У х в а л а

31 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Наумчука
М.І.,Писаної Т.О., розглянувши заяву
ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 6 листопада 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Страховий капітал» про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, завданої дорожньо-транспортною
пригодою,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з указаним позовом. Зазначав, що 25
квітня 2012 року сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілів «Порше», державний
номерний знак НОМЕР_1, під його
керуванням та «Рено», державний
номерний знак НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_7 З вини останнього його
автомобіль отримав механічні
пошкодження. Цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_7 застрахована
у приватному акціонерному товаристві
«Страхова компанія «Страховий
капітал» (далі - ПрАТ «СК «Страховий
капітал»). Посилаючись на те, що
вартість ремонтно-відновлювальних
робіт становить 36 200 грн 24 коп., просив
стягнути на свою користь з ПрАТ «СК
«Страховий капітал» 18 100 грн 12 коп.
вартості відновлювального ремонту та 2
000 грн моральної шкоди, а з ОСОБА_7 - 18 100
грн 12 коп. шкоди у вигляді втрати
товарної вартості транспортного
засобу.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 27 травня 2013 року
позов ОСОБА_6 задоволено частково.
Стягнуто на його користь з ПрАТ «СК
«Страховий капітал» майнову шкоду в
розмірі 18 100 грн 12 коп., витрати,
пов'язані з проведенням експертизи у
розмірі 250 грн. У задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
09 липня 2013 року рішення Подільського
районного суду м. Києва від 27 травня 2013
року у частині відмови у задоволенні
позову до ОСОБА_7 скасовано, ухвалено
нове рішення в цій частині. Стягнуто на
користь ОСОБА_6 з ОСОБА_7 18 100 грн 12 коп.
майнової шкоди. В іншій частині рішення
суду першої інстанції залишено без
змін. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 6 листопада 2013
року рішення апеляційного суду м. Києва
від 9 липня 2013 року скасовано, залишено
в силі рішення Подільського районного
суду м. Києва від 27 травня 2013 року.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 6 листопада 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 січня та 27
березня 2013 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Із змісту ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 6 листопада 2013 року
вбачається, що суд касаційної
інстанції, скасовуючи рішення суду
апеляційної інстанції та залишаючи в
силі рішення суду першої інстанції,
погодився із його висновком, який
задовольняючи позов частково, виходив
із умов договору страхування і визнав
доведеним, що відповідальність по
відшкодуванню позивачу майнової шкоди
в т.ч. і пов'язаної із втратою товарної
вартості, визначеної у звіті про оцінку
транспортного засобу, повністю лежить
на страховій компанії, а тому
задовольнив позов в межах заявлених
вимог до страховика. Суд касаційної
інстанції вважав, що поняття «втрата
товарної вартості» і «втрата товарного
вигляду» не тотожні.

Із ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 січня 2013 року
вбачається, що суд касаційної
інстанції, скасовуючи рішення суду
апеляційної інстанції, погодився із
висновками суду першої інстанції, який
задовольняючи позов частково вважав
вимоги позивача обґрунтованими та
стягнув із відповідача 4 110 грн 92 коп.
матеріальної шкоди, що складається з 3
110 грн 92 коп. шкоди, пов'язаної з втратою
товарного вигляду транспортного
засобу, та 1 000 грн франшизи, яка не була
відшкодована страховою компанією, а
також компенсацію за завдану моральну
шкоду. При цьому, у долученому до
справи звіті про оцінку завданої шкоди,
шкода у вигляді стягнутої судом суми
втрати товарного вигляду вказана як
втрата товарної вартості.

У вказаних справах вирішувався спір
про стягнення шкоди, яка полягає у
втраті товарної вартості пошкодженого
внаслідок ДТП транспортного засобу, та
у судових рішеннях зроблено висновок
щодо осіб, на яких лежить обов'язок по
відшкодуванню такої шкоди.

В одному випадку суд касаційної
інстанції вважав, що втрата товарної
вартості є втратою товарного вигляду і
обов'язок по її відшкодуванню лежить на
особі, яка завдала шкоду, а в іншому
дійшов висновку про те, що таку шкоду
має відшкодовувати страховик.

При цьому в обох випадках
відповідальність осіб, які завдали
шкоду була застрахована за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, при вирішенні спорів суди
керувалися положеннями ст. 32 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів». Наведене свідчить, що судом
касаційної інстанції у подібних
правовідносинах неоднаково
застосовано зазначену норму
матеріального права і таке потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень.

З огляду на викладене, справа підлягає
допуску до провадження.

Як на підставу перегляду заявник
посилається і на ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 березня 2013 року, якою
рішення судів першої та апеляційної
інстанції скасовано, а справу передано
на новий розгляд.

Між тим, зазначена ухвала не може бути
підставою перегляду в порядку,
передбаченому Главою 3 розділу V ЦПК
України, і на неї не може здійснюватися
посилання як на підтвердження
підстави, встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України, так як постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішень судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі та не може
вважатися застосуванням норм
матеріального права при вирішенні
спору по суті.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом ОСОБА_6
до ОСОБА_7, приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Страховий капітал» про відшкодування
майнової та моральної шкоди, завданої
дорожньо-транспортною пригодою.

Ухвалу про допуск справи до
провадження разом із заявою про
перегляд судового рішення та доданими
до неї документами надіслати до
Верховного Суду України, а копію ухвали
разом із копією заяви - особам, які
беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:
А.О. Леванчук

В.А. Нагорняк

М. І. Наумчук

Т.О. Писана