Номер провадження: 22-ц/785/5/14
Номер справи місцевого суду:
Головуючий у першій інстанції Добров
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 квітня 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А.

- Черевка П.М.

за участю секретаря - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Комінтернівського
районного суду Одеської області від 11
грудня 2012 року по цивільній справі за
позовом Прокурора Комінтернівського
району Одеської області в інтересах
Фонтанської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області до ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа
Відділ Держкомзему у
Комінтернівському районі Одеської
області - «Про визнання недійсним
державного акту на земельну ділянку та
витребування земельної ділянки», -

ВСТАНОВИЛА:

15.05.2012 року Прокурор Комінтернівського
району Одеської області звернувся до
суду в інтересах держави в особі
Фонтанської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області із зазначеним позовом, по якому
просив визнати недійсним державний
акт, виданий на ім'я ОСОБА_4 28.12.2007 року,
на земельну ділянку площе. 0, 25 га. по
АДРЕСА_1; витребувати вказану земельну
ділянку з власності ОСОБА_3 та
повернути її до земель комунальної
власності територіальної громади с.
Фонтанка.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що ОСОБА_4 набула право власності на
вказану земельну ділянку на підставі
постанови Київського районного суду м.
Одеси від 03.12.2007 року, скасованої
постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25.04.2012 року,
якою в частині позовних вимог про
визнання за ОСОБА_4 права власності на
земельну ділянку - провадження по
справі закрито, а в частині вимог про
визнання незаконною бездіяльність
Фонтанської сільської ради -
відмовлено. До скасування постанови
суду від 03.12.2007 року, ОСОБА_4, будучи
власником вказаної земельної ділянки,
05.02.2008 року продала дану земельну
ділянку ОСОБА_3, який отримав державний
акт на право власності земельної
ділянки.

Позивач позов підтримав, проси його
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення позову.

Представник третьої особи Відділу
Держкомзему у Комінтернівському
районі Одеської області не заперечував
проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_4 та Фонтанська
сільська рада Комінтернівського
району Одеської області не
заперечували проти задоволення позову,
просили справу розглянути за їх
відсутності, про що подали відповідні
письмові заяви.

Рішенням Комінтернівського районного
суду Одеської області від 11.12.2012 року
позов Прокурора Комінтернівського
району Одеської області в інтересах
Фонтанської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області був задоволений.

26.12.2012 року ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу на вказане рішення суду, по якій
просить скасувати рішення районного
суду, ухвалити нове рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що рішення районного
суду є незаконним, необґрунтованим,
ухваленим з порушенням норм
процесуального та матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та позовних
вимог, заявлених в суді першої
інстанції вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
набуття ОСОБА_4 вказаної земельної
ділянки у власність є незаконним, у
зв'язку з чим ОСОБА_3 набув право
власності на земельну ділянку без
відповідної правової підстави.

Судом встановлені наступні обставини у
справі.

Постановою Київського районного суду
м. Одеси від 3 грудня 2007 року, ухваленою
у справі в порядку адміністративного
судочинства, було визнано за ОСОБА_5
право власності на земельну ділянку
площею 0,25 га для обслуговування 1/2
дачного будинку, розташованою за
адресою в АДРЕСА_1.

На підставі даної постанови суду 28
грудня 2007 року ОСОБА_4 відділом
земельних ресурсів у
Комінтернівському районі Одеської
області був виданий державний акт на
право власності на зазначену земельну
ділянку серії ЯД № 786454.

5 лютого 2008 року ОСОБА_4 продала
зазначену земельну ділянку ОСОБА_3,
який відповідно до діючого
законодавства 21.02.2008 року отримав
державний акт на право власності
земельної ділянки.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25 квітня 2012
року за апеляційною скаргою
Фонтанської сільської ради
Комінтернівського району скасована
постанова Київського районного суду м.
Одеси від 03.12.2007 року та ухвалена нова
постанова, якою в частині вимог
позивача про визнання права власності
на земельну ділянку провадження у
справі закрито, а в частині визнання
бездіяльності сільради незаконної
відмовлено.

З урахуванням наведених обставин, суд
першої інстанції обґрунтовано дійшов
до висновку, що ОСОБА_4 не було
дотримано передбаченої законом
процедури набуття у власність
земельної ділянки.

Відповідно до ст. 13 Конституції
України, положення якої
кореспондується з положенням ст. 1 ЗК
України, - земля є основним
національним багатством, що перебуває
під особливою охороною держави.

Відповідно до положень ст. 83 ЗК України
землі, які належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ і
міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної
власності, а також земельні ділянки за
їх межами, на яких розташовані обєкти
комунальної власності.

Діючим законодавством України
передбачений порядок набуття права
власності на землю.

Підстави набуття права на землю
передбачені ст.116 ЗК України, згідно ч.1
якої встановлено, що громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Таким чином, законом не передбачений
судовий порядок набуття права на
землю.

Оскільки власником зазначеної спірної
земельної ділянки була Фонтанська
сільська рада Комінтернівського
району Одеської області, то в силу ст. 152
ЗК України власник земельної ділянки
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю.

Статтею 16 ЦК України визначено, що
одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів є припинення дії, яка
порушує право, відновлення становища,
яке існувало до порушення, та
відшкодування збитків.

Судова колегія вважає, що судом першої
інстанції було правильно встановлено,
що вказана земельна ділянка перейшла у
власність ОСОБА_4 не у встановленому
законом порядку - на підставі рішення
Київського районного суду м. Одеси від
03.12.2007 року, яке судом апеляційної
інстанції скасовано як незаконне,
питання відведення у власність ОСОБА_4
спірної земельної ділянки
Фонтанської сільською радою
Комінтернівського району Одеської
області не розглядалось.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку, що ОСОБА_4 яка
отримала земельну ділянку у власність
без законних підстав, за договором
купівлі-продажу продала земельну
ділянку ОСОБА_3, який набув право
власності на земельну ділянку без
відповідної правової підстави, у
зв'язку з чим вказана земельна ділянка
має бути вилучена саме від ОСОБА_3 та
повернута у власність територіальної
громади, у власності якої земельна
ділянка перебувала.

Відповідно до положень ст. 388 ЦК України
, якщо майно за відплатним договором
придбане в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача у разі, якщо майно вибуло з
володіння власника не з його волі іншим
шляхом.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» визначено, що майно може
бути витребувано від особи, яка не є
стороною недійсного правочину, шляхом
подання віндикаційного позову, зокрема
від добросовісного набувача - з
підстав, передбачених ч. 1ст. 388 ЦК
України.

Тому слід вважати обґрунтованою
правову підставу для задоволення
позову ст. 388 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підтвердження своїх вимог і
заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України
передбачено, що суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

З матеріалів цивільної справи
вбачається, що позивачем по справі були
надані належні допустимі письмові
докази на підтвердження доводів та
позовних вимог.

Цивільний інтерес підлягає захисту,
якщо він не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції, давши оцінку поясненням
сторін по справі та на підставі
сукупності зібраних по справі доказів,
прийшов до правильного обґрунтованого
висновку, що твердження позивача
доведеними та підтвердженими, у зв'язку
з чим підлягаючими задоволенню.

Висновки суду першої інстанції
відповідають вимогам норм права, на які
посилається суд під час розгляду
справи і фактичним обставинам по
справі, а також підтверджується
зібраними по справі доказами.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції,
з'ясувавши обставини справи та давши
належну оцінку зібраним доказам,
дійшов до обґрунтованих висновків про
правових підстав для задоволення
позову.

Доводи апеляційної скарги є
неспроможними, висновків суду не
спростовують і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
є правильним по суті, відповідає
вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України,
підстави для його скасування та
ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду Одеської області від 11 грудня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області
В.І.
Сватаненко

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

09.04.2014 року
м. Одеса