Номер провадження 22-ц/775/3393/2014
Головуючий в 1 інстанції Білецький М.В.
Доповідач Будулуца М.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого - судді: Курило В.П.,

суддів:
Будулуци М.С., Космачевської Т.В.,

при
секретарі Бакунець Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецька цивільну справу
за позовом Комунального комерційного
підприємства Донецької міської ради
«Донецькміськтепломережа» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
послуги з теплопостачання,

за апеляційною скаргою Комунального
комерційного підприємства Донецької
міської ради
«Донецькміськтепломережа» на рішення
Куйбишевського районного суду м.
Донецька від 03 лютого 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 03 лютого 2014 року в
задоволенні позовних вимог
Комунального комерційного
підприємства Донецької міської ради
«Донецькміськтепломережа» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
послуги з теплопостачання відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився
позивач - Комунальне комерційне
підприємство Донецької міської ради
«Донецькміськтепеломережа» (далі - ККП
«Донецькміськтепеломережа»,
підприємство) та подав апеляційну
скаргу в якій, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, просив рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги ККП «Донецькміськтепеломережа»
у повному обсязі.

В обґрунтування доводів скарги апелянт
зазначив, що на особовий рахунок
абонентів ККП
«Донецькміськтепеломережа» АТ
Ощадбанк перераховує грошові кошти без
зазначення «призначення платежу», а
тому підприємство зараховує отримані
від споживачів кошти на погашення
заборгованості за попередні
розрахункові періоди, щодо яких
спливла позовна давність, що не порушує
вимоги законодавства про позовну
давність.

Згідно зі ст. 264 ч.1 ЦК України, перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку.

Оскільки відповідачами провадилась
оплата за період позовних вимог, то це
свідчить про визнання ними свого боргу
у повному обсязі. Отже, боржниками були
здійснені дії, що підтверджують
визнання ними боргу в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача - Чаус О.О. доводи
апеляційної скарги підтримала, просила
скаргу задовольнити, а рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги ККП
«Донецькміськтепеломережа» в повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 заперечував проти
доводів апеляційної скарги, просив
скаргу відхилити, а рішення суду -
залишити без змін.

Інший відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання апеляційного суду не
з'явився, але про час та місце розгляду
справи повідомлений телефонограмою та
судовою повісткою (а.с. 80, 84).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача та відповідача
ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу позивача слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін,
виходячи з наступних підстав.

Як зазначено в ч.1 ст. 303 ЦПК України,
апеляційний суд під час розгляду
справи в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
постановив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебувають на реєстраційному обліку
та мешкають в АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою
Житлово-експлуатаційною дільницею №
2 Комунальне підприємство «Керуюча
Компанія Куйбишевського району м.
Донецька» та є споживачем послуг з
теплопостачання (а.с. 4, 9-11).

За розрахунком позивача,
заборгованість у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за
послуги з теплопостачання за період з
жовтня 2008 року по травень 2013 року
складає 573,25 грн. (а.с. 35, 36 - 37).

Однак, відповідно до квитанцій про
оплату послуг з теплопостачання,
абонент ОСОБА_1 оплатив наступні суми
за вказані послуги: за жовтень 2008 року -
99,11 грн., листопад 2008 року - 45,50 грн.,
грудень 2008 року - 244,48 грн., січень 2009
року -313,18 грн., лютий 2009 року - 240,03 грн.,
березень 2009 року - 188,75 грн., квітень 2009
року - 133,21 грн., жовтень 2009 року 94,82 грн.,
листопад 2009 року - 116,31 грн., грудень 2009
року - 118,73 грн., січень2010 року - 304,54 грн.,
лютий 2010 року - 322,47 грн., березень 2010
року - 235,59 грн., квітень 2010 року - 154,88
грн., жовтень 2010 року - 104,72 грн., листопад
2010 року - 109,11 грн., грудень 2010 року - 266,10
грн., січень 2011 року - 178,94 грн., лютий 2011
року - 307,06 грн., березень 2011 року - 355,48
грн., квітень 2011 року - 112,76 грн., жовтень
2011 року - 128,56 грн., листопад 2011 року - 143,73
грн., грудень 2011 року - 295,80 грн., січень
2012 року - 248,28 грн., лютий 2012 року - 399,06
грн., березень 2012 року - 250,08 грн., квітень
2012 року - 111,28 грн., жовтень 2012 року - 53,59
грн., листопад 2012 року - 103,31 грн., грудень
2012 року - 226,17 грн.,січень 2013 року - 321,72
грн., лютий 2013 року - 240,98 грн., березень
2013 року - 217, 89 грн.,квітень 2013 року - 128,36
грн. За весь період з жовтня 2008 року по
травень 2013 року ним сплачено - 6729,76 грн.
(а.с. 46 - 56).

Суд встановив, що за період з жовтня 2008
року по травень 2013 року відповідачі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повністю сплатили
нарахування за послуги з
теплопостачання, відповідно до умов
договору та у належні строки, а тому
заборгованість з теплопостачання у
спірний період у них відсутня.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні
позову КПП «Донецькміськтепеломережа»
до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за послуги з
теплопостачання в сумі 645 грн. 56 коп., з
яких: 573 грн. 25 коп. - сума основного
боргу, 64 грн. 47 коп. - 3 % річних та 07 грн. 84
коп. - індекс інфляції, суд виходив з
того, що будь - яка заборгованість з
теплопостачання у відповідачів у
спірний період відсутня.

При вирішенні справи суд посилався на
п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово
- комунальні послуги», ч. 1 ст. 509 та ч. 2
ст.625 ЦК України, які регулюють спірні
правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
правильно встановив правовідносини,
які виникли між сторонами, дав їм
належну оцінку і обґрунтовано відмовив
позивачу у задоволенні позову.

Апеляційний суд відхиляє доводи
апеляційної скарги позивача про
наявність боргу у відповідачів ОСОБА_1
та ОСОБА_2 за послуги з теплопостачання,
оскільки вказані доводи суперечать
дослідженим доказам у справі та
встановленим обставинам справи.

Так, як вбачається з наданих
відповідачем ОСОБА_1 суду щомісячних
квитанцій, касових чеків та
повідомлень по тепломіру, відповідачі
у період з жовтня 2008 року до 01 жовтня 2013
року своєчасно та в повному обсязі
провадили оплату за послуги з
теплопостачання, відповідно до
нарахувань, вказаних у повідомленнях
по тепломіру, з зазначенням
конкретного місяця оплати за опалення
у квитанціях (а.с. 47- 56).

Однак, як випливає з розрахунку
заборгованості по особовому рахунку
НОМЕР_1 абонента ОСОБА_1, зарахування
оплати послуг з теплопостачання
позивач проводив не у відповідності з
щомісячними квитанціями абонента.

Як зазначає апелянт у скарзі, АТ
«Ощадбанк» перераховував грошові
кошти без зазначення «призначення
платежу», а КПП
«Донецькміськтепеломережа» не мав
можливості знайомитися з первісними
документами, а тому зараховував
отримані від споживача кошти на
погашення заборгованості попередніх
розрахунків, на власний розсуд.

Таким чином, оскільки позивач проводив
зарахування отриманих коштів
відповідачів не за місяць призначення
платежу, а на власний розсуд, то останнє
й призвело до помилкового визначення
заборгованості за послуги з
теплопостачання у відповідачів.

Оскільки відповідачі довели в судовому
засіданні, що оплату послуг за
теплопостачання у спірний період вони
провадили своєчасно, у відповідності
до повідомлень про нарахування по
тепломіру, з зазначенням у квитанціях
конкретного місяця оплати за опалення,
а на підтвердження останнього надали
відповідні касові чеки АТ «Ощадбанку»,
квитанції та повідомлення по
тепломіру, то апеляційний суд
погоджується з висновками суду першої
інстанції про відсутність підстав для
стягнення вищевказаної заборгованості
з відповідачів за спірний період з 1
жовтня 2008 року до 1 жовтня 2013 року.

Виходячи з наведеного, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, що призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Рішення суду є законним і підстав для
його скасування немає, а тому
апеляційний суд рішення суду першої
інстанції залишає без змін, а
апеляційну скаргу позивача - відхиляє.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Комунального
комерційного підприємства Донецької
міської ради
«Донецькміськтепломережа» відхилити.

Рішення Куйбишевського районного суду
м. Донецька від 03 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді: