АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/830/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19,27 Баранова О.І.
Доповідач в апеляційній інстанції
Ювшин В. І. РІШЕННЯ
31 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоЮвшин В. І. суддівГончар Н.
І. , Пономаренко В. В. при
секретаріБражнюк О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу представника ПАТ «Дельта Банк»
на рішення Катеринопільського
районного суду Черкаської області від
23 січня 2014 року по справі за позовом ПАТ
«Дельта Банк» до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним
в с т а н о в и л а :
Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, мотивуючи свої
вимоги тим, що 29.02.2008 р. між ПАТ «Дельта
Банк» (правонаступник ТОВ «Комерційний
Банк «Дельта» та ОСОБА_6 було укладено
договір на відкриття карткового
рахунку та обслуговування платіжної
картки. Згідно даного договору позивач
надав відповідачу кредит шляхом
відкриття карткового рахунку та
відкрив відновлювану відкличну
кредитну лінію на загальну суму 30 000
грн. з фактичним лімітом на день
укладення договору в розмірі 3000 грн.
Відповідач, ОСОБА_6 умови
кредитного договору належним чином не
виконувала, внаслідок чого станом на
16.09.2013 р. утворилася заборгованість в
сумі 2802,00 грн. яка складається: тіло
кредиту: 1672 грн; прострочене тіло
кредиту: 0,00 грн; заборгованість за
відсотками: 0,00 грн; заборгованість за
комісіями: 1130,00грн;
Представник ПАТ «Дельта Банк»
просив суд стягнути з ОСОБА_6 на користь
позивача заборгованість по кредитному
договору на загальну суму 2802,00 грн.
Рішенням Катеринопільського
районного суду Черкаської області від
23 січня 2014 року позов ПАТ «Дельта Банк»
задоволено частково. Стягнуто з
відповідача на користь ПАТ «Дельта
Банк» заборгованість за кредитним
договором в сумі 1130 грн.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням представник ПАТ «Дельта Банк»
подав апеляційну скаргу, вважаючи що
рішення суду першої інстанції ухвалено
з порушенням норм матеріального права
та просить скасувати рішення
Катеринопільського районного суду
Черкаської області від 23 січня 2014 року
і увалити нове рішення, яким заявлені
позовні вимоги представника ПАТ
«Дельта Банк» задовольнити в повному
обсязі.

Вислухавши учасників процесу,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в
п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про
судове рішення у цивільній справі",
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК
України, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність і
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не
повністю відповідає зазначеним
вимогам, оскільки не ґрунтується на
повному і об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи
в сукупності.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, суд першої інстанції
прийшов до висновку про те, що з часу
виникнення у позивача права на
звернення з позовом щодо стягнення
заборгованості за тілом кредиту сплив
встановлений ст.257 ЦК України строк
загальної позовної давності
тривалістю у три роки.

Проте погодитись з висновком суду
першої інстанції не є можливим.

Встановлено, що 29.02.2008 р. між ПАТ «Дельта
Банк» та ОСОБА_6 було укладено договір
на відкриття карткового рахунку та
обслуговування платіжної картки.
Згідно даного договору позивач надав
відповідачу кредит шляхом відкриття
карткового рахунку та відкрив
відновлювану відкличну кредитну лінію
на загальну суму 30 000 грн. з фактичним
лімітом на день укладення договору в
розмірі 3000 грн.

У відповідності до п. 1.3 кредитного
договору ПАТ «Дельта Банк» надав
Держателю кредитної лінії на загальну
суму 30 000 грн. та на день укладення
договору встановив ліміт кредитної
лінії на рахунку в сумі 3000 грн. Ліміт
кредитної лінії розраховується банком
самостійно і не може перевищувати
загальної суми кредитної лінії.

Також, було встановлено і це не
заперечувалося сторонами, що банк
самостійно один раз на місяць може
змінювати розмір кредитної лінії, при
цьому сторони погодили, що у даному
випадку додаткова угода до договору
про зміну ліміту кредитної лінії
сторонами не складається. Інформація
щодо зміни розміру кредитного ліміту
та строків уведення в дію зазначаються
у щомісячній виписці.

У відповідності до умов кредитного
договору, держатель картки
зобов'язаний щомісяця в строки
здійснювати погашення частини суми
заборгованості за кредитною лінією,
яка виникла за попередній звітний
місяць, а також здійснювати погашення в
повному обсязі за Овердрафтом, яка
виникла за попередній звітний місяць,
сплачувати всю суму процентів,
нарахованих за користування кредитною
лінією та/або Овердрафтом за
попередній звітний місяць, та на всю
суму пені, яка нарахована за попередній
звітний місяць у разі порушення
строків сплати заборгованості за
кредитною лінією та/або Овердрафтом та
процентів за користування кредитною
лінією та/або Овердрафтом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

При цьому в законодавстві визначаються
різні поняття як «строк дії договору»,
так і «строк (термін) виконання
зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України).
Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч. 1
ст. 530 ЦК України).

Як встановлено судом, останній платіж
з погашення кредиту ОСОБА_6 здійснила 30
травня 2013 року на суму 200 грн., що
підтверджено відомостями по операціях
карткового рахунку (а.с. 14, 44-47), після
чого перестала виконувати щомісячні
зобов'язання з погашення кредиту.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу. Сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові (ч. 4 ст.
267 ЦК України).

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після
переривання перебіг позовної
давності починається заново (чч. 1, 3
ст. 264 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання
не встановлено або визначено моментом
вимоги кредитора, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку. Для обчислення
позовної давності застосовуються
загальні положення про обчислення
строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК
України. При цьому початок перебігу
позовної давності пов'язується не
стільки зі строком дії (припинення дії)
договору, як з певними моментами
(фактами), які свідчать про порушення
прав особи (ст. 261 ЦК України).

Відповідно до пункту 1.4 кредитного
договору кредитування рахунку в межах
кредитної лінії здійснюється протягом
365 календарних днів. Кожна наступна
кредитна лінія надається після спливу
строку надання попередньої, на умовах,
погоджених сторонами у цьому договорі,
та не потребує підписання додаткових
угод. Ні одна із сторін договору не
подала у встановленому законом порядку
заяви про закриття кредитної лінії та
припинення договору, щорічно
пролонговуючи його на такий самий
термін.

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Повернення заборгованості за
кредитним договором включає в себе
зобов'язання позичальника здійснювати
повернення кредиту частинами
(щомісячними платежами) в розмірі та в
строки, визначені графіком повернення
кредиту та щомісячно сплачувати
проценти за користування кредитом, а
також встановлено відповідальність за
порушення графіку повернення кредиту
та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору (графіком
погашення кредиту) встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення.

Пунктами 4.3 та 4.4 Правил здійснення
операцій за кредитними рахунками,
відкритими фізичним особам також
визначено, що картка, що випускається
банком є його власністю. Держатель є
фізична особа, на ім'я якої випущена
картка. Строк дії картки зазначений на
лицьовій стороні картки. Дія картки
автоматично припиняється після
закінчення останнього дня строку дії,
зазначений на лицьовій стороні картки.
У разі наявності руху коштів на
картковому рахунку держателя протягом
останніх трьох місяців дії картки,
картка автоматично пере випускається
на той самий строк та діє на умовах,
визначених цим договором (а.с.56). Так як
то картковому рахунку відповідачки ще
в 2013 році здійснювались платежі, то дія
картки була пролонгована та строк її
дії в 2013 році був чинним. Так як
відповідно до правил користування
платіжною карткою, яка є складовою
кредитного договору, дія картки
пролонгована на 2-13 рік, то і строки
позовної давності позивачем не
пропущено ( правова позиція Верховного
Суду України, постанова від 19 березня
2014 року, справа №6-14 цс 14).

Таким чином, початок позовної давності
для стягнення нарахованих платежів
утвореної відповідачем заборгованості
необхідно обчислювати з моменту
(місяця, дня) невиконання позичальником
кожного із цих зобов'язань.

Отже, аналізуючи умови договору сторін
та зміст зазначених правових норм,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що у випадку неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, позовна давність за
вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Так як останній платіж, як вже
зазначалося вище, ОСОБА_6 здійснила 30
травня 2013 року і дана обставина
підтверджена наявними матеріалами
справи, тому строк позовної давності
звернення АТ «Дельта Банк» за захистом
своїх порушених прав до суду
розпочався саме 30 травня 2013 року.
Позивач звернувся до суду 04 грудня 2013
року, тому колегія суддів вважає, що
висновок районного суду про відмову в
частині стягнення заборгованості за
кредитом в розмірі 1672 грн. в зв'язку з
пропуском строку позовної давності не
є обгрунтованим і суд першої інстанції
неправильно застосував при вирішенні
спору норми матеріального права та не
звернув увагу на посилання позивача
про те, що позивач не пропустив строк
позовної давності за зверненням до
суду. Тому, такий висновок не є
обгрунтований та не ґрунтується на
вимогах чинного законодавства.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що доводи апеляційної скарги
є обгрунтованими і дають підстави для
зміни рішення суду та задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 316, ЦПК
України, колегія суддів судової палати,
-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ
«Дельта Банк» на рішення
Катеринопільського районного суду
Черкаської області від 23 січня 2014 року
задовольнити.

Рішення Катеринопільського районного
суду Черкаської області від 23 січня 2014
року змінити, скасувавши його в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
про стягнення заборгованості по тілу
кредиту в сумі 1672 гривни.

Стягнути з ОСОБА_6 (ІПН № НОМЕР_1) на
користь публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» ()
1672 гривни заборгованості за тілом
кредиту .

В іншій частині рішення
Катеринопільського районного суду
Черкаської області від 23 січня 2014 року
залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно після його
проголошення, але може бути оскаржене
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів, починаючи з дня
його проголошення.

Головуючий :

Судді :