Ухвалаіменем україни 16 квітня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Парінової І.К.,Гончара В.П.,Савченко
В.О.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя
особа - приватний нотаріус
Ужгородського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 про визнання недійсним
договору купівлі-продажу земельної
ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 17 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з зазначеним позовом, посилаючись
на те, що 16 жовтня 2010 року він із
ОСОБА_5 уклав шлюб, що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію шлюбу, виданого виконавчим
комітетом Кам'яницької сільської ради
Ужгородського району. Рішенням сесії
Ужгородської міської ради від 27 жовтня
2010 року № 1638 «Про надання земельних
ділянок» передано у власність ОСОБА_5
земельну ділянку площею 0,06 га,
кадастровий номер :45:001:0412, яка
розташована по АДРЕСА_1 для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд. На
підставі зазначеного рішення
ОСОБА_5 отримала державний акт про
право власності на земельну ділянку
сесії ЯЛ № 238718, виданий Ужгородською
міською радою 28 листопада
2011 року. 27 грудня 2011 року ОСОБА_5, від
імені якої по довіреності діяв
представник ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_7
придбала зазначену вище земельну
ділянку, за ціною 22 844 грн. Договір
купівлі-продажу посвідчено приватним
нотаріусом Ужгородського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 На момент
набуття у власність земельної ділянки
ОСОБА_5 перебувала з ним у
зареєстрованому шлюбі, який діє на
даний час. Посилаючись на те, що своєї
згоди на відчуження майна, що перебуває
у спільній сумісній власності подружжя
він не давав, у зв'язку з чим
оскаржуваний правочин є недійсним,
просив визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,06 га, кадастровий номер
:45:001:0412, яка розташована по
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5, від
імені якої по довіреності діяв
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчений
приватним нотаріусом Ужгородського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрований за № 1928.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 18
вересня 2013 року позов задоволено.
Визнано недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,06 га, кадастровий номер
:45:001:0412, яка розташована по
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5, від
імені якої по довіреності діяв
ОСОБА_6, та ОСОБА_7, посвідчений
приватним нотаріусом Ужгородського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрований за № 1928. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 17 грудня
2013 року рішення Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 18 вересня 2013 року
скасовано. Ухвалено нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, і залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й вбачається з матеріалів
справи, що рішення апеляційного суду
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, правильним є посилання на
Закон України від 11 січня 2011 року № 2913-VI
«Про внесення змін до ст. 61 СК України
щодо об'єктів права спільної сумісної
власності подружжя», який набрав
чинності 09 лютого 2011 року, оскільки
ОСОБА_5 спірну земельну ділянку
одержала у власність внаслідок
приватизації відповідно до рішення
сесії Ужгородської міської ради від 27
жовтня 2010 року № 1638 «Про надання
земельних ділянок».

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують та
зводяться до переоцінки доказів.

Оскільки зі змісту касаційної скарги
та оскаржуваного судового рішення не
вбачається порушення судом норм
процесуального права чи неправильного
застосування норм матеріального права,
колегія суддів вважає за необхідне
касаційну скаргу відхилити.

Керуючись статтями 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 17 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова В.П. ГончарВ.О. Савченко