Справа № 2-1721/12 Головуючий у І
інстанції Медвідь Н.О.Провадження №
22-ц/780/3067/14 Доповідач у 2
інстанції СержанюкКатегорія 56
УХВАЛА

Іменем України

26 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого судді - Сержанюка
А.С., членів колегії - суддів Журби С.О.,
Коцюрби О.П., із участю секретаря
Микитенко Д.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Києві матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 24
березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Дочірього
підприємства «Дніпровський круг» про
визнання майнових прав та зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

16 березня 2012 року ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 звернулися з позовом до
Дочірнього підприємства «Дніпровський
круг» про визнання майнових прав на
квартиру АДРЕСА_1, та зобов'язати
відповідача передати їм по
акту-прийому зазначене жиле приміщення
і стягнути на свою користь судові
витрати.

Позовні вимоги вони обґрунтовували
тим, що 01 вересня 2007 року між Дочірнім
підприємством «Дніпровський круг» та
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладено договір
про передачу майнових прав на
однокімнатну квартиру НОМЕР_1,
загальною площею 54,80 кв.м., під'їзд 8,
поверх 16 в зазначеному житловому
будинку.

Відповідно до розділу 2 правочину, як
зазначено, відповідач безоплатно
передає позивачам і зобов'язується за
свій рахунок вчинити дії, пов'язані із
будівництвом об'єкту і передачею
позивачам документів, які необхідні
для оформлення права власності на
відповідну частину житлового будинку,
а позивачі зобов'язуються виселитися
не пізніше 20 годин 02 вересня 2007 року з
гуртожитку по АДРЕСА_2 та після
введення об'єкта в експлуатацію -
прийняти квартиру.

Відповідно до технічної документації
Києво-Святошинського бюро технічної
інветаризації, нумерація квартири була
змінена та на даний час адреса квартири
наступна: АДРЕСА_1.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 24
березня 2014 року у позові ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Дочірього
підприємства «Дніпровський круг» про
визнання майнових прав та зобов'язання
вчинити певні дії відмовлено.

На обґрунтування ухваленого
рішення судом першої інстанції
зазначено, що позивачі не довели тих
обставин, на які посилалися як на
підставу заявлених вимог та не надали
доказів на їх обґрунтування, не
спростували обставин, на які посилався
відповідач в обґрунтування заперечень
на позов.

Суд, закінчивши з'ясування обставин і
перевірку їх доказами у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вислухавши
учасників процесу у судових дебатах,
вважає за необхідне відмовити у
задоволенні заявлених апеляційних
вимог, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що
підтверджується і матеріалами справи,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 проживали у
гуртожитку А по АДРЕСА_2 ( а.с. 8 ).

Рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 27 липня 2007
року зазначені позивачі, серед інших,
переселені із займаного жилого
приміщення в кімнату №2, площею 37,30 кв.м.
гуртожитку АДРЕСА_3, яке виконано в
установленому законом порядку ( а.с. 31-34,
35 т. 1 ).

01 вересня 2007 року між ДП
«Дніпровський круг» та ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 укладено договір про передачу
майнових прав на квартиру в житловому
будинку, що будується ( а.с. 6-7, 50-51 т. 1 ).

Відповідно до розділу 1, 2 цього
правочину Дочірнє підприємство
«Дніпровський круг» безоплатно
передає позивачам квартиру НОМЕР_1 (
умовний номер ), загальною площею 54,80 кв.
м., кількість кімнат: 1, під'їзд 8, поверх
16 і зобов'язується за свій рахунок
вчинити дії, пов'язані з будівництвом
об'єкту ( житловий будинок, що
будується із офісними приміщеннями,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, IV
фрагмент житлового будинку, що являє
собою 16-поверхову будівлю ) і передачею
позивачам документів, які необхідні
для оформлення права власності на
відповідну частину житлового будинку (
далі - квартира ), а ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 зобов'язуються виселитися не
пізніше 20 години 02 вересня 2007 року із
зазначеного гуртожитку та після
введення об'єкта в експлуатацію -
прийняти квартиру ( там же ).

У відповідності до акту від 02
вересня 2007 року зазначені особи
виселились із займаного жилого
приміщення та передали ключі від нього
представнику Дочірнього підприємства
«Дніпровський круг» ( а.с. 8, 52 ).

Зазначений об'єкт будівництва не
введений в експлуатацію через істотне
погіршення фінансового стану
підприємства, унаслідок чого воно (
підприємство ) припинило виконання
зобов'язань за названим правочином (
а.с. 56 т. 1 ).

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в
порушення встановленого законом
порядку, вселилися до спірної квартири,
а 16 березня 2012 року - подали до суду
названий позов ( а.с. 2-4 т. 1 ).

При цьому, договірні зобов'язання
між сторонами щодо спірного жилого
приміщення, визнання майнових прав на
яке заявили позивачі, відсутні, спосіб
захисту порушених прав та інтересів,
який обрали позивачі, не ґрунтується на
положеннях ст. 16 ЦК України.

Таким чином, у відповідача
відсутні як договірні, передбачені
названим правочином, так і передбачені
законом зобов'язання перед позивачами
щодо спірного жилого приміщення.

За таких обставин, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
необхідність відмови у задоволенні
заявлених позивачем вимог.

При цьому, ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, зокрема, ст.ст. 15,
16, 203, 316-317, 319, 321, 328, 331 ЦК України, ст.ст.
10, 11, 60, 212, 213 ЦПК України.

А тому, доводи ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
про незаконність, необгрунтованість
рішення, неповне з'ясування обставин
справи, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення
матеріального та процесуального права
при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 60, 212,
213 ЦПК України, на переконання
апеляційного суду, не знайшли свого
підтвердження при розгляді справи і
повністю спростовуються дослідженими
по справі доказами.

Інші обставини, зазначені в
апеляції, зокрема, про оскарження
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 27 липня 2007 року в
касаційному порядку, яке містить
неоднорідні вимоги, на виконання яких
видані самостійні виконавчі листи і те,
що постанова державного виконавця від
03 вересня 2007 року стосується виконання
рішення щодо договору від 12 січня 2006
року про пайову участь у будівництві та
зобов'язання його ( будівництво
) розпочати, наявність рішення
Апеляційного суду Київської області
від 17 квітня 2007 року про заборону
виселяти позивачів, відсутність
доказів на підтвердження права
власності відповідача на об'єкт
будівництва, ідентичність квартири
НОМЕР_1 і НОМЕР_2 в зазначеному будинку,
на переконання апеляційного суду,
не спростовують висновок суду першої
інстанції про необґрунтованість
заявлених позовних вимог та не є
підставою, у силу викладеного, для
задоволення апеляційних вимог.

Не свідчать про обґрунтованість
заявлених апеляційних вимог, у силу
викладеного, і надані докази
неналежного технічного стану житла, в
яке були переселені ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та факт відчуження власності
Дочірнім підприємством «Дніпровський
круг» належного йому майна, на що
звернули увагу зазначені особи з
представником у суді апеляційної
інстанції.

Таким чином, викладені у апеляції
доводи суд другої інстанції відносить
до числа формальних, а тому оскаржуване
рішення, ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасоване у відповідності
до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, згідно вимог ч. 3 ст. 309
ЦПК України, порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо порушення призвело до
неправильного вирішення справи, чого
судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 відхилити. Рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 24 березня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Дочірього підприємства
«Дніпровський круг» про визнання
майнових прав та зобов'язання вчинити
певні дії залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий
А.С. Сержанюк

Судді: С.О.
Журба

О.П. Коцюрба