Справа № 456/79/14-ц
Провадження № 2/456/524/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2014 р. Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді Яніва Н. М.

при секретарі Сунак Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Стрию справу за
позовом ОСОБА_1 до відділу Державної
реєстрації актів цивільного стану
міста Стрия реєстраційної служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції у Львівській області, ОСОБА_2
про визнання шлюбу недійсним,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом в
якому просить, визнати недійсним шлюб,
зареєстрований 21.04.1993р. між ним ОСОБА_1
та ОСОБА_2 в міському відділі РАЦС
Львівської області за № 139.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що з 1987 року по
травень 1993 року працював в Україні в
групі спеціалістів по будівництву
різних об'єктів в м. Стрию Львівської
області. В жовтні 1992 року він
познайомився з ОСОБА_2 та періодично
почав з нею зустрічався. Напередодні
його від»їзду до Німеччини ОСОБА_2
повідомила його про те, що вона вагітна
від нього. Він взяв її з собою в
Німеччину та чекав народження дитини.
Однак виявилось, що відповідачка
обдурила його і не тільки в цьому. Він
ніколи не планував одружуватись з
відповідачкою і вона про це знала. В
даний час ОСОБА_2, проживаючи в
Німеччині, стала пред»являти до нього
претензії щодо її утримання,
посилаючись на те, що вони ніби-то
перебувають в зареєстрованому шлюбі та
пред»явила йому свідоцтво про
укладення шлюбу від 21.04.1993р.. Побачивши
копію актового запису про шлюб між ним
та відповідачкою, стверджує, що
Стрийському відділі РАЦС ніколи не був.
Підпис в книзі реєстрації актів - не
його, а кимось підроблений. В цьому
записі є посилання на документ, який
посвідчує його особу, а саме паспорт
НОМЕР_1, виданий 24.09.1991р. округ
Любенштайн, однак паспорту з таким
номером в нього ніколи не було. В
актовому записі є посилання на двох
свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4. ОСОБА_3 під
час розслідування кримінальної справи,
вказала, що ніколи не була свідком в
РАЦСі. ОСОБА_4, будучи допитаним в
поліцейській інспекції Штадтрода,
пояснив, що також не був свідком їхньої
реєстрації шлюбу. Також, в той день
21.04.1993р. він цілий день був на об»єкті та
не міг відлучатись. З приводу
викладеного він звертався в
правоохороні органи, була порушенна
кримінальна справа по факту
підроблення підпису ОСОБА_3, яка
постановою Стрийського міськрайонного
суду була закрита. Під час
розслідування кримінальної справи,
проводилась почеркознавча експертиза,
якою було встановлено, що підпис від
його імені, в записі акта про укладення
шлюбу № 139 від 21.04.1993р., виконаний не ним,
а іншою особою з наслідуванням його
справжніх підписів. З викладених
підстав, вважає, що шлюб ніби-то
укладений між ним та ОСОБА_2 повинен
бути визнаний недійсним.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримав повністю, послався на
обставини викладені в позовній заяві,
додатково пояснив, що в Німеччині
сторони разом прожили близько 3-ох
місяців, після того, як позивач
дізнався, що відповідачка не вагітна,
вони розійшлись. Стверджує, що
позивачка виїхала в Німеччину по
туристичній візі, віза яку пред»являє
відповідач, ніби -то для воз»єднання
сім»ї є на його думку є підробленою,
також підробкою являється медична
страховка видана ОСОБА_1 куди також
включена ОСОБА_2

та її донька. Звідки при реєстрації
шлюбу в РАЦСі були дані про те, що
ОСОБА_1, розлучився 21.08.1987р. пояснити не
може, не заперечує того, що позивач
отримував в Німеччині довідку про
шлюбну правоздатність, однак це нічого
не стверджує. Також не може нічого
пояснити, щодо доручення яке було
видане в 1998р. від імені сім»ї ОСОБА_1 на
купівлю будинку. Незаперечує того, що
саме позивач в 2000 році звертався до
Німецького суду з позовом про
розірвання шлюбу.

Представник відповідача відділу
Державної реєстрації актів цивільного
стану м. Стрия реєстраційної служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції у Львівській області Угринюк
О.Т. позовні вимоги заперечила,
пояснила, що заяви про реєстрацію шлюбу
від іноземців приймались в 1993 році в
обласному відділі РАЦС, які потім
направлялись в районний РАЦС, тому
підробити підпис ОСОБА_1 в заяві про
реєстрацію шлюбу було неможливо. Окрім
того, у журналі про отримання свідоцтва
про шлюб за 1993р. міститься підпис
ОСОБА_1, про те, що останній особисто
отримав свідоцтво про шлюб, чим
спростовуються його посилання, що йому
не було відомо про укладення шлюбу.
Просить в позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_6 в судове засідання не з»явився
про причини неявки суд не повідомив,
хоча належним чином був повідомлений
судом про час та місце слухання справи.
В попередніх судових засіданнях позов
заперечив, послався на обставини
викладені в письмовому запереченні,
просить в задоволенні позову
відмовити.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
показала, що особисто складала спірний
актовий запис про шлюб в присутності
обидвох з подружжя, стверджує, що вони
особисто ставили свої підписи в
актовому записі, а тому шлюб є дійсним.
ОСОБА_1 особисто отримав свідоцтво про
шлюб в їхньому РАЦСі, після чого в
обласному управлінні юстиції, обміняв
таке, на свідоцтво серії ДІЗ -
міжнародного зразка, щоб зареєструвати
за кордоном, про це свідчать підписи
ОСОБА_1 в журналах отримання свідоцтв і
таке нічим не спростовано. Посилання
позивача на те, що в актовому записі
зазначений інший номер та серія
паспорта, пояснює тим, що в ОСОБА_1 був
інший паспорт. Щодо свідків ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, які вказують, що не були при
реєстрації шлюбу, то наявність свідків
на той час при реєстрації шлюбу
обов»язковою не була, це було виключно
по бажанню сторін, дані про свідків
записували з їх слів та не перевіряли
паспортні дані.

Свідок ОСОБА_8 рідна сестра
відповідачки ОСОБА_2 в судовому
засіданні пояснила, що з відповідачкою
перебуває в добрих відносинах,
останній раз спілкувалась з нею
наскільки пригадує минулого року. Про
те, що сестра одружилась з
громадянином Німеччини, зокрема з
ОСОБА_1 їй нічого не відомо, на весіллі
вона не була, як і небула свідком при
одруженні. Їй відомо, що сестра мала
намір будь-яким чином виїхати за
кордон. Не знає, як відповідач з
неповнолітньою дитиною виїхала до
Німеччини, однак вважає, що це
відбулось неправомірно. Свідчить за
правду.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши сторони по справі, свідків,
дослідивши зібрані докази, суд вважає,
що в задоволенні позову слід відмовити,
виходячи з наступного.

Згідно зі ст. ст. 3,4 ЦПК Укрїни кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом звернутись
до суду за захистом своїх порушених
невизнаних, або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Власник порушеного права може
скористатись не будь-яким, а конкретним
способом захисту свого права. Спосіб
захисту регламентує конкретні
цивільні правовідносини.

Загальний перелік таких способів
захисту цивільних прав та інтересів
передбачений ст. 16 ЦК і зокрема шляхом
визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 3 ЦК України,
загальними засадами цивільного
законодавства, серед іншого є свобода
договору, суть якої полягає зокрема і в
тому, що сторони є вільними у
визначенні умов договору, а згідно ч. 3
ст. 6 ЦК, сторони в договорі можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд. Сторони в договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо не вказано про це, а також у
разі якщо, обов»язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або
з суті відносин між сторонами. Таким
чином, свобода договору не має
абсолютного характеру. Договір має
відповідати імперативним приписам
цивільного законодавства і сторони
відступати від них не можуть.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних

чи юридичних осіб, поданим відповідно
до цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів
сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України
суди розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Це положення є одним із найважливіших
наслідків принципу змагальності. При
цьому, суд не може збирати докази за
власною ініціативою.

В судовому засіданні встановлено і
таке не заперечується сторонами, що
ОСОБА_1 в період з 1987р. по травень 1993р.
працював в групі німецьких
спеціалістів по будівництву об'єктів в
м. Стрию і проживав в с. Яблунівка
Стрийського району де в жовтні 1992 р.
познайомився з ОСОБА_2, з якою вони
періодично зустрічались.

Згідно запису акта про укладення
шлюбу № 139 від 21.04.1993р. видно, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Шенбрунн,
громадянин ФРН, німець, що проживав в
АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_2 виданий 24.09.1991р.
округ Любенштайн, розлучений згідно
рішення окружного суду м. Любенштайн
від 21.10.1987р. - одружився 21.04.1993р. з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2. про що було видано
відповідне свідоцтво серії НОМЕР_3.
Дані щодо особи ОСОБА_1, окрім серії та
номера паспорта повністю відповідають
тим, що зазначені в паспортах, які
долучив до матеріалів справи сам
позивач (а.с. 59, 120).

Відповідно до ст. 47 Кодексу про шлюб та
сім»ю України, позов про визнання шлюбу
недійсним може бути предявлений одним
з подружжя, прокурором і особами, права
яких порушено.

Згідно відповіді посольства ФРН від
17.02.2009р. вбачається, що перевірка
німецького закордонного паспорта
НОМЕР_2 виявила, що згаданий паспорт,
було видано швидше за все в м.
Любенштайн. При цьому мова йде про
короткостроковий (на це вказує
позначка «К» виданий терміном на 5
років) німецький закордонний паспорт.
Паспортний номер вказано не повністю.
Перевіркою встановлено, що в
паспортному відомстві м. Любенштайн не
існує документів про виготовлення
паспорта на ім»я ОСОБА_1. Крім того,
станом на 1991р. номер зазначеного
паспорта мусив би бути приблизно таким
НОМЕР_6. Таким чином, виходячи з
зазначеного, можна припустити, що в
паспорті, який було використано в 1993р.
для укладення шлюбу не все було
правильно і не все відповідало
дійсності(а.с. 72). Тобто в даній
відповіді, категорично не зазначено
про те, що такого паспорта в ОСОБА_1 не
могло бути, а по-друге, якщо у відповіді
зазначено, що в паспортному відомстві
м. Любенштайн не існує документів про
виготовлення паспорта на ім»я ОСОБА_1,
тоді чому в паспорті на ім»я ОСОБА_1
НОМЕР_4 від 2.05.1983, зазначено, що такий
виданий саме в Любенштайні (а.с. 62-63).

Як випливає з листа-відповіді
Міністерства Юстиції України від
5.06.2009р., за результатами проведеної
перевірки Головним управлінням
юстиції у Львівській області вказано,
що в архівах відділів реєстрації актів
цивільного стану м. Стрия Стрийського
міськрайонного та Головного управлінь
юстиції у Львівській області
зберігається актовий запис про шлюб №
139 ОСОБА_1 та ОСОБА_2, складений 21.04.1993р.
відділом запису актів громадянського
стану Стрийської районної та м. Стрий
державної адміністрації Львівської
області. На підтвердження реєстрації
шлюбу видано відповідне свідоцтво, про
що у книзі обліку оприбуткування та
витрачання бланків свідоцтв свідчить
підпис ОСОБА_1 (а.с. 121).

В повідомленні адміністративної
спілки
Пробстцелла-Легестен-Марктгьолітц від
13.03.2007р. зазначено, що ОСОБА_1 18.02.1993р.
подав у відділ РАГС Легестен/Тюр. Вальс,
тепер Пробстцелла, заяву на видачу
Свідоцтва про шлюбну правоздатність
нареченого з Німеччини для укладення
шлюбу за кордоном. Це свідоцтво про
шлюбну правоздатність було видано
ОСОБА_1 вірогідно 19.02.1993р. (а.с. 142). Дане
свідчить про те, що ОСОБА_1 мав намір
укласти шлюб за кордоном, хоча останній
заперечує, що саме з ОСОБА_2, однак не
вказує з ким саме.

Згідно довідки про членство та
медичне страхування страхової
компанії АОК Ост-Тюрінген на ім»я
ОСОБА_1 видно, що медична страхівка
надана ОСОБА_2 на період з

19.04.1993р., а також була дійсна для дочки
ОСОБА_9 з 19.04.1993р. (а.с. 149). Віза, по якій
відповідачка виїхала в ФРН, була видана
для воз»єднання сім»ї на прізвище
ОСОБА_2 і однієї дитини (а.с. 145-146).
Вказані документи могли бути видані
виключно зі згоди (за клопотанням)
ОСОБА_1, та свідчать про те, що в
Німеччину, сторони виїзджали саме як
сім»я.

Щодо посилань позивача на те, що в
журналі запису актів цивільного стану
в записі акту про укладення шлюбу № 139
від 21.04.1993 р. про укладення шлюбу між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 особами, що
засвідчують укладення шлюбу вказано
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які вподальшому
заперечили, що були свідками при
вказаній реєстрації шлюбу. То вказані
свідки в судовому засіданні не
допитувались, клопотань про їх виклик
та допит сторони по справі не заявляли.
Згідно п. 71 Інструкції № 22/5 від 29.12.1984р.
«Про порядок реєстрації актів
громадянського стану в Україні» чинної
на момент виникнення спірних
правовідносин, реєстрація шлюбу
провадиться в органах реєстрації актів
громадянського стану в присутності
осіб, які укладають шлюб, а також за їх
бажанням в присутності свідків,
родичів, знайомих. Тобто, наявність
свідків під час реєстрації шлюбу, не
була обов»язковою, а тому, з цих підстав
шлюб не може бути визнаний недійсним.

Посилання позивача на те, що
перевіривши по документах, 21.04.1993р. він
увесь день був на роботі і не міг
відлучатись, то такі документи до
матеріалів справи не долучені. Щодо
пояснень прораба ОСОБА_11, такі були
дані на прохання ОСОБА_1, по спливу
тривалого часу (більше десяти років),
вказана особа в якості свідка в суді
під присягою не допитувалась, а тому
такі пояснення не можуть бути
використані в якості доказу по справі.

Що стосується висновку
почеркознавчої експертизи № 3526 від
6.12.2010р., проведеної по кримінальній
справі за фактом підроблення підпису
ОСОБА_3, відповідно до якої було
встановлено, що підпис від імені
ОСОБА_1, розташований в графі 13 «підписи
осіб, які одружуються(дошлюбні
прізвища)» в розділі «Він» в записі
акта про укладення шлюбу № 139 від
21.04.1993р., виконаний не ОСОБА_1, а іншою
особою з наслідуванням його справжніх
підписів. Однак, як вбачається з самого
висновку в якості порівняльного
матеріалу в інститут були представлені
вільні зразки підписів ОСОБА_1 у
вигляді паспорта громадянина
Німеччини ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 виданого
в 2005р.; умовно вільні зразки почерку та
підписів ОСОБА_1 у вигляді протоколу
добровільної видачі від 2007р., пояснення
від 2007р., скарги від 2007р, постанови про
відбір зразків для експертного
дослідження від 2007р., відкриті листи
Президенту України від 2009р.,
довіреності від 2009р.; експериментальні
зразки почерку ОСОБА_1, тобто всі зразки
почерку та підписів ОСОБА_1 були
вчинені останнім як мінімум по спливу
10-15 років, після підпису вчиненого на
спірному актовому записі. Хоча такі
(зразки підпису) повинні бути
максимально наближені до дати вчинення
досліджуваного підпису (а.с. 21-25). Окрім
того, за наявності протилежного
висновку експертного дослідження від
11.07.2007р. № 57, яким були встановлені
численні співпадіння як загальних так
і індивідуальних ознак підпису ОСОБА_1
і що ці співпадіння є стійкими,
суттєвими та утворюють сукупність, яка
є достатньою для ймовірного
позитивного висновку про те, що підпис
від імені ОСОБА_1, в записі акта про
укладення шлюбу № 139 від 21.04.1993р.,
виконаний ймовірно ОСОБА_1. Незважаючи
на роз»яснення суду про заявлення
клопотання для призначення в справі
повторної експертизи, жодна з сторін
процесу таким своїм правом не
скористалась. А тому суд не може
визнати вищевказаний висновок
експерта, як належний та допустимий
доказ та покласти такий (висновок) в
основу свого рішення.

Також судом береться до уваги й те, що
згідно свідоцтв державної початкової
школи Легестен, виданих на ім»я ОСОБА_9,
за період з 1993 по 1996 роки, батьки
керівництвом школи ознайомлювались
під розписку про навчання дитини в
школі. Зокрема у вказаних свідоцтвах,
як уповноважений з виховання
зазначений ОСОБА_1 і в таких міститься
його підпис (а.с. 150-152).

Згідно договору-купівлі продажу за
реєстраційним № 767/1998, засвідченого
нотаріусом ОСОБА_10 у м. Заалфельд від
16.06.1998р. вбачається, що в якості
покупців по договору виступали ОСОБА_1
та ОСОБА_2, які діяли як подружжя (а.с.
167-171).

Відповідно до листа адвоката ОСОБА_1 на
ім»я ОСОБА_2 від 2.06.1999р., останній діючи
від імені свого довірителя закликає
адресата виконувати свій обов»язок
щодо утримання сім»ї згідно до п. 1360 ФЗ
(а.с. 173).

Вищевказаними письмовими доказами
(належним чином завірені копії, яких
містяться в матеріалах цивільної №
2-13/11 пр. № 2/1323/6/12, яка також
досліджувалась судом) беззаперечно
стверджується те, що сторони по справі
проживали разом як сім»я до 1999р., що
визнав й сам ОСОБА_1 під час розгляду
попередньої цивільної справи (протокол
судового засідання від 30.10.2006р.
цивільна справа № 2-2753/06).

Окрім того, рішенням дільничного суду
м. Заальфельд (за позовом ОСОБА_1)
11.01.2000р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
розірвано. Рішенням суду було
встановлено, що сторони 21.04.1993р. уклали
шлюб, після реєстрації шлюбу дружина
переїхала проживати у дім заявника в м.
Легестен і проживали там до розлучення
в березні 1999р.. Також в рішенні вказано,
що шлюб є дійсним та, що заявник ОСОБА_1
спочатку вказував, що уклав з
відповідачкою шлюб і просив його
розірвати (а.с. 124-128).

Рішенням Вищого земельного суду
Тюрінгії від 27.07.2006р., рішення
дільничного суду було скасовано, однак
з підстав того, що при розірванні шлюбу
не було вирішено питання майнового
характеру. Однак у вказаному рішенні
зазначено, що заявник ОСОБА_1 при подачі
заяви про розлучення виходив з того, що
21.04.1993р. при укладенні шлюбу в Україні
він був присутній і відбулось
правочинне укладення шлюбу. Укладення
шлюбу відбулось 21.04.1993р. о 11.30 год.,
церемонія тривала пів години. Після
цього заявник пішов знову на роботу.
Святкували лише ввечері 21.04.1993р. (а.с. 129
-138).

Відповідно до ст. 45 КпШС України, який
діяв на момент реєстрації шлюбу ОСОБА_1
з ОСОБА_2, шлюб може бути визнаний
недійсним в разі порушення умов,
встановлених статтями 15-17 цього
Кодексу, а також в разі реєстрації
шлюбу без наміру створити сім'ю
(фіктивний шлюб). Таким чином
законодавцем визначено вичерпний
перелік підстав та умов, за яких шлюб
може бути визнаний недійсним, жодна з
цих підстав під час розгляду справи в
суді не підтверджена. А навпаки
вищевказаними письмовими доказами
встановлено, що шлюб було
зареєстровано, цьому сприяло
волевиявлення сторін та намір створити
сім»ю, після реєстрації відповідач
ОСОБА_2 перейшла на прізвище чоловіка
ОСОБА_1.

Виходячи з вищенаведеного, оцінивши
представлені сторонами докази,
керуючись чинним законодавством, суд
приходить до висновку про надуманість
тверджень позивача про наявність
підстав для визнання шлюбу недійсним,
оскільки судом не встановлено при
розгляді справи вини відповідачів в
тому, що вони підробили запис акта про
укладення шлюбу і таких доказів не
надав суду і сама позивач. А навпаки
беззаперечно встановлено, що шлюб
сторонами укладався, позивач ОСОБА_1
отримав свідоцтво про шлюб, про що
свідчить його підпис в журналі на
видачу свідоцтв про шлюб (а.с. 196),
сторони проживали разом до 1999 р. як
сім»я, а тому в задоволенні позову слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу
Державної реєстрації актів цивільного
стану міста Стрия реєстраційної служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції у Львівській області, ОСОБА_2
про визнання шлюбу недійсним -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а у разі
якщо рішення було проголошено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н. М. Янів