Справа № 372/1583/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2014 року
Обухівський районний
суд Київської області в складі :

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Тимченко Б.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Обухівського
районного суду Київської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
управління Державної міграційної
служби України в Київській області,
треті особи - товариство з обмеженою
відповідальністю «Міський житловий
центр», служба у справах дітей
виконавчого комітету Обухівської
міської ради, ОСОБА_2, про визнання
незаконним зняття з реєстрації місця
проживання, зобов'язання вчинити певні
дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовною заявою до управління
Державної міграційної служби України в
Київській області про визнання
незаконним зняття з реєстрації місця
проживання, зобов'язання вчинити певні
дії, в якій зазначає, що вона із
неповнолітнім сином були
зареєстровані в квартирі за адресою:
АДРЕСА_1, однак Обухівським районним
відділом УДМСУ її сина ОСОБА_3
безпідставно було знято з реєстрації
без погодження із батьками, причини
таких дій їй не повідомлено.

Під час судового розгляду до участі в
справі в якості третьої особи було
залучено ОСОБА_2 як власника жилого
приміщення.

В судовому засіданні позивач та її
представник ОСОБА_4 підтримали позовні
вимоги повністю, посилаючись на те, що
неповнолітню дитину було безпідставно
знято із реєстрації без згоди батьків
та органу опіки і піклування, іншого
житла у дитини немає.

Представник відповідача ОСОБА_5 проти
позову заперечив, посилаючись на те, що
дитину було знято із реєстрації в
зв'язку із зняттям із реєстрації її
матері на підставі рішення суду за
заявою власника житла ОСОБА_2

Представник третьої особи служби у
справах дітей виконавчого комітету
Обухівської міської ради в судовому
засіданні позов не підтримала,
посилаючись на те, що дитина не
позбавлена батьківського піклування,
тому могла бути знята із реєстрації без
згоди органу опіки і піклування.

Представник третьої особи ТОВ «Міський
житловий центр» в судове засідання не
з'явився, подав заяву про розгляд
справи за його відсутності.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явились повторно, хоч
про час і місце слухання справи належно
повідомлялись, причин неявки не
повідомили, заяв, клопотань чи
заперечень суду не подавали.

Вислухавши позивача, представників
сторін та третьої особи, перевіривши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Позивач має сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується свідоцтвом про
народження.

Позивач ОСОБА_1 з 01.10.1998 року, а її
неповнолітній син ОСОБА_3 з 12.05.2012 року
проживають і були зареєстровані в
квартирі за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою ТОВ «МЖЦ»,
судовими рішеннями, іншими матеріалами
справи.

Із листа третьої особи ТОВ «МЖЦ» від
15.07.2013 року за вих.№ 616 позивачеві стало
відомо про зняття із реєстрації у
вказаній квартирі її сина ОСОБА_3

Судом встановлено, що питання про
виселення ОСОБА_1, зняття її із
реєстрації у спірній квартирі
вирішувалось чинними судовими
рішеннями, що підтверджується рішенням
Обухівського районного суду Київської
області від 29.12.2011 року, постановою
державного виконавця від 20.11.2013 року.
Поряд з тим, будь-які рішення суду з
приводу визначення місце проживання її
неповнолітнього сина ОСОБА_3, зняття
його із реєстрації чи виселення із цієї
квартири відсутні, а подібні спори в
судовому порядку не вирішувались, що
визнається сторонами.

Власником квартири за адресою: АДРЕСА_1,
на цей час є ОСОБА_2, з якою у ОСОБА_1
тривають судові спори з приводу цієї
квартири, що визнається сторонами та
узгоджується із матеріалами справи.

24.07.2012 року посадовими особами
Обухівського районного відділу УДМС
України в Київській області ОСОБА_1 та
її неповнолітнього сина ОСОБА_3 було
знято із реєстрації у жилому
приміщенні за адресою: АДРЕСА_1,
підставою чого зазначено заява
власника квартири ОСОБА_2, що
підтверджується талоном зняття із
реєстраційного обілку за місцем
проживання, листом Обухівського
районного відділу УДМС України в
Київській області від 04.10.2012 року. При
цьому заява власника не містила вимог
про зняття дитини із реєстраційного
обліку, що визнається сторонами та
узгоджується із матеріалами справи.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Згідно ст.64 ЖК України члени сім'ї
наймача, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення як співвласника квартири.
До членів сім'ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство. Якщо особи,
зазначені в частині другій цієї статті,
перестали бути членами сім'ї наймача,
але продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач та члени
його сім'ї.

Відповідно до ч.ч.2,5 ст. 319 ЦК України при
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства, власник не може
використовувати право власності на
шкоду правам, свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства,
погіршувати екологічну ситуацію та
природні якості землі.

Неповнолітній син позивача був
вселений в спірне житлове приміщення
правомірно як член сім'ї власника, тому
у встановленому законом порядку набув
право проживання у цій квартирі. В
судовому порядку це його право не
оспорювалось ніким, в тому числі і
нинішнім власником ОСОБА_2, яка після
набуття власності на квартиру, де
проживала і була зареєстрована
неповнолітня дитина, не порушувала
питання про виселення ОСОБА_3 чи його
виселення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом встановлено, що відповідач,
прийнявши самостійне рішення про
зняття з реєстрації неповнолітньої
дитини, діяв без достатніх правових і
фактичних підстав, оскільки власник
приміщення не звертався до нього із
такими вимогами чи проханнями, жоден із
батьків також не звертався із заявами
про зняття дитини з реєстрації, питання
про це не узгоджувалось із батьками,
власником приміщення чи органом опіки
і піклування.

Вказані вище дії відповідача не
ґрунтуються на чинному законодавстві,
зокрема із положеннях ЖК України, ЦК
України, Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», Конвенції про
права дитини від 20.11.1989 року. Посилання
представника відповідача на наказ МВС
України № 1077 суд не приймає до уваги,
оскільки цей відомчий нормативний акт
не можу слугувати достатньою правовою
підставою для позбавлення дитини
житла, крім того, дії відповідача не
узгоджуються із положеннями цього
наказу.

Внаслідок безпідставних дій
відповідача неповнолітнього сина
ОСОБА_1 ОСОБА_3 було знято із реєстрації
із житлового приміщення, де він не
втратив в установленому законом
порядку права на проживання, крім того,
іншого житла для дитини немає і
відповідачем знято із реєстрації без
надання чи зазначення іншого місця
проживання.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд вважає
позовні вимоги обгрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню
повністю, оскільки під час судового
розгляду факт порушення прав
неповнолітньої дитини доведений
належними і допустимими доказами, а
відповідач всупереч вимогам ст.ст.10,11,60
ЦПК України своїх заперечень на позов
не довів.

Таким чином, позовні вимоги
грунтуються на законі та зібраних у
справі доказах, судом встановлено
достатність підстав для визнання
незаконними дій відповідача, права
неповнолітнього сина позивача сілд
відновити у судовому порядку, тому
позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.41 Конституції України,
ст.ст. 10, 11, 15, 60, 61, 212-214 ЦПК України, ст.ст.
29 ЦК України, ст.7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», ст.3
Конвенції про права дитини від 20.11.1989
року, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним зняття з реєстрації
місця проживання ОСОБА_3 у жилому
приміщенні за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати управління Державної
міграційної служби України в Київській
області поновити реєстрацію місця
проживання ОСОБА_3 у жилому приміщенні
за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Обухівський районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня проголошення рішення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні в судовому засіданні
під час проголошення рішення - з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
М.В.Кравченко