АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4180/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Кудрявцева Т. О. Доповідач - Кочкова
Н.О. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

10 квітня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючої - судді
Кочкової Н.О.,

суддів - Максюти
Ж.І., Слоквенка Г.П.,

при секретарі -
Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк Кредит
Дніпро» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Веста-Пласт»,
Публічного акціонерного товариства
«Веста-Дніпро», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості, за
апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4
на ухвалу судді Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
25 лютого 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
25 лютого 2014 року частково задоволено
заяву Публічного акціонерного
товариства «Банк Кредит Дніпро» про
забезпечення позову; до розгляду
справи по суті накладено арешт на
рухоме та нерухоме майно, а також
грошові кошти, які належать Товариству
з обмеженою відповідальністю
«ВЕСТА-ПЛАСТ» (місцезнаходження м.
Дніпропетровськ, вул. Писаржевського, 5,
), в межах суми ціни
позову, яка становить 3 887 448,82 доларів
США; накладено арешт на рухоме та
нерухоме майно, а також грошові кошти,
які належать Публічному акціонерному
товариству «ВЕСТА-ДНІПРО»
(місцезнаходження м. Дніпропетровськ,
вул. Будівельників, 34, ) в
межах суми ціни позову, яка становить 3
887 448,82 доларів США; накладено арешт на
рухоме та нерухоме майно, а також
грошові кошти, які належать ОСОБА_3
(місце проживання АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) в
межах суми ціни позову, яка становить 3
887 448,82 доларів США; накладено арешт на
рухоме та нерухоме майно, а також
грошові кошти, які належать ОСОБА_4
(місце проживання АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) в
межах суми ціни позову, яка становить 3
887 448,82 доларів США (том 2, а.с.32-33).

В апеляційних скаргах ОСОБА_3 і
ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом
норм процесуального та матеріального
права, ставлять питання про скасування
ухвали (том 2, а.с.35-36, 40-42).

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали судді в межах
доводів апеляційних скарг та заявлених
вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги слід задовольнити
частково, а ухвалу частково скасувати з
наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що
Публічне акціонерне товариство «Банк
Кредит Дніпро» звернулось до суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Веста-Пласт»,
Публічного акціонерного товариства
«Веста-Дніпро», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором у загальній сумі 3 887 448,82
доларів США (том 1, а.с.1-3).

В обґрунтування заяви про забезпечення
позову позивач посилався на те, що
заборгованість солідарних
відповідачів перед банком за кредитним
договором є надто великою, ця
заборгованість є повністю
простроченою з 01.06.2013 року, при цьому
протягом останніх майже п'яти років
позичальник ТОВ «Веста-Пласт» не
вчинив жодного платежу на погашення
існуючого боргу за тілом кредиту 10 858
822,24 доларів США, але з певною
регулярністю подавав до банку заяви
про відстрочення повернення кредитів.
Неодноразові звернення банку з
вимогами до позичальника до
теперішнього часу залишаються без
відповідей та задоволення, що дає банку
підстави побоюватися, що позичальник
протягом короткого строку може
здійснити відчуження всього належного
майна та вивести грошові кошти.
Наведене стосується і поручителів
(солідарних боржників). У разі невжиття
заходів забезпечення позову банк не
зможе реально захистити свої порушені
права та отримати реальне задоволення
своїх вимог.

Задовольняючи заяву про забезпечення
позову, суд посилався на те, що між
сторонами дійсно виник спір з приводу
повернення кредитних коштів, та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову.

Однак, із висновками суду погодитись
не можна з наступних підстав.

Згідно зі ст.151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову,
яке допускається на будь-якій стадії
справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити, чи
зробити неможливим виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов; 2) вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; 3) інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» згідно із п.1 ч.1
ст. 152 ЦПК України позов майнового
характеру дозволяється забезпечувати
шляхом накладення арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або інших осіб. Згідно із абзацом 3 п.7
цієї ж Постанови ухвала про
забезпечення позову постановляється
відповідно до ст.. 209 ЦПК України, і
повинна включати мотивувальну частину,
де поряд із зазначенням мотивів, із
яких суд (суддя) дійшов до висновку про
обґрунтованість припущення про те, що
невжиття заходів забезпечення позову
може в майбутньому утруднити чи
зробити неможливим виконання судового
рішення, наводиться посилання на
закон, яким суд керувався при
постановленні ухвали.

Із матеріалів справи вбачається, що ПАТ
«Банк Кредит Дніпро» у поданій до суду
заяві про забезпечення позову не
вказує, на яке конкретно майно слід
накласти арешт, де воно знаходиться,
кому конкретно належить і яка його
вартість, де знаходяться грошові кошти
і в якій сумі.

Крім того, відповідно до
п.5.6.1Інструкції про проведення
виконавчих дій арешт майна полягає у
проведенні його опису, оголошенні
заборони розпоряджатися ним, а в разі
потреби - обмеженні права користування
майном або його вилученні в боржника та
передачі на зберігання іншим особам.

Однак, у заяві позивача відсутнє
обґрунтування необхідності
застосування саме такого засобу
забезпечення позову як накладення
арешту.

У порушення ч.1 ст. 210 ЦПК України
відомості щодо переліку,
місцезнаходження та вартості майна, на
яке накладено арешт, місцезнаходження
грошових коштів, відсутні і в ухвалі
від 25 лютого 2014 року.

За таких обставин та із врахуванням
того, що судом 1 інстанції вирішено
питання забезпечення позову з
порушенням норм процесуального права,
ухвала судді на підставі п.3 ч.1 ст.312 ЦПК
України підлягає скасуванню у частині
накладення арешту на рухоме та
нерухоме майно, а також грошові кошти,
які належать ОСОБА_3 та у частині
накладення арешту на рухоме та
нерухоме майно, а також грошові кошти,
які належать ОСОБА_4, з передачею
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

У частині накладення арешту на рухоме
та нерухоме майно, а також грошові
кошти, які належать ТОВ «ВЕСТА-ПЛАСТ» і
ПАТ «ВЕСТА-ДНІПРО» ухвала не
оскаржується, тому апеляційним судом
не ревізується.

Керуючись ст. 307, п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України,
апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Ухвалу судді Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 25 лютого
2014 року про забезпечення позову, у
частині накладення арешту на рухоме та
нерухоме майно, а також грошові кошти,
які належать ОСОБА_3 та у частині
накладення арешту на рухоме та
нерухоме майно, а також грошові кошти,
які належать ОСОБА_4, СКАСУВАТИ, з
передачею питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.

В іншій частині ухвалу залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає,
оскільки не перешкоджає
подальшому провадженню у справі.

СУДДІ: