
час.

Позивачем не доведено існування
підстав, передбачених законом, для
визнання оспорюваного правочину
недійсним, не наведено факту порушення
прав і законних інтересів позивача
згаданим правочином.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Рішення постановлене з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, в зв'язку з чим підстави для його
скасування відсутні

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 до Волинської
обласної спілки споживчих товариств
про визнання правочину недійсним
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 10 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом 20 днів з
дня проголошення.

Головуючий:

Судді: