АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1005/14
Справа № 638/9352/13-ц
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Івах
А.П.,

суддів - Ізмайлової
Г.Н., Пшенічної Л.В.,

при секретарі -
Курносовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 15 листопада 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до КП
«Харківські теплові мережі» про
поновлення порушеного права та
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Комунального підприємства
«Харківські теплові мережі» та просив
визнати незаконними нарахування сум КП
"Харківські теплові мережі" за опалення
місць загального користування за
період з 01.01.2008р. по 01.04.2008 р., а також
стягнути з КП "Харківські теплові
мережі" моральну шкоду у розмірі 5000,00
грн.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що в квітні 2004 року
провів за свій рахунок ремонт своєї
квартири, яку було залито через порив
батареї та стояків. З вини відповідача
14 грудня 2004 року позивач розрахувався з
КП «Харківські теплові мережі» в
повному обсязі, в замін ремонту в
квартирі за рахунок КП «Харківські
теплові мережі».

Рішенням Дзержинського районного
суду м. Харкова від 15 листопада 2013 року
в задоволені позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
скасувати і ухвалити нове, яким
задовольнити його позовні вимоги.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явилися, про поважність причини суду
не повідомили, тому справу судова
колегія розглядає, у відповідності до
положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України - за
відсутності сторін.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги посилається на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, що були заявлені
сторонами у суді першої інстанції,
дослідивши матеріали справи, судова
колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
питання:

- чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та яким доказами вони підтверджуються;

- чи є інші фактичні дані
(пропущення строку позовної давності
тощо), які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;

- які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Вимогам вказаного процесуального
закону рішення суду першої інстанції
відповідає.

Розглядом справи встановлено, що
ОСОБА_1 є споживачем комунальних
послуг, в період з 01.01.2008 року по 01.04.2008
року йому були нараховані кошти по
сплаті за опалення місць загального
користування.

Відповідачем надані суду докази на
підтвердження того факту, що
нарахування за опалення місць
загального користування за період з 01
січня 2008 року по 01 квітня 2008 року, у
зв'язку із застосуванням строків
позовної давності, були зняті з
особового рахунку позивача.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд виходив із недоведеності
позивачем своїх позовних вимог, що
наявні матеріали справи не містять
належних та допустимих доказів на
підтвердження обґрунтованості позову.

З висновком суду першої інстанції
судова колегія погоджується.

За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухваленні рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

На виконання вимог діючого
цивільно-процесуального законодавства
позивачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
своїх доводів про те, що КП «Харківські
теплові мережі» незаконно нарахували
надлишкову сплату за надання послуг.

Щодо позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди, то вони є похідними
від основного позову про визнання
незаконними нарахувань сум за опалення
місць загального користування за
період з 1 січня 2008 року по 01 квітня 2008
року.

Судом обґрунтовано відмовлено у
задоволенні позовних вимог і у цій
частині.

При цьому суд керувався положеннями
ст.. 1167 ЦК України та роз'ясненнями
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування маральної
(немайнової) шкоди» №4.

Відповідно до ст.. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовуються особою яка завдала, за
наявності її вини.

У п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»,
зазначається, що оскільки питання
відшкодування моральної шкоди
регулюється законодавчими актами,
введеними у дію в різні строки, суду
необхідно в кожній справі з'ясовувати
характер правовідносин сторін і
встановлювати, якими правовими нормами
вони регулюються, допускає відповідне
законодавство відшкодування моральної
шкоди при даному виді правовідносин,
коли набрав чинності законодавчий акт,
що визначає умови і порядок
відшкодування моральної шкоди в цих
випадках, та коли були вчинені дії,
якими заподіяно цю шкоду, відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача вини останнього в
її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Судова колегія вважає, що суд
першої інстанції, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатній і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, ухвалив законне рішення на
основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені у судовому засіданні.
Підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування рішення суду
судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314,
315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 15 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена в касаційному
порядку шляхом подачі скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -