пр.№ 2/464/329/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2014
м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого Борейка С.В.

за участю секретаря
Калітовській А.Б.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа приватний
нотаріус Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання недійсним договору позики,-

в с т а н о в и в:

позивач звернулась в суд із позовною
заявою, в якій з уточненням просить
визнати недійсним укладений 16.06.2011 р.
договір позики між ОСОБА_2 та ОСОБА_3. В
обґрунтування позову покликається на
те, що укладений договір позики
суперечить вимогам закону, а саме
приписам ст. 65 Сімейного кодексу
України, ст. ст. 44, 54 Закону України «Про
нотаріат» та вимогам Закону України
«Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг».
Так, з 12.08.2004 р. перебуває з ОСОБА_2 в
шлюбі. При укладенні договору позики
позивач не надавала згоди на його
укладення, як того вимагають приписи
ст. 65 Сімейного кодексу України. Крім
того, ОСОБА_5 зазначає, що на підставі
даного договору кошти її чоловіку не
передавались. Просить позов
задовольнити.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позов повністю та
дав пояснення аналогічні змісті
позовної заяви та доповненні до неї.

ОСОБА_3 та його представник проти
позову заперечили повністю. Додатково
пояснили суду, що не відповідають
дійсності твердження позивача щодо
відсутності нотаріально посвідченої
згоди дружини ОСОБА_2 на отримання
позики, оскільки така згода долучена до
матеріалів справи. Щодо надання
позичальнику коштів, то відповідач-1
пояснив, що кошти в сумі 1 500 000, 00 грн.
були передані до підписання договору.
На запитання в судовому засіданні коли
саме і в якому місці передавались дані
кошти, ОСОБА_3 пояснив, що це
відбувалось приблизно за місяць до
укладення договору позики на
залізничному вокзалі у м. Львові.

Третя особа в судовому засіданні
пояснила, що спірний договір було
укладено та нотаріально завірено
відповідно до вимог закону. При цьому,
нотаріус також підтвердила і те, що
кошти вказані в договорі позики в
момент його кладення та посвідчення не
передавались.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що 19.05.2012 р. слідчим СВ
Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській
області Береським Н.П. було порушено
кримінальну справи по факту вбивства
ОСОБА_2 за ознаками злочину
передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши дійсні
обставини справи та оцінивши докази в
їх сукупності, суд приходить до
наступного.

Згідно з ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору; істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду.

У відповідності до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним
з моменту передання грошей або
інших речей, визначених родовими
ознаками.

При укладенні договорів, в силу
приписів ст. 65 Сімейного кодексу
України, одним із подружжя вважається,
що він діє за згодою другого з подружжя.
Для укладення одним із подружжя
договорів, які потребують
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово. Згода на укладення
договору, який потребує нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, має бути нотаріально
засвідчена.

Згідно вимог цієї ж статті Сімейного
кодексу України, дружина, чоловік має
право на звернення до суду з позовом
про визнання договору недійсним як
такого, що укладений другим із подружжя
без її, його згоди, якщо цей договір
виходить за межі дрібного побутового.

Зміст правочину в силу приписів ст. 203
ЦК України не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Позивач, скориставшись своїм правом,
передбаченим ст. 65 Сімейного кодексу
України, звернулась до суду з вимогами
до відповідачів про визнання недійсним
договору поруки укладеного 16.06.2011 р. між
її чоловіком ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Позивач
звертає увагу суду та на те, що договір
позики укладено в порушення вимог
даної статті Сімейного кодексу
України, тобто без письмового
погодження другого з подружжя на
укладення договору позики.

Спростовуючи позовні вимоги,
відповідач-1 надав суду заяву ОСОБА_5
посвідчену приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
ОСОБА_4 14.06.2011 р. Вказану заяву
відповідач-1 долучив до матеріалів
даної справи, як доказ надання
позивачем згоди на укладення спірного
договору позики.

Суд дослідивши долучений доказ вважає
за необхідне зазначити наступне:

Заява позивача - ОСОБА_5 свідчить про те,
що остання згідно ст. 65 Сімейного
кодексу України, надала свою згоду
чоловіку - ОСОБА_2 (відповідачу-3) на
підписання договору позики в сумі 1 500
000,00 грн.

Разом з тим, суд констатує, що вказана
заява не може слугувати належним
доказом надання згоди позивача,
передбаченої ст. 65 Сімейного кодексу
України, на укладення відповідачем-2 -
ОСОБА_2 з ОСОБА_3 спірного договору
позики.

Суд при дослідженні вказаної заяви
звернув увагу на те, що дана заява не
містить в своєму змісті посилання на
укладення саме спірного договору чи на
сторони його укладення.

Виходячи із змісту умов укладеного
договору, а саме п. 4 та пояснень ОСОБА_3,
останній передавав кошти до підписання
вказаного договору, а за словами
останнього це відбулось за місяць до
його підписання.

Відповідно до приписів ст. 1046
Цивільного кодексу України договір
позики є укладеним з моменту передання
грошей або інших речей, визначених
родовими ознаками. Отже, спірний
договір позики набув чинності, з огляду
на вимоги ст. 1046 Цивільного кодексу
України, з моменту передання грошей,
про що також зазначено в умовах самого
ж договору, а саме в його п. 13.
Відповідно заява ОСОБА_5 в силу вимог
закону не може слугувати належним
доказом надання згоди останньої на
укладення саме спірного договору.

Позивач в ході розгляду справи також
пояснила суду, що надану відповідачем-2
нотаріально посвідчену заяву, ОСОБА_5
надавала своєму чоловіку на підписання
договору безпроцентної позики з іншою
особою, а саме з ОСОБА_6

При допиті свідка ОСОБА_6, останній
пояснив суду, що дійсно укладення
договору безпроцентної позики мало
місце. Попередньо ОСОБА_2 та ОСОБА_6
погоджували умови укладення договору,
про які як стверджує позивач була
ознайомлена і відповідно для таких
умов надавала своєму чоловіку згоду
відповідно до вимог ст. 65 СК України. В
подальшому, як пояснив допитаний
свідок, договір безпроцентної позики
між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не був укладений з
огляду на те, що сторони не досягли
згоди його істотних умов.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, з врахуванням положень
ст.ст.57-59 ЦПК України.

Згідно із ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їх представників,
допитаних як свідків, письмових
доказів, речових доказів, зокрема
звуко- і відеозаписів, висновків
експертів. При цьому дані докази
повинні бути належними і допустимими,
як це передбачено ст.ст.58-59 ЦПК України.

Суд оцінивши подані сторонами докази в
їх сукупності з наявними матеріалами
справи, констатує, що позивач довів
підставність задоволення позовних
вимог в повному обсязі.

На підставі ст. ст. 203, 215 638, 1046 ЦК
України, ст. 65 СК України та керуючись
ст. ст. 10, 57-60, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України,
суд,-

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя
особа приватний нотаріус Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання недійсним договору позики
- задовольнити.

Визнати недійсним договір позики від
16.06.2011 р., укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Львівського нотаріального
округу ОСОБА_4, зареєстрований в
реєстрі під № 2856.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_5 судовий збір у розмірі по 114,70
грн.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
через Сихівський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а особами, які не були присутні
в судовому засіданні під час
проголошення рішення - протягом 10 днів
з часу отримання його копії.

Головуючий