У х в а л а

26 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Ступак О.В.,

Коротуна В.М., Штелик С.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 06 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до приватного
сільськогосподарського підприємства
«Едельвейс» про визнання договору
оренди земельних ділянок недійсними,
зобов'язання вчинити дії,

встановила:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що йому на праві приватної
власності належить земельна ділянка
площею 13,843 га, яка розташована на
території Розилюксембурзької
сільської ради Широківського району
Дніпропетровської області.

25 грудня 2009 року між ОСОБА_3 та
приватного сільськогосподарського
підприємства «Едельвейс» (далі ‒? ПСП
«Едельвейс») укладено договір оренди
землі площею 9,141 га, який 18 квітня 2012
року зареєстрований у відділі
Держкомзему у Широківському районі
Дніпропетровської області за №
00340.

25 грудня 2009 року між ОСОБА_3 та ПСП
«Едельвейс» укладено договір оренди
землі площею 4,7020 га, який 18 квітня 2012
року був зареєстрований у відділі
Держкомзему у Широківському районі
Дніпропетровської області за №
00339.

Укладені договори оренди земельних
ділянок не відповідають вимогам
законодавства, оскільки у них не
визначено місце розташування об'єкту
оренди; не визначений спосіб внесення
орендарем орендної плати; сторонами не
визначено умови збереження стану
об'єкта оренди, земельної ділянки;
відсутні умови передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки.

У зв'язку з цим позивач просив суд
визнати укладені 25 грудня 2009
році між ОСОБА_3 та ПСП «Едельвейс»
договори оренди землі площею 9,141 га та
4,702 га, що розташовані на території
Розилюксембурзької сільської ради
Широківського району
Дніпропетровської області та передані
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
які 18 квітня 2012 року були зареєстровані
у відділі Держкомзему у Широківському
районі Дніпропетровської області за №
00340 та за № 00339 недійсними; та
зобов'язати відповідача повернути
ОСОБА_3 належні йому земельні ділянки
площею 9,141 га та 4,702 га.

Рішенням Широківського районного суду
Дніпропетровської області від 09
вересня 2013 року позов задоволено
частково. Визнано недійсним договір
оренди землі від 25 грудня 2009 року,
укладений між ОСОБА_3 та ПСП
«Едельвейс», внесений до Державного
реєстру земель 18 квітня 2012 року за
№ 00340. Визнано недійсним договір
оренди землі від 25 грудня 2009 року,
укладений між ОСОБА_3 та ПСП
«Едельвейс», внесений до Державного
реєстру земель 18 квітня 2012 року за
№ 00339.В іншій частині
позовних вимог відмовлено. Стягнуто з
ПСП «Едельвейс» на користь позивача
судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області
від 28 листопада 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову в
позові. Вирішено питання судового
збору.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 06 лютого 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 28 листопада 2013 року
залишено без змін.

У травні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 06 лютого 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме: ч. 2 ст.
115, ч. 1 ст. 576, ст. 177 ЦК України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник посилається
на:

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» судовими рішеннями, на які
заявник посилається на підтвердження
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК,
можуть бути рішення:

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ;

Вищого адміністративного суду України;

Вищого господарського суду України;

Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України, ухвалені як
судом касаційної інстанції;

Апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року №
697-V.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Отже, постанови Верховного Суду
України від 04 квітня та 18 липня 2012 року
не можуть бути підставою неоднаковості
застосування норм матеріального права,
оскільки винесені не в результаті
перегляду справи в касаційному
порядку.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 359 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до приватного сільськогосподарського
підприємства «Едельвейс» про визнання
договору оренди земельних ділянок
недійсними, зобов'язання вчинити дії,
за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 06 лютого 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

О.В. Ступак

С.П. Штелик