Справа № 437/5771/13ц
Провадження № 22ц/782/1550/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого: Борисова Є.А.

суддів: Оробцової Р.І., Орлова І.В.

при секретарі: Соловей А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
та ОСОБА_2 на рішення Ленінського
районного суду м.Луганська від 20
березня 2014 року за позовом Дочірнього
підприємства «ЖЕК МЖК» ТОВ
«Виробничо-будівельне об'єднання МЖК»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по оплаті
житлово-комунальних послуг.

В С Т А Н
О В И Л А:

У квітні 2013 року позивач - Дочірнє
підприємство «ЖЕК МЖК» ТОВ
«Виробничо-будівельне об'єднання МЖК»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
по оплаті послуг з утримання будинку та
прибудинкової території, який під час
розгляду справи у суді першої
інстанції був уточнений і в якому
просив стягнути з відповідачів
заборгованість, що утворилася за
період часу з 01.10.2010 року по 31.12.2013 в
розмірі 7000 грн. 45коп., посилаючись при
цьому на наступні обставини.

Відповідачі є власниками квартири
за адресою АДРЕСА_1, яка розташована у
багатоквартирному будинку, що
перебуває на балансі позивача. В
порушення вимог діючого законодавства
відповідачі не брали участі у витратах
на утримання багатоквартирного
будинку та прибудинкової території, в
результаті чого за зазначений період
часу утворилася заборгованість у
загальній сумі 7000грн. 45коп. і в
добровільному порядку відповідачі
відмовляються погасити цю
заборгованість. Тому позивач ставив
питання про стягнення з відповідачів
заборгованості пропорційно до розміру
часток кожного з них у праві власності
на квартиру, а саме з ОСОБА_1 - 2333грн., а з
ОСОБА_2 - 4667 грн.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Луганська від 20 березня 2014 року
позовні вимоги Дочірнього
підприємства «ЖЕК МЖК» ТОВ
«Виробничо-будівельне об'єднання МЖК»
були задоволені частково. Суд стягнув з
відповідача ОСОБА_1 на користь позивача
заборгованість за період часу з 01.04.2010
року по 31.12.2013 року в розмірі 1573,98грн., а
з ОСОБА_2 стягнув за той же період часу
заборгованість в сумі 3147,94грн. В іншій
частині у задоволенні позову було
відмовлено у зв'язку з пропуском строку
позовної давності.

З даним рішенням не згодні
відповідачі, в апеляційній скарзі
просять його скасувати, а по справі
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог Дочірнього
підприємства «ЖЕК МЖК» ТОВ
«Виробничо-будівельне об'єднання МЖК»
у повному обсязі. При цьому посилаються
на те, що рішення ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що суд неповно з'ясував
обставини у справі і що висновки суду
не відповідають обставинам справи.
Одночасно апелянти просили суд
апеляційної інстанції розглянути і
задовольнити їх зустрічний позов до
Дочірнього підприємства «ЖЕК МЖК» ТОВ
«Виробничо-будівельне об'єднання МЖК»
про визнання підприємства-позивача за
первісним позовом незаконним
балансоутримувачем та незаконним
виконавцем послуг, зобов'язання
списати нараховану заборгованість,
приймати участь в утриманні майна,
виключити із статуту вид діяльності
публічно вибачитись та здійснювати
утримання земельної ділянки.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_1 скаргу підтримав.
Апелянт ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явилась, надала заяву, в якій просила
розглянути справу без її участі.
Представник Дочірнього підприємства
«ЖЕК МЖК» ТОВ «Виробничо-будівельне
об'єднання МЖК» апеляційну скаргу не
визнав, просив рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду, колегія
суддів судової палати приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
законним і обґрунтованим є рішення
коли суд виконав всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом на основі повного і всебічного
з'ясування обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції
встановлено, що відповідачі є
власниками квартири АДРЕСА_1 і при
цьому ОСОБА_2 належить 2/3 частки
квартири, а ОСОБА_1 - 1/3.
Багатоквартирний будинок, в якому
розташована належна відповідачам
квартира перебуває на балансі
Дочірнього підприємства «ЖЕК МЖК» ТОВ
«Виробничо-будівельне об'єднання МЖК».
Судом також було встановлено, що
сторони перебувають у правовідносинах,
які по своїй суті є грошовим
зобов'язанням, в якому, серед інших прав
і обов'язків сторін, на боржників -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покладено
цивільно-правовий обов'язок з оплати
отриманих житлово-комунальних послуг,
якому кореспондує право Дочірнього
підприємства «ЖЕК МЖК» ТОВ
«Виробничо-будівельне об'єднання МЖК»
вимагати сплату грошей за надані
послуги, оскільки багатоквартирний
будинок, в якому розташована квартира
відповідачів перебуває на утриманні
підприємства-позивача, яке надає низку
послуг, пов'язаних з утриманням
будинку, а відповідачі, відповідно,
користуються цими послугами. Свій
обов'язок з оплати отриманих
житлово-комунальних послуг
відповідачі належним чином не
виконують, внаслідок чого за період
часу з 01.02.2010 року по 31.12.2013 року
утворилася заборгованість у сумі 7000
грн. 45коп. Зазначені обставини в повній
мірі підтверджуються матеріалами
справи (т.1 а.с. 10-19, 22,24,25,27,28,29,30,35,36, т.2.
а.с.36-38).

З урахуванням зазначених обставин
суд першої інстанції на підставі вимог
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги», Правил користування
приміщеннями житлових будинків,
затверджених постановою КМУ № 572 від
08.10.1992 року (зі змінами, внесеними
постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 року), ст. 10
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» ст.11, 525,526
ЦК України дійшов вірного висновку
щодо обґрунтованості позовних вимог
Дочірнього підприємства «ЖЕК МЖК» ТОВ
«Виробничо-будівельне об'єднання МЖК».
Враховуючи ту обставину, що
відповідачі в судовому засіданні
заявили про застосування позовної
давності, суд першої інстанції на
підставі положень ст.ст. 256,257, 267 ЦК
України дійшов вірного висновку
стосовно необхідності стягнення
наявної заборгованості в межах строку
загальної позовної давності, тобто за
період з 01.04.2010 року по 31.12.2013 року і
обгрунтовано стягнув з відповідачів
наявну заборгованість за вказаний
період часу пропорційно до розміру
частки кожного з них у праві власності
на квартиру.

Доводи апеляційної скарги стосовно
відсутності договору з Дочірнім
підприємством «ЖЕК МЖК» ТОВ
«Виробничо-будівельне об'єднання МЖК»
щодо надання послуг, не можуть бути
взяті до уваги, оскільки, як вже
зазначалося вище, сторони фактично
знаходяться у правовідносинах, які
регламентуються Законом України «Про
житлово-комунальні послуги», а також
Правилами користування приміщеннями
житлових будинків, затвердженими
постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 року (зі
змінами, внесеними постановою КМУ № 45
від 24.01.2006 року), оскільки Дочірнє
підприємство «ЖЕК МЖК» ТОВ
«Виробничо-будівельне об'єднання МЖК»
здійснювало надання послуг з утримання
будинку, де мешкають відповідачі, а
останні фактично користувалися цими
послугами як мешканці
багатоквартирного будинку і повинні
були здійснювати оплату за надані
послуги згідно з існуючими тарифами,
але фактично здійснювали таку оплату
несвоєчасно і не в повному обсязі.
Тобто між сторонами у справі склалися
правовідносини, які по своїй суті є
грошовим зобов'язанням, в якому на
боржників - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покладено
цивільно-правовий обов'язок з оплати
отриманих житлово-комунальних послуг,
якому кореспондує право Дочірнього
підприємства «ЖЕК МЖК» ТОВ
«Виробничо-будівельне об'єднання МЖК»
вимагати сплату грошей за надані
послуги і тому відсутність письмового
договору на надання
житлово-комунальних послуг сама по
собі не може бути підставою для
звільнення споживачів - ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 від оплати послуг.

Не заслуговують на увагу і доводи
апелянтів стосовно того, що послуги
позивачем надавалися не в повному
обсязі, оскільки будь-яких об'єктивних
доказів на підтвердження цієї
обставини відповідачі не надали.
Відсутні в матеріалах справи і
відомості про те, що відповідачі
зверталися до позивача з офіційними
заявами про зменшення розміру плати за
надані послуги у зв'язку з тим, що вони
надані не в повному обсязі.

Посилання відповідачів на те, що в
матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження тієї обставини, що
підприємство-позивач є
балансоутримувачем багатоквартирного
житлового будинку, в якому розташована
належна їм квартира, не можуть бути
взяті до уваги, оскільки з матеріалів
справи вбачається, що рішенням
виконкому Луганської міської ради
народних депутатів від 22.06.1994 року № 274
визначено Управлінню капітального
будівництва міськвиконкому після
затвердження Акту державної комісії
про введення в експлуатацію житлового
будинку поз.2 МЖК по АДРЕСА_1 (будинок, в
якому розташована квартира
відповідачів) передати житлові
приміщення призначені для заселення
робітників основних підприємств -
дольовиків, на баланс Малому
колективному підприємству «ЖЕК МЖК»,
яке в свою чергу було створене на
підставі рішення виконавчого комітету
Луганської міської ради народних
депутатів № 375 від 05.11.1991 року (т.2 а.с.
67-69). Мале колективне підприємство «ЖЕК
МЖК» у грудні 2002 року було
реорганізоване шляхом перетворення у
Дочірнє підприємство «ЖЕК МЖК» ТОВ
«Виробничо-будівельне об'єднання МЖК»,
яке згідно з п.1.1 Статуту є
правонаступником Малого колективного
підприємства «ЖЕК МЖК» і, відповідно,
балансоутримувачем житлового
комплексу за адресою: АДРЕСА_1 (т.1а.с.
12-17).

Вимоги апеляційної скарги стосовно
задоволення зустрічного позову
відповідачів підлягають відхиленню,
оскільки ухвалою Ленінського
районного суду м. Луганська від 04
листопада 2013 року у прийнятті
зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «ЖЕК
МЖК» ТОВ «Виробничо-будівельне
об'єднання МЖК» про визнання
незаконним балансоутримувачем та
незаконним виконавцем послуг,
зобов'язання списати нараховану
заборгованість, приймати участь в
утриманні майна, виключити із статуту
вид діяльності, публічно вибачитись та
здійснювати утримання земельної
ділянки було відмовлено і відповідно
зустрічна позовна заява не була
предметом розгляду по даній цивільній
справі, а відтак не може бути предметом
розгляду апеляційного суду.

Враховуючи викладене, судова
колегія вважає, що рішення суду першої
інстанції відповідає вимогам закону,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому не можуть бути
підставою для зміни чи скасування
рішення суду.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів судової
палати,-

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2
- відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м. Луганська від 20 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ця ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів після її
проголошення.

Головуючий:

Судді: