АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2290/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Боженко Л. В. Доповідач -
Черненкова Л.А.Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року м.
Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів -
Петешенкової М.Ю., Дерев`янка О.Г.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Комерційний Банк «Стандарт» на
рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25 грудня 2013 року по справі
за позовом публічного акціонерного
товариства «Комерційний Банк
«Стандарт» до ОСОБА_2, третя особа:
приватне підприємство фірма «Соната»
про звернення стягнення, -

В С Т А Н О
В И Л А:

28 грудня 2012 року ПАТ «Комерційний Банк
«Стандарт» звернувся через суду із
вказаним позовом, з урахуванням
уточнень якого, просили суд в рахунок
погашення заборгованості за договором
про відкриття кредитної лінії №
18/КЛ-0311, укладеного 14 березня 2011 року
між ПАТ «Комерційний Банк «Стандарт»
та ППФ «Соната», в сумі 573 994,03 гривень,
звернути стягнення на предмет іпотеки -
земельну ділянку площею 0,0612 га, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
будинок загальною площею 65,6 кв.м, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за
договором іпотеки, укладеним 15 березня
2011 року між ПАТ «Комерційний Банк
«Стандарт» та ОСОБА_2 (з урахуванням
змін до іпотечного договору), що
належить на праві приватної власності
ОСОБА_2, встановити спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів в межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
ЗУ «Про виконавче провадження», за
початковою ціною, що буде визначена
суб'єктом оціночної діяльності в межах
виконавчого провадження; кошти
отримані від реалізації предметів
іпотеки, направити на погашення
загальної заборгованості ПП фірма
«Соната» перед ПАТ Комерційний Банк
"Стандарт" за договором про відкриття
кредитної лінії №18/КЛ-0311; виселити
ОСОБА_2 із житлового будинку, який
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та
стягнути з ОСОБА_2 судовий збір. В
обґрунтування позову позивач
посилався на те, що відповідно до
укладеного договору про відкриття
кредитної лінії №18/КЛ -0311 від 14.03.2011
року ПП фірмі «Соната» було надано
транш кредиту з лімітом 350 000 грн. Після
неодноразових додаткових угод, остання
№4 була підписана 14.03.2012 року, між
банком та ПП фірма «Соната» зі строком
повернення не пізніше 14.09.2012 року. Для
забезпечення вимог банку щодо
виконання зобов'язань за кредитним
договором 15.03.2011 року між банком та
ОСОБА_2 було укладено іпотечний
договір, відповідно умов якого ОСОБА_2
надала в іпотеку, як іпотекодержателю
нерухоме майно, а саме земельну
ділянку, площею 0,0612га та житловий
будинок, загальної площею 65,6 кв.м, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до умов іпотечного договору
іпотекою забезпечувалися зобов'язання
по поверненню кредитних коштів в
розмірі 350 000 грн. не пізніше 14.09.2011року.
Та 28.09.2011року між банком та ОСОБА_2 було
укладено договір про внесення змін № 1
до іпотечного договору від 15.03.2011 року,
а саме іпотекою забезпечується
зобов'язання про повернення кредитних
коштів банку в розмірі 450 000 грн. не
пізніше 14.03.2012 року. У зв'язку з
порушенням зобов`язань за вказаним
кредитним договором виникла
заборгованість станом на 03.12.2012 року в
розмірі 449 800 грн., нарахована неустойка
в розмірі 19 584 грн.86 коп. Тому загальна
сума заборгованості станом на 03.12.2012
рік складає 573 994 грн. 03 коп.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25 грудня 2013 року ухвалено:
в задоволенні позову ПАТ «Комерційний
Банк «Стандарт» - відмовити.

В апеляційній скарзі ПАТ «Комерційний
Банк «Стандарт» просить скасувати
рішення суду та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ОСОБА_2 просить відмовити позивачу у
задоволенні його апеляційної скарги
повністю та залишити рішення суду без
змін, посилаючись на те, що позовні
вимоги до неї, як до іпотекодавця, який
не є позичальником за кредитним
договором, на даний час є передчасними.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги
в її межах та межах позовних вимог,
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
15.03.2011року між банком-позивачем та
ОСОБА_2 в якості забезпечення вимог
банку щодо виконання зобов'язань за
договором про відкриття кредитної
лінії №18/КЛ- 0311 від 14.03.2011 року було
укладено іпотечний договір, відповідно
умов якого ОСОБА_2 надала в іпотеку, як
іпотекодержателю нерухоме майно, а
саме земельну ділянку площею 0,0612га та
житловий будинок, загальної площею
65,6кв.м, які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1. В свою чергу в порушення умов
про відкриття кредитної лінії №18/КЛ- 0311
від 14.03.2011 року та вимог цивільного
законодавства позичальник ПП фірма
«Соната» свої зобов'язання перед
банком не виконала і станом на 03.12.2012
року загальна заборгованість за
кредитом склала 573 994грн.03 коп., яка
складається з наступного: 449 800 грн. -
заборгованість за кредитом, 104 609грн.17
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 19 584грн.86 коп. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором. В зв'язку з
цим позивач звернувся до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до ПП «Соната» про
стягнення 573 994 грн.03 коп. Рішенням
Господарського суду Дніпропетровської
області по справі №904106013-г від І7 квітня
2013року за позовом ПАТ «Комерційний
банк «Стандарт» до Приватного
підприємства фірми «Соната» про
стягнення заборгованості за кредитним
договором у сумі 573 994 грн. 03коп., яке
було залишено без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 19.08.2013 року,
позовні вимоги позивача ПАТ
«Комерційний банк «Стандарт» були
задоволені у повному обсязі. Також крім
предмету іпотеки - земельної ділянки та
житлового будинку, за іпотечним
договором, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ
«Комерційний банк «Стандарт»
15.03.2011року, забезпеченням повернення
кредиту банку являється передане банку
у заставу безпосередньо самим
приватним підприємством фірмою
«Соната» належне йому на праві
власності майно, а саме: металевий
ангар, вартістю 136 350 гривен, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;
торгівельний павільйон, вартістю 41 961
грн., який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2; торгівельний павільйон
вартістю 32 377 гривен, який знаходиться
за адресою: АДРЕСА_3, а всього майно на
загальну суму 210 688 гривен, згідно
договору застави обладнання №
0106-18КЛ-0311 від 14.03.2011року, а також
установка «Мастек» шлакоблочний прес в
комплекті з бетонозмішувачем та
роликовими опорами, транспортерами,
електромоторами, вартістю 375 000 гривен,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що
підтверджується договором застави
обладнання № 02/0б-18/КЛ-0311 від 10.06.2011року.

Відмовляючи у задоволенні позову,
міськрайонний суд виходив з того, що не
надав суду інформації щодо виконання
органами примусового виконання рішень
судів наказу Господарського суду
Дніпропетровської області по справі №
904106013-г про стягнення з боржника ППФ
«Соната» у примусовому порядку на
користь ПАТ «Комерційний банк
«Стандарт» заборгованості за
кредитним договором у сумі 573 994грн. 03
коп. Згідно частини статті 52 Закону
України «Про виконавче провадження» №
606-XIV від 21.04.1999 року на житлову
нерухомість боржника стягнення
органами примусового виконання рішень
за виконавчими документами
звертається в останню чергу, у разі,
якщо сума, що підлягає стягненню за
виконавчим провадженням, не перевищує
десяти розмірів мінімальної
заробітної плати, звернення стягнення
на єдине житло боржника та земельну
ділянку, на який розташоване житло, не
здійснюється взагалі. Як вбачається з
витягу з Державного реєстру речових
права на нерухоме майно про реєстрацію
права власності на житловий будинок
АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки за
іпотечним договором, є єдиною житловою
нерухомістю, яка належить на праві
власності ОСОБА_2 Тому на підставі
викладеного, позивач має право
здійснити звернення стягнення на
предмет іпотеки, житловий будинок та
земельну ділянку, лише у разі
недостатності у боржника -ПП фірми
«Соната» коштів після здійснення
органами примусового виконання рішень
звернення стягнення на належне йому на
праві власності майно на підставі
наказу Господарського суду
Дніпропетровської області по справі
№904106013-г від І7 квітня 2013 року в порядку
та черговості, передбачених Законом
України «Про виконавче провадження»
від 21.04.1999 року. Суд першої інстанції
вважає позовні вимоги до ОСОБА_2, як до
іпотекодавця, передчасними, а тому
такими, що не підлягають задоволенню.

Проте погодитись із такими висновками
суду не можна, оскільки суд не з'ясував
характер правовідносин, які виникли у
сторін та не надано їм оцінку, та яким
законом вони регулюється; суд
неправильно застосував норми
матеріального права.

Мотивація суду першої інстанції - не
ґрунтується на законі, який регулює
спірні правовідносини.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
іпотеку» за рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачено
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Згідно положень постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
а саме: п.9, - право вибору способу
судового захисту, передбаченого
законом або договором (дострокове
стягнення кредиту, стягнення
заборгованості, у тому числі шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).
Задоволення позову кредитора про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави не є перешкодою для
пред'явлення позову про стягнення
заборгованості з поручителя за тим
самим договором кредиту у разі, якщо на
час розгляду справи заборгованість за
кредитом не погашена. Задоволення
позову кредитора про стягнення
заборгованості з поручителя не є
перешкодою для пред'явлення позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави з метою погашення
заборгованості за тим самим договором
кредиту у разі, якщо на час розгляду
спору заборгованість за кредитом не
погашена.

Посилання суду першої інстанції на те,
що позивач має право здійснити
звернення стягнення на предмет
іпотеки, житловий будинок та земельну
ділянку, лише у разі недостатності у
боржника -ПП фірми «Соната» коштів
після здійснення органами примусового
виконання рішень звернення стягнення
на належне йому на праві власності
майно на підставі наказу
Господарського суду Дніпропетровської
області по справі №904106013-г від І7 квітня
2013 року в порядку та черговості,
передбачених Законом України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 року,
- не відповідають вимогам зазначених
закону та роз'яснень у постанові
Пленуму ВССУ, та не є правовою
підставою для відмови у задоволенні
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Крім того, суд першої інстанції не
обґрунтував відмову у задоволенні
позову відносно виселення відповідача
відповідно до вимог закону. Посилання
суду на те, що житловий будинок АДРЕСА_1,
що є предметом іпотеки за іпотечним
договором, є єдиною житловою
нерухомістю, яка належить на праві
власності ОСОБА_2, не є правовою
підставою для відмови у задоволенні
позову про виселення.

Вирішуючи спір, суд у порушення вимог
ст. ст. 213, 214, 215 ЦПК України на зазначені
обставини та вимоги закону уваги не
звернув, у достатньому обсязі не
визначився з характером спірних
правовідносин та правовою нормою, яка
підлягає застосуванню.

Судова колегія дійшла висновку, що
рішення суду першої інстанції, як
незаконне, підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення на підставі
п.п.1-4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Встановлено судовою колегією та
підтверджується матеріалами справи, що
відповідно до договору про відкриття
кредитної лінії №18/КЛ-0311 від 14.03.2011
року, укладеного між позивачем ПАТ
«Комерційний Банк «Стандарт» та
третьою особою по справі ПП фірма
«Соната», останній було надано транш
кредиту з лімітом 350 000 грн. і з
урахуванням додаткових угод, зі
строком повернення не пізніше 14.09.2012
року. Для забезпечення вимог ПАТ
«Комерційний Банк «Стандарт» щодо
виконання зобов'язань за кредитним
договором 15.03.2011 року, між позивачем та
ОСОБА_2 було укладено іпотечний
договір, відповідно умов якого ОСОБА_2
надала в іпотеку, як іпотекодержателю
нерухоме майно, а саме земельну
ділянку, площею 0,0612га та житловий
будинок, загальної площею 65,6 кв.м, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до умов іпотечного договору
іпотекою забезпечувалися зобов'язання
по поверненню кредитних коштів в
розмірі 350 000 грн. не пізніше 14.09.2011року.
Та 28.09.2011року між банком та ОСОБА_2 було
укладено договір про внесення змін № 1
до іпотечного договору від 15.03.2011 року,
а саме іпотекою забезпечується
зобов'язання про повернення кредитних
коштів банку в розмірі 450 000 грн. не
пізніше 14.03.2012 року. У зв'язку з
порушенням зобов`язань за кредитним
договором виникла у ПП фірми «Соната»
заборгованість станом на 03.12.2012 року в
розмірі 449 800 грн., нарахована неустойка
в розмірі 19 584 грн.86 коп. та загальна
сума заборгованості станом на 03.12.2012
рік складає 573 994,03 грн.

Відповідно до вимог ст. 33 Закону
України "Про іпотеку" у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України
"Про іпотеку" у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Приписами ст. 38 Закону України "Про
іпотеку" передбачено право
іпотекодержателя на продаж предмета
іпотеки будь-якій особі-покупцеві,
порядок та процедура такого продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону
України "Про іпотеку" у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основними зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки; передбачено звернення
стягнення на предмет іпотеки на
підставі рішення суду.

Судова колегія встановила і це
підтверджується матеріалами справи, що
у відповідності до п.6 зазначеного
договору іпотеки, укладеного між
сторонами, позивач-банк має право у
випадку невиконання основного
зобов'язання, задовольнити свої вимоги
за рахунок предмета іпотеки шляхом
його реалізації у спосіб визначений
цим договором та чинним законодавством
України.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області по справі
№904106013-г від І7 квітня 2013року за позовом
ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» до
ППФ «Соната» постановлено: стягнути
заборгованість за вказаним в цій
справі кредитним договором у сумі 573
994,03 грн.

Відповідач ОСОБА_2, та її представник в
судовому засіданні апеляційної
інстанції підтвердили, що на час
розгляду спору заборгованість за
кредитом не погашена, рішення
господарського суду ще не виконано.

Таким чином, у зв'язку з наявністю
заборгованості боржника, яка не
погашена, позивач правомірно
скористався своїм правом на звернення
стягнення на предмет іпотеки, а тому є
підстави для задоволення позовних
вимог в цій частині позову.

Пунктом п. 43 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
при розгляді позову іпотекодержателя
про виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке. Згідно з частиною
четвертою статті 9, статті 109 Житлового
кодексу України, статей 39, 40 Закону
України "Про іпотеку" виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться в порядку,
встановленому законом. При цьому суд за
заявою іпотекодержателя одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення. При цьому примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Судова колегія встановила і це
підтверджується матеріалами справи, що
позивачем ПАТ «Комерційний банк
«Стандарт» не направлялася
відповідачу письмова вимога
відповідно до вимог закону стосовно
звільнення житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки.

Таким чином, підстав для задоволення
позову про виселення відповідача з
будинку, яке є предметом іпотеки, не
має, оскільки позивачем не дотримано
порядку процедури виселення
відповідача, встановленого законом, а
тому в задоволенні цієї частини
позовних вимог слід відмовити.

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд
апеляційної інстанції змінює рішення
або ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

З огляду на це, з урахуванням
часткового задоволення позову, судові
витрати понесені позивачем
відшкодовуються йому пропорційно до
задоволених вимог, а саме: в сумі 3 654
гривні шляхом стягнення з відповідача
на користь позивача вказаної суми
судового збору.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.1-4 ч.1 ст.309, ст.316,
ч.1 ст.218 ЦПК України, судова колегія, -

В И
Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «Стандарт» - задовольнити
частково.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25 грудня 2013 року - скасувати
з ухваленням нового рішення.

Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «Стандарт» до ОСОБА_2, третя особа:
приватне підприємство фірма «Соната»
про звернення стягнення та виселення
задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за
договором про відкриття кредитної
лінії № 18/КЛ-0311, укладеного 14 березня 2011
року між публічним акціонерним
товариством «Комерційний Банк
«Стандарт» та приватним підприємством
фірма «Соната», в сумі 573 994,03 гривень,
звернути стягнення на предмет іпотеки -
земельну ділянку площею 0,0612 га, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
будинок загальною площею 65,6 кв.м, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за
договором іпотеки, укладеним 15 березня
2011 року між публічним акціонерним
товариством «Комерційний Банк
«Стандарт» та ОСОБА_2 (з урахуванням
змін до іпотечного договору) за
початковою ціною предмета іпотеки в
розмірі 177 755 гривень, що належить на
праві приватної власності ОСОБА_2 (ІПН
4) шляхом проведення прилюдних
торгів в межах процедури виконавчого
провадження з продажу предмету іпотеки
за ціною, яка встановлюється на рівні,
не нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктами оціночної діяльності.

Відмовити у задоволенні позову
публічного акціонерного товариства
«Комерційний Банк «Стандарт» до
ОСОБА_2, третя особа: приватне
підприємство фірма «Соната» про
виселення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
«Комерційний Банк «Стандарт» на
повернення судових витрат 3 654 гривні
(три тисячі шістсот п'ятдесят чотири
гривні).

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді