Єдиний унікальний номер 224/1406/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/4464/2014
Головуючий 1 інстанції Кардашенко О.А.
Доповідач Мірута О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

02 червня 2014 року
апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді - Дундар І.О.,

суддів Мірута О.А., Янчук Т.О.

при секретарі Чекіній А.А.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
рішення Дебальцевського міського суду
Донецької області від 16 квітня 2014 року
по цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Донецькобленерго» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Дебальцевського міського
суду Донецької області від 16 квітня 2014
року позов публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Донецькобленерго» в
особі відокремленого підрозділу
Миронівська ТЕС ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги - задоволено частково. Стягнуто
солідарно з скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» заборгованість за
житлово-комунальні послуги за період з
01.09.2009 року по 05.11.2012 року в сумі 2099,27
грн., суму приросту інфляції в розмірі
2183,53 грн.; 3% річних в розмірі 910,30 грн.,
суму судового збору в розмірі 40,70
стягнуто з кожного.

Відповідачі з рішенням суду першої
інстанції не погодився та подав
апеляційну скаргу, в якій просив
рішення Дебальцевського міського суду
Донецької області від 16 квітня 2014 року
скасувати. В обґрунтування апеляційної
скарги апелянт зазначає, що при
відсутності ліцензії на виробництво та
транспортування теплової енергії,
відповідно до діючого Закону, ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» не повинно
виробляти та стягувати оплату за
теплову енергію. Даний факт несе за
собою порушення. Вважає, що позивач
повинен провести перерахування
заборгованості в межах трирічного
строку позовної давності. У зв'язку з
викладеним, просить скасувати рішення
суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного
суду відповідачі вдруге не з»явилися,
будучі належним чином повідомленими
про день і час розгляду справи
телефонограмою, зареєстрованою в
журналі реєстрації телефонограм за №
6572 від 29.05.2014 року (а.с. 109, 111).

Представник позивача Гуревич М.Г.
в судовому засіданні апеляційного суду
доводи апеляційної скарги не визнав,
просив її відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позов
публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Донецькобленерго», суд першої
інстанції виходив з того, що між
сторонами на підставі договору про
надання житлово-комунальних послуг є
зобов»язання з надання та отримання
послуг і іх оплати. В зв»язку з
порушенням зобов»язань зі сторони
відповідачів у них виникли
зобов»язання перед позивачем в розмірі
7882,79 грн., 5783,52 грн. з яких було сплачено,
тому стягненню з відповідачів підлягає
заборгованість в розмірі з 01.09.2009 року
по 05.11.2012 року в сумі 2099,27 грн., суму
приросту інфляції в розмірі 2183,53 грн.; 3%
річних в розмірі 910,30 грн. Відповідачі
здійснювали часткову оплату
комунальних послуг, а в березні 2010 року
сплатили більше нарахованої їм суми,
тобто фактично визнали борг, чим
перервали строк позовної давності.
Тому суд прийшов до висновку, що
позивач, звернувшись з позовом 16.04.2013
року, не порушив строк позовної
давності, а тому підстав для
застосування строків позовної
давності немає.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитись, оскільки вони відповідають
обставинам справи та вимогам
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що відповідачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстровані за
адресою: квартира АДРЕСА_1 та є
споживачами житлово-комунальних
послуг, які надає позивач за вказаною
адресою.

Відповідно до нарахувань ЦЖКГ (а.с.7)
особовий рахунок по оплаті за
комунальні послуги відкритий на
відповідача ОСОБА_1.

З нарахувань ЖКХ Миронівської ТЕС
вбачається, що відповідачі мають
заборгованість за надані послуги
станом на 01.01.2009 року у розмірі 1999,27 грн.,
а станом на 01.10.2012 року-7882,79 грн.

Відповідно довідки ЦЖКГ Миронівської
ТЕС від 12.03.2014 року за особовим рахунком
5144 сплачена заборгованість у сумі 5783,52
грн., залишок складає 2099,27 грн. (а. с. 69).

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно послався на ст.ст.
20,21 ЗУ «Про житлово-комунальні
послуги», п. 18 Правил надання послуг з
центрального опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 року за № 630 та прийшов до
висновку, що публічне акціонерне
товариство «ДТЕК Донецькобленерго» є
належним позивачем по справі, оскільки
правовідносини між сторонами
оформлювалися шляхом видачі
розрахункової книжки та відкриттям на
ім'я боржника ОСОБА_1 особового рахунку
згідно ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні
послуги».

Згідно до ст.ст. 64,67,68, ч.3 ст.156 ЖК України
оплата за надані комунальні послуги
нараховується по затверджених тарифах,
крім квартплати, щомісяця, і підлягає
оплаті наймачем(або власником)
квартири і членами його родини, які
несуть такі самі обов»язки як і наймач
(або власник), тобто несуть солідарну
відповідальність, а у разі несплати цих
послуг, виникла заборгованість
стягується у судовому порядку.

З наданих позивачем ліцензій
вбачається, що позивач має право на
виробництво теплової енергії,
транспортування її магістральним та
місцевим(розподільчим) тепловими
мережами, постачання теплової енергії (
крім певних видів господарської
діяльності у сфері теплопостачання,
якщо теплова енергія виробляється на
теплоелектроцентралях, когенераційних
установках та установках з
використанням нетрадиційних або
поновлюваних джерел енергії).

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає правильним висновок суду
першої інстанції про взаємні
зобов»язання між сторонами по справі з
надання та отримання послуг позивача
та їх оплати. Тому доводи апеляційної
скарги, що ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго»
не повинно стягувати оплату за теплову
енергію не відповідають вимогам
чинного законодавства та обставинам,
встановленим по справі.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

В апеляційній скарзі відповідачі не
оспорюють правильнісмсть арахованої
позивачем суми заборгованості, але
вважає, що позивач повинен провести
перерахування заборгованості в межах
трирічного строку позовної давності,
про застосування якого було заявлено
відповідачами по справі.

Дійсно, з матеріалів справи вбачається,
що в судовому засіданні суду першої
інстанції відповідачі заявили про
застосування до спірних правовідносин
строку позовної давності.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Ч.1 ст. 264 ЦК України передбачено, що
перебіг позовної давності
переривається вчиненням боржником дій,
що свідчать про визнання ним свого
боргу або іншого обов'язку.

Колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції з
посиланням на данні нарахування та
оплати комунальних послуг ЖКХ
Миронівської ТЕС ( а.с. 7), з яких
вбачається, що в березні 2010 року
відповідачі сплатили 442,58 грн., тобто
більше нарахованої їм суми в розмірі
378,43 грн., тобто фактично визнали борг,
чим перервали строк позовної давності.
Тому колегія суддів дійшла правильного
висновку, що позивач, звернувшись з
позовом 16.04.2013 року, не порушив строк
позовної давності, а тому підстав для
застосування строків позовної
давності немає.

При розрахуванні заборгованості, яка
підлягає стягненню, суд першої
інстанції врахував довідку ЦЖКГ
Миронівської ТЕС від 12.03.2014 року за
особовим рахунком 5144, з якої
вбачається, що ОСОБА_1 була частково
сплачена заборгованість у сумі 5783,52
грн. із загальної суми боргу 7882 грн. 79
коп. ( на 01.10.2012), тому залишок складає
2099,27 грн. (а.с. 69).

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про неможливість
застосування до спірних правовідносин
строку позовної давності повністю
відповідає вимогам ч.1 ст. 264 ЦК України,
а тому є правильним.

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів вважає такими, що не ґрунтуються
на вимогах закону та не впливають на
правильність висновків суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів,
переглядаючи справу в межах
апеляційного оскарження та заявлених
позовних вимог, підстав для скасування
рішення першої інстанції не вбачає, у
зв»язку з чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України,
апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дебальцевського міського суду
Донецької області від 16 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді: