АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5499/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шклярук Д. С. Доповідач - Свистунова
О.В. Категорія 59
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого
Свистунової О.В.

суддів Ремеза В.А.,
Міхеєвої В.Ю.

при секретарі Яловій
Ю.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу судді Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
27 грудня 2013 року у цивільній справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів , -

ВСТАНОВИЛА:

У проваджені Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська
перебуває цивільна справа за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів.

Ухвалою судді Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
27 грудня 2013 року, з метою забезпечення
позовних вимог було задоволено заяву
ОСОБА_3 про вжиття заходів
забезпечення позову та накладено арешт
на належне ОСОБА_2 і зареєстроване за
нею рухоме та нерухоме майно, зокрема
на об»єкт незавершеного будівництва -
станцію технічного обслуговування
автомобілів розташовану за адресою :
АДРЕСА_1, у межах ціни позову (4 200 000,00
грн.) та позовних вимог.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
просить ухвалу судді від 27 грудня 2013
року скасувати.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 грудня 2013
року ОСОБА_3 звернувся до
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2
про стягнення грошових коштів.

Ухвалою судді від 27 грудня 2013 року,
суддя першої інстанції, керуючись ч.1, 3
ст.151 та ст. 152 ЦПК України, забезпечив
позовні вимоги ОСОБА_3.

Колегія суддів вважає, що ухвалу про
забезпечення позову суд першої
інстанції виніс при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи, з порушенням порядку,
встановленого для вирішення такого
питання, а тому вона підлягає
скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст. 151 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити,
передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову.

В силу ч.3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь - якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, а згідно ч.5
ст.153 ЦПК України про вжиття
забезпечення позову суд постановляє
ухвалу, в якій зазначає вид
забезпечення позову і підстави його
обрання, порядок виконання, розмір
застави, якщо така призначена. Згідно
до п. 3 Постанови Верховного Суду
України від 22.12.2006 № 9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
зазначено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК
України позов майнового характеру
дозволяється забезпечувати шляхом
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб.

Як убачається з матеріалів справи,
позов забезпечений ухвалою судді
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 27 грудня 2013 року
шляхом накладення арешту на належне
ОСОБА_2 і зареєстроване за нею рухоме та
нерухоме майно, зокрема на об»єкт
незавершеного будівництва - станцію
технічного обслуговування автомобілів
розташовану за адресою : АДРЕСА_1, у
межах ціни позову (4 200 000,00 грн.) та
позовних вимог.

Однак, в порушення згаданих вище вимог
процесуального закону, вирішуючи
питання щодо забезпечення позову, суд
першої інстанції не обґрунтував
причини застосування саме такого виду
забезпечення позову, не з"ясував
конкретний обсяг майна на яке
накладено арешт в межах суми заявлених
вимог, не зазначив мотиви, із яких він
дійшов до висновку про необхідність
накладення арешту на належне
відповідачці і зареєстроване за нею
рухоме та нерухоме майно, не зазначив
мотиви обґрунтованості припущення про
те, що невжиття заходів забезпечення
позову може в майбутньому утруднити чи
зробити неможливим виконання судового
рішення.

За таких обставин та із врахуванням
того, що судом першої інстанції питання
забезпечення позову вирішено з
порушенням порядку, встановленого для
його вирішення, ухвала суду підлягає
скасуванню згідно із п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК
України, з передачею питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Ухвалу судді Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
27 грудня 2013 року - скасувати, передавши
питання про забезпечення позову на
новий розгляд до того ж суду.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді