АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3849/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Кудрявцева Т. О. Доповідач -
Петренко І.О. Категорія 53
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі
- Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 на рішення Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
18 грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємства
ОСОБА_3 про стягнення заробітної плати
та середнього заробітку за час
затримки розрахунку,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом та
просив ухвалити рішення, яким стягнути
з відповідача на його користь
заборгованість по виплаті заробітної
плати в сумі 57 870,67 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що між ним та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 був
укладений трудовий договір № 9
від 19.10.2012 року, який був зареєстрований
в Службі зайнятості Бабушкінського
району м.Дніпропетровська. Відповідно
до п.2.3. умов трудового договору
позивачем повинні були виконані роботи
фахівця з управління проектами та
програмами у сфері виробництва, а
відповідачем повинна бути здійснена
оплата праці позивача у розмірі 0,5
ставки від суми 1200,00 грн., тобто 600,00 грн.
на місяць. 11.06.2013 року позивач
звільнився з роботи за згодою сторін
згідно ч.1 ст.36 КЗпП. За весь період
роботи, тобто з 19.10.2012 року до 11.06.2013 року
йому не було здійснено відповідачем
жодної виплати заробітної плати, не
було здійснено її виплати і на день
його звернення до суду. Позивач
посилається на те, що загальна сума
заборгованості відповідача перед ним
становить 57 870,67 грн., з яких: 4 657,81 грн.
заборгованість по заробітній платі з
02.11.2012 по день звільнення 11.06.2013 року, 53
212,86 грн. - середній заробіток за час
затримки виплати зарплати за період з
02.11.2012 по 18.12.2013 року (дату розгляду
справи).

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 18 грудня
2013 року позовні вимоги ОСОБА_4
задоволено частково. Стягнути з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 заборгованість по
заробітній платі в розмірі 4657 грн. 81
коп., середній заробіток за час
затримки виплати заробітної плати в
розмірі 3798 грн. 10 коп., а всього 8477 грн. 91
коп. Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в
інтересах ОСОБА_3, просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів не
находить підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 19 жовтня 2012 року між
позивачем та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 був
укладений «Трудовий договір» № 9
між працівником і фізичною особою, яка
використовує найману працю, який був
зареєстрований в Бабушкінському
центрі зайнятості м.Дніпропетровська
та , про що був здійснений відповідний
запис в трудовій книжці позивача ( ар.
сп. 10,11).

Відповідно до п.1 договору цей договір
був укладений безстроково та на
невизначений строк. Згідно до п.2.3 умов
трудового договору позивачем повинні
були виконані роботи фахівця з
правління проектами та програмами у
сфері виробництва, а відповідачем
повинна бути здійснена оплата праці
позивача у розмірі 0,5 ставки від суми 1200
грн., тобто 600 грн. на місяць, але не
нижче законодавчо установленого
розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п.4, 5 договору час
виконання робіт установлюється один
тиждень з 08-00 до 12-00 год., вихідні дні -
неділя та понеділок.

Згідно до п.7 договору сторони
визначили, що при вирішенні питань, не
передбачених цим договором, сторони
керуються загальними нормами
законодавства про працю України.

11 червня 2013 року позивач звільнився з
роботи за згодою сторін згідно п.1 ст.36
КЗпП України, в зв'язку з чим вказаний
трудовий договір за заявою відповідача
був знятий з реєстрації у
Бабушкінському районному центрі
зайнятості м. Дніпропетровська .

В зв'язку з зазначеним позивач
звернувся до Територіальної державної
інспекції з питань праці у
Дніпропетровській області. ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська, прокуратури
Бабушкінського район м.
Дніпропетровська з заявою від 03 липня
2013 року, в якій просив встановити факт
порушення відповідачем законодавства
України в частині виплати йому
заробітної плати в період з 19 жовтня 2012
року.

Листом ДПІ у Бабушкінському районі м
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 16 серпня 2013 року № 18278/10/17-222
ОСОБА_4 був повідомлений про те, що ФОП
ОСОБА_3 при перевірці доводів,
викладених у заяві позивача, були
надані документи щодо його роботи, а
саме: Трудовий договір від 19 жовтня 2012
року № 9. Акти про явку ОСОБА_4 на
роботу у нетверезому стані від 22 січня
2013 та 29 березня 2013 року. Акти про його
відсутність на робочому місці від 30
квітня 2013р, 31 травня 2013р.,01 червня 2013 р.,
04 червня 2013 р. та від 05 червня 2013 р.;
повідомлення про звільнення ОСОБА_4 від
05 червня 2013 року; поштові документи до
повідомлення про звільнення ОСОБА_4 від
05 червня 2013 року: відомості на виплату
грошей за січень-червень 2013 р. та
листопад-грудень 2012 p.: платіжні
доручення щодо перерахування до
Державного бюджету єдиного
соціального внеску та податку на
доходи з фізичних осіб; довідка щодо
нарахування та виплати заробітної
плати ОСОБА_4 за відпрацьований час;
заява від 05 червня 2013 року до
Бабушкінського районного центру
зайнятості з проханням зняти з
реєстрації вказаний трудовий договір:
табеля обліку використання робочого
часу, картки 66.1.

Також даним листом позивач
повідомлявся про те, що 14 серпня 2013 року
ФОП ОСОБА_3 у письмових поясненнях
зазначив, що відомості на видачу грошей
за період 2012-2013 p.p. були втрачені в
міському транспорті та їх відновити не
вдалось.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
оплату праці», ст. 94 КЗпП України
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

У відповідності до ч.1 ст.116 КЗпП України
при звільненні працівника виплата всіх
сум. що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник у день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Згідно до ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника, або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені у ст. 116 КЗпП України,
підприємство повинно виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач в період з 19 жовтня 2012 року по
день звільнення отримував у
відповідача обумовлену трудовим
договором заробітну плату, в тому числі
у встановленому порядку за зазначеними
відомостями ніякими доказами не
підтверджені.

Крім цього, посилання відповідача на
втрату таких відомостей, а також на те,
що позивач неодноразово з'являвся на
робочому місці в нетверезому стані, не
є підставою для відмови позивачеві у
задоволенні позовних вимог про
стягнення заборгованості зі сплати
заробітної плати, крім того, як
встановлено судом, позивач звільнений
з роботи за угодою сторін відповідно до
п.1 ст.36 КЗпП України, а не в зв'язку з
порушенням трудової дисципліни.

Крім того, є необґрунтованими
посилання представника відповідача на
те, що перевіркою звернення позивача
ДПІ у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська не було встановлено
порушень відповідачем законодавства
про виплату заробітної плати, оскільки
відповідно до вищезазначеного листа
від 16 серпня 2013 року № 18278/10/17-222 ОСОБА_4
був повідомлений про відсутність
порушень з боку ФОП ОСОБА_3 чинного
податкового законодавства щодо сплати
податків з доходів фізичних осіб та
єдиного соціального внеску, а з питань
виплати заробітної плати позивачеві
для захисту своїх прав рекомендовано
звернутися до суду.

Виходячи з наведеного, суд першої
інстанції вірно дійшов висновку про те,
що з відповідача на користь ОСОБА_4
слід стягнути заборгованість по
заробітній платі за період з 19 жовтня
2012 року по день звільнення 11 червня 2013
року в сумі 4657 грн. 81 коп. та середній
заробіток за час затримки виплати
заробітної плати в розмірі 3798 грн. 10
коп.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Перевіривши справу в повному об'ємі,
судова колегія приходить до висновку
про обґрунтованість висновків суду та
безпідставності приведених в
апеляційній скарзі доводів. Керуючись
ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 ,в інтересах
ОСОБА_3, - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 18 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: