Єдиний унікальний номер 256/7116/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3389/2014
Головуючий 1 інстанції Токарєва Н.М.
Доповідач Мірута О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

26 травня 2014 року
апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді - Дундар І.О.,

суддів Мірута О.А., Янчук Т.О.

при секретарі Беляєві М.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Калінінського
районного суду м. Донецька від 04
березня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг України», третя особа
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
про визнання виконавчого напису, таким
що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Калінінського районного суду
м. Донецька від 04 березня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 про
визнання виконавчого напису, таким що
не підлягає виконанню - відмовлено.

Позивач з рішенням суду першої
інстанції не погодився та подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення Калінінського районного суду
м. Донецька від 04 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги. В
обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що нотаріус не мав
правових підстав вчиняти виконавчий
напис, оскільки кредитний договір з
якого виникають зобов'язання по
погашенню заборгованості, не був
посвідчений нотаріально, а договір
застави є похідним від кредитного
договору і є способом виконання
зобов'язань за основним договором, в
виконавчому написі, крім рухомого
майна, на яке пропонується звернення
стягнення, також відображені і вимоги
ТОВ ОТП «Факторинг Україна» у
грошовому еквіваленті, виконавчий
напис здійснений на користь
відповідача, з яким у апелянта відсутні
будь-які правовідносини. Також апелянт
зазначає, що суми заборгованості,
вказані у досудовій вимозі та у
виконавчому листі, є різними, а
розрахунок заборгованості лише
містить визначені банком цифри
заборгованості, досудова вимога про
погашення зазначеної суми
заборгованості йому не направлялася,
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження на
підставі виконавчого напису нотаріуса
не передбачено законом. Крім того,
строк повернення кредиту в договоры
зазначений 26.09.2014 року, а нотаріус
вказав 08.06.2013 року.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача ОСОБА_3 доводи
апеляційної скарги підтримала, просила
задовольнити.

Представник відповідача Полосухина
І.В. доводи апеляційної скарги не
визнала, просила апеляційну скаргу
відхилити.

Третя особа приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 в судове
засідання не з»явилася, про день і час
судового засідання повідомлена
належним чином, подала суду заяву про
розгляд справи без її участі ( а.с. 154).

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників позивача та
відповідача, дослідивши матеріали
цивільної справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Згідно зі ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з
того, що дії відповідача є такими, що
відповідають діючому законодавству.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитись, оскільки вони відповідають
обставинам справи та вимогам
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і
підтверджується матеріалами справи, що
26 вересня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № СL 101/1047/2008( а.с. 53),
відповідно до якого банком було надано
позивачу кредит у сумі 42936, 70 дол. США, з
датою остаточного повернення кредиту 26
вересня 2014 року.

П. 19 частини 2 договору № СL
101/1047/2008 встановлений порядок
дострокового виконання боргових
зобов»язань за ініціативою банку та
розірвання цього Договору.

Відповідно до п. 3 кредитного договору
встановлено фіксовану процентну
ставку 14, 74 % річних.

27 квітня 2009 року між банком та
позивачем було укладено додатковий
договір № 1 кредитного договору,
відповідно до якого на період з 28
грудня 2009 року та до повного виконання
боргових зобов'язань, фіксовану
процентну ставку було змінено на 14 ,75 %
річних.

10 серпня 2009 року між банком та
позивачем було укладено додатковий
договір № 2 кредитного договору.

4 листопада 2009 року між банком та
позивачем було укладено додатковий
договір № 3, відповідно до якого було
змінено: розмір кредиту на 328489,37 грн.;
валюту кредиту з долларів США на
гривню; процентну ставку з фіксованої
на плаваючу, яка скала 1.99 % + FIDR
(процентна ставка по депозитах у валюті
тотожній валюті кредиту).

26 листопада 2009 року між банком та
позивачем було укладено додатковий
договір № 4 до кредитного договору,
відповідно до якого на період з 26
листопада 2009 року до 26 березня 2010 року
встановлено фіксовану процентну
ставку в розмірі 17,99 %, а з 26 березня 2010
року та до повного виконання
відповідачем своїх боргових
зобов'язань, встановлено, плаваючу
процентну ставку 1,99 % + FIDR .

З метою забезпечення зобов'язання
позивача 26 вересня 2008 року між банком
та позивачем було укладено договір
застави автотранспортного засобу № PCL
101/1047/2008, який восвыдчений нотарыально,
відповідно до якого у заставу було
передано рухоме майно автомобіль марки
Mitsubishi, модель Pajero Wagon 2008 року випуску,
колір - бежевий, кузов № НОМЕР_1, тип -
легковий універсал, реєстраційний
номер НОМЕР_3 (а.с.9-11).

12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП
Банк» та ТОВ «ОТГІ Факторинг Україна»
був укладений договір купівлі - продажу
кредитного портфелю та договір про
відступлення права вимоги, відповідно
до якого до позивача переходять усі
права Банку за Кредитним договором та
договорами забезпечення (а.с. 71-72).

У зв'язку з наявністю заборгованості за
кредитним договором (залишок
заборгованості за кредитом та
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом), яка склала
366105,12 грн., 17.04.2013 року на адресу
позивача відповідачем було направлено
досудову вимогу (а.с.159), відповідно до
якої позивача було повідомлено про
наявність заборгованості, перехід
права вимоги за кредитним договором,
витрати, пов'язані з примусовим
стягнення за кредитним договором. Факт
направлення досудової вимоги
підтверджується відміткою поштового
відділення зв'язку про відправлення
повідомлення на вказану в іпотечному
договорі адресу (а.с.158).

Досудова вимога відповідача позивачем
не була задоволена, внаслідок чого 10
червня 2013 року на підставі ст.ст. 34,87,88,89
Закону України «Про нотаріат» та п.1
Переліку документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному поряду на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженого постановою КМУ від 29.06.1990
року № 1172, приватним нотаріусом
Дніпропетровського нотаріального
округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий
напис, зареєстрований в реєстрі за №
3565, про звернення стягнення на рухоме
майно позивача, а саме автомобіль марки
Mitsudishi, модель Pajero Wagon, 2008 року випуску,
колір - бежевий, кузов № НОМЕР_1, тип -
легковий універсал, реєстраційний
номер НОМЕР_2, з метою задоволення вимог
відповідача в сумі 367805,12 грн. Сума
виконавчого напису складається з
залишку заборгованості за кредитом
4835,49 грн., заборгованості по відсоткам
за користування кредитом 41269,63 грн., а
разом 366105,12 грн. (сума заборгованості за
досудовою вимогою) та витрат,
пов'язаних із вчиненням виконавчого
напису - 1700,00 грн.

Постановою № 2 Пленуму Верховного
суду України від 31.01.1992 року «Про судову
практику по справах за скаргами на
нотаріальні дії або відмову у їх
вчиненні» з подальшими змінами було
роз'яснено, що в справах щодо
оспорювання виконавчих написів
боржник може оспорити в позовному
провадженні лише правильність вимог,
зазначених у виконавчих написах.
Предметом спору у дійсній справі є не
розмір заборгованості позивача або
взагалі відсутність заборгованості
позивача перед відповідачем, а
дотримання нотаріусом діючого
законодавства при вчиненні
виконавчого напису. У позовній заяві
позивач вказав, що розмір
заборгованості є спірним, але не
обґрунтовуэ своъ доводи в цый частины
вимог, тобто ніяк не спростовує розміру
заборгованості, вказаного у
виконавчому написі.

Оспорювальний виконавчий напис
вчинений 10 червня 2013 року приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу згідно
п. 283 Інструкції «Про порядок вчинення
виконавчих дій нотаріусами України» на
підставі документів що підтверджують
безспірність заборгованості, а саме: -
нотаріально посвідчений договір
застави автотранспортного засобу від 26
вересня 2008 року № РСТ 101/1047/2008;

Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Ч. 6 ст. 20 Закону України "Про
заставу" встановлено, що звернення
стягнення на заставлене майно
здійснюється за рішенням суду або
третейського суду, на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
інше не передбачено законом або
договором застави.

Ч.1 ст. 26 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", в редакціі на
момент вчинення нотаріусом
виконавчого напису, доповненою п. 5
згідно із Законом N 3795-VI ( 3795-17 ) від
22.09.2011 передбачено, що обтяжувач має
право на власний розсуд обрати один із
позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, в тому
числі реалізація заставленого майна
на підставі виконавчого напису
нотаріуса.

Таким чином, спірні
правовідносини сторін врегульовано
Законом України "Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень", яким передбачено звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження на
підставі виконавчого напису нотаріуса.

Ст. 87 Закон України «Про
нотаріат» передбачено стягнення
грошових сум або витребування майна за
виконавчим написом та визначено, що для
стягнення грошових сум або
витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість.

Перелік документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Стаття 88 Закон України «Про
нотаріат» встановлені умови вчинення
виконавчих написів, а саме - нотаріус
вчиняє виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років.

Згідно п.1 Переліку документів,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1999 р. N
1172, за якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів за нотаріально
посвідченимми угодами, що передбачають
сплату грошових сум, передачу або
повернення майна, а також право
звернення стягнення на заставлене
майно. Для одержання виконавчого
напису подаються: а) оригінал
нотаріально посвідченої угоди; б)
документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

Досудова вимога була направлена
відповідачем за адресою позивача 17.04.2013
року поштою, про що свідчить відмітка
поштового відділення зв'язку про
відправлення повідомлення на вказану в
іпотечному договорі адресу.

У відповідності до п.2.3. глави 16
наказу Міністерства Юстиції України №
296/5, зареєстрованому 22.02. 2012 року за
№282/20595 повідомлення вважається
надісланим, якщо є відмітка
іпотекодавця на письмовому
повідомленні про його отримання або
відмітка поштового відділення зв'язку
про відправлення повідомлення на
вказану в іпотечному договорі адресу.

Таким чином, з наведенного
слідчить, що виконавчий напис
нотаріусом був вчинений на звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження за
нотарыально посвідченим договором
застави автотранспортного засобу № PCL
101/1047/2008. Дострокове виконання боргових
зобов»язань за кредитним договором №
СL 101/1047/2008 передбачено п. 19 ( а.с. 53)
частини 2 договору № СL 101/1047/2008.
Досудова вимога позивачу направлена
відповідачем 17.04.2013 року на підставі
договору купівлі - продажу кредитного
портфелю та договору про відступлення
права вимоги від 12 листопада 2010 року
поштою, яка у відповідності до п.2.3.
глави 16 наказу Міністерства Юстиції
України № 296/5, зареєстрованому 22.02. 2012
року за №282/20595, є надісланим
повідомленням. Ч.1 ст. 26 Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", в редакціі на
момент вчинення нотаріусом
виконавчого напису, доповненою п. 5
згідно із Законом N 3795-VI ( 3795-17 ) від
22.09.2011 передбачено, що обтяжувач має
право на власний розсуд обрати один із
позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, в тому
числі реалізація заставленого майна
на підставі виконавчого напису
нотаріуса.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає правильним висновок суду першоі
інстанціі щодо необгрунтованості
позовних вимог позивача , оскільки ані
під час розгляду справи, ні в
апеляційній скарзі не навів доказів,
які б спростовували такий висновок
суду.

Доводи апеляційноі скарги колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки
вони не ґрунтуються на законі.

Таким чином, колегія суддів
перевіряючи справу в межах
апеляційного оскарження та заявлених
позовних вимог, підстав для скасування
рышення суду першоі інстанціі не
вбачає, у зв»язку з чим апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Калінінського районного суду
м. Донецька від 04 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді: