22-ц/772/378/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Овсюк Є. М.Категорія:
20Доповідач: Медяний В. М.
Апеляційного суду
Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі :
Головуючого: Медяного В.М.,
Суддів : Матківської М.В., Шемети Т.М.,
при секретарі : Агеєвій Г.А.,
за участю сторін у справі: відповідача
ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4 -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_4, ОСОБА_2, за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні позивача
Вінницький МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України про
визнання договору купівлі-продажу
автомобіля недійсним та витребування
майна у добросовісного набувача,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 11 грудня 2013
року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про
визнання договору купівлі-продажу
автомобіля недійсним, витребування
майна у добросовісного набувача.
Посилається на те, що на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу за ним
зареєстровано право власності на
спірний автомобіль, який ним було
придбано у кредит. Після погашення
кредиту та зняття обмежень на
проведення реєстраційних операцій
17.07.2008 року ним було видано генеральне
доручення строком на три роки з правом
передоручення, яким він уповноважив
ОСОБА_8 розпоряджатись від його імені
належним йому автомобілем марки
«ЗАЗ-DAWOO SENS Т13110», 2005 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1. Однак, в
подальшому 16.08.2008 року дану довіреність
ним було скасовано.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Вінниці від 18.06.2009 року визнано
недійсним договір купівлі-продажу
спірного транспортного засобу
укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_4

Однак, крім того, що ОСОБА_4 відмовилась
повернути йому автомобіль, вона
навпаки його незаконно продала своїй
родичці ОСОБА_2 Тому він вважає, що
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 договір
купівлі-продажу спірного автомобіля є
недійсним, у зв`язку з чим автомобіль
слід витребувати у добросовісного
набувача ОСОБА_2

В ході розгляду справи, в листопаді 2013
року позивач ОСОБА_6 збільшив свої
позовні вимоги, згідно яких крім
первісних позовних вимог просив
зобов'язати Вінницький МРЕВ ДАІ ГУ УМВС
України видати свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу на
спірний автомобіль (а.с.31).

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 15 листопада 2013
року до участі в справі притягнуто в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог Вінницький МРЕВ ДАІ
ГУ УМВС України (а.с.370).

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 27 листопада 2013
року провадження у справі в частині
позовних вимог ОСОБА_6 про зобов'язання
Вінницький МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України
видати свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу закрито (а.с.44).

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 11 грудня 2013 року
позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано
недійсним договір купівлі-продажу
автомобіля марки «ЗАЗ-DAWOO SENS Т13110», 2005
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1 від 03.04.2013 року, укладений між
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 369,51 грн.
понесених судових витрат. (а.с.50).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
просить рішення суду першої інстанції
від 11 грудня 2013 року скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_6 в
задоволенні позовних вимоги в повному
обсязі. Зазначила, що рішення суду є
незаконним і необґрунтованим через
порушення норм матеріального та
процесуального права, через неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи та недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими.

В судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції скаржник
відповідач у справі ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу
повністю підтримали та просили її
задовольнити, посилаючись на викладені
в ній доводи.

Представник відповідача у справі
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу
ОСОБА_2 підтримав та не заперечував
проти її задоволення.

Позивач ОСОБА_6 та його представник
ОСОБА_9 до апеляційного суду не
з'явилися, однак повідомлялися про час
і місце розгляду справи, тому,
відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України
справа розглянута у їх відсутність,
оскільки їх неявка не перешкоджає
розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши пояснення сторін у
справі, що з'явилися до суду, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду першої інстанції скасуванню з
ухваленням нового рішення у справі,
виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України,
при ухваленні рішення суд зобов'язаний
прийняти рішення, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; наявності інших
фактичних даних, які мають значення для
вирішення справи; правовідносин,
зумовлених встановленими фактами. У
рішенні суду обов'язково повинні бути
зазначені встановлені судом факти і
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України
суд вирішує цивільно-правовий спір на
засадах змагальності, кожна сторона
зобов'язана доказами довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, що мають
значення для справи.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Проте, зазначені вимоги закону
залишилися поза увагою суду першої
інстанції.

Відповідно до ч.1-3 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням встановленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6,
суд першої інстанції встановив та
виходив з того, що ОСОБА_6 на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3, виданого
Вінницьким МРЕВ належить на праві
власності автомобіль ЗАЗ-DAEWOO SENS T13110, 2005
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1.

14.07.2008 р. ОСОБА_6 видав генеральне
доручення, яким уповноважив ОСОБА_8
розпоряджатись від його імені
зазначеним транспортним засобом. Дана
довіреність була видана на три роки.
Однак, відповідно до витягу №7788520 про
реєстрацію в Єдиному реєстрі
довіреностей, 18.08.2008 р. дану довіреність
було скасовано і представництво ОСОБА_8
інтересів ОСОБА_6 в силу положень п.2 ч.1
ст.248 ЦК України було припинено, про що
ОСОБА_8 було повідомлено. Але
незважаючи на зазначене, після
скасування довіреності ОСОБА_8 на
підставі довідки-рахунку ДДР577568
здійснила продаж спірного автомобіля
своїй доньці ОСОБА_4, яка 29.10.2008 р.
зареєструвала даний автомобіль на своє
ім'я, отримавши свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Вінниці від 18.06.2009 р. вказаний договір
купівлі-продажу автомобіля між ОСОБА_8
і ОСОБА_4 було визнано недійсним і в
порядку забезпечення позову накладено
арешт на спірний автомобіль.

Рішенням Староміського районного суду
м. Вінниці від 29.08.2012 р. в задоволені
позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання
права власності на спірний автомобіль
було відмовлено. Але незважаючи на це
рішення ОСОБА_4 відмовилась повернути
спірний автомобіль власнику і
продовжувала його переховувати.

Рішенням Вінницького міського суду від
28.05.2013 р. за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про
витребування автомобіля із
незаконного володіння та скасування
свідоцтва про його реєстрацію,
задоволено позов, вилучено автомобіль
з незаконного володіння ОСОБА_4 та
скасовано свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу на ОСОБА_4 Однак,
під час розгляду даної справи в суді
ОСОБА_4 03.04.2013 р. продала спірний
автомобіль ОСОБА_2

Таким чином, місцевий суд вважав, що
зазначеними судовими рішеннями, які
набрали законної сили безспірно
встановлено, що позивач ОСОБА_6
являється єдиним законним власником
транспортного засобу марки ЗАЗ DAEWOO SENS
T13110, 2005 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1 і після скасування ним
довіреності від 14.07.2008 р. на ім'я ОСОБА_8
ніхто не мав права розпоряджатися
належним йому на праві власності
автомобілем.

Враховуючи викладене, місцевий суд
виходячи з позицій закону, прийшов до
висновку, що продаж автомобіля ОСОБА_8
ОСОБА_4; продаж автомобіля ОСОБА_4
ОСОБА_2 порушує право власності ОСОБА_6

Проте, колегія суддів не може
погодитись з таким висновком суду
першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» роз'яснено, що відповідно до
статей 55, 124 Конституції України та
статті 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Так, згідно ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.203 ЦК України особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування (ч.
1 ст. 216 ЦК України).

Однак, як вбачається з наявних
матеріалів справи, місцевий суд не
з'ясував питання щодо дійсних
правовідносин які виникли між
сторонами спору, не перевірив чи дійсно
між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладався договір
купівлі-продажу саме спірного
автомобіля марки ЗАЗ DAEWOO SENS T13110, 2005 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
оскільки в матеріалах справи будь-які
належні та допустимі докази з приводу
цього відсутні.

У своєму позові позивач ОСОБА_6 просив
визнати недійсним договір
купівлі-продажу автомобіля марки
«ЗАЗ-DAWOO SENS Т13110», 2005 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, укладений
між ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Проте, колегією суддів встановлено та
наголошувалося відповідачем ОСОБА_2 в
суді першої інстанції те, що згідно
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу ОСОБА_2 належить
автомобіль марки «ЗАЗ-DAWOO SENS Т13110», 2005
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_2. Саме цим автомобілем із
зазначеними індивідуальними ознаками
володіла до 03.04.2013 року ОСОБА_4 та згідно
рішення вінницького міського суду від
28.05.2013 року саме такий автомобіль з
реєстраційним номером НОМЕР_2 було
витребувано з її володіння.

За таких обставин встановлено, що
оспорюваний позивачем ОСОБА_6 договір
купівлі-продажу автомобіля марки
«ЗАЗ-DAWOO SENS Т13110», 2005 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1 між
сторонами ОСОБА_4 і ОСОБА_2 взагалі
ніколи не укладався, а тому і не може
бути визнаний недійсним. Проте, суд
першої інстанції зазначене не врахував
та не взяв до уваги дану обставину.

Крім цього, судом першої інстанції
належним чином не враховано тієї
обставини, що рішенням Ленінського
районного суду від 18.06.2009 року вже
визнано недійсним договір
купівлі-продажу транспортного засобу
марки «ЗАЗ-DAWOO SENS Т13110», 2005 року випуску,
шасі (кузов) № НОМЕР_4, реєстраційний
номер НОМЕР_2, укладений між ОСОБА_4 та
ОСОБА_8 ОСОБА_2 зазначає, що на
теперішній час вона володіє саме тим
автомобілем (відповідно до його
індивідуальних ознак) щодо якого
правочин вже визнано недійсним ще у 2008
році.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму ВС
України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання право чинів недійсними» не
підлягають задоволенню позови
власників майна про визнання недійсним
наступних правочинів щодо відчуження
цього майна, які були вчинені після
недійсного правочину.

Як вбачається з матеріалів справи
представник ОСОБА_6 - ОСОБА_9 29.01.2014 року
звернулася до суду із заявою про
виправлення описки у рішенні суду від
11.12.2013 року, оскільки в прохальній
частині позовної заяви та у рішенні
суду помилково невірно зазначено
реєстраційний номер спірного
автомобіля марки «ЗАЗ-DAWOO SENS Т13110», 2005
року випуску, замість номера НОМЕР_2
було вказано номер НОМЕР_1.

Проте, ухвалою Вінницького міського
суду Вінницької області від 29.01.2014 року
в задоволенні заяви представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_9 про виправлення описки
в рішенні суду відмовлено.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство в Україні
здійснюється на засадах змагальності
сторін, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень
і доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Таким чином, при вирішенні спору судом
першої інстанції допущено неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків
суду обставинам справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав доведеними, неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

За таких обставин рішення суду не
відповідає вимогам ст.213 ЦПК України
щодо його законності й
обґрунтованості, що призвело до
неправильного вирішення спору, тому
залишатись в силі не може та підлягає
скасуванню відповідно до вимог п.п.1, 2, 3,
4 ч.1 ст.309 ЦПК України з постановленням
нового рішення у справі про відмову в
задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.4, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 11 грудня 2013 року
скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4,
ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні позивача
Вінницький МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України про
визнання договору купівлі-продажу
автомобіля недійсним та витребування
майна у добросовісного набувача -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий : підпис.
В.М. Медяний

Судді : підписи.
М.В. Матківська

Т.М. Шемета

З оригіналом вірно.

Суддя :