Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1315/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Кучеренко О. П.
Спори, що виникають із сімейних
правовідносин Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

29.04.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді: Кодрула М.А.

суддів Кіселика С.А.,
Чорнобривець О.С.

при секретарі: Задирака Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа опікунська рада при
Помічнянському виконкомі міської ради
Добровеличківського району
Кіровоградської області про усунення
перешкод щодо участі батька у
вихованні дитини, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області від 18 березня
2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся
в суд із позовом до ОСОБА_3, третя особа
опікунська рада при Помічнянському
виконкомі міської ради
Добровеличківського району
Кіровоградської області про усунення
перешкод щодо участі батька у
вихованні дитини. На обґрунтування
позовних вимог позивач вказав, що з 05
грудня 2008 року по 18 вересня 2013 року
перебував з відповідачкою в
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розлучення дитина залишилась
проживати з матір'ю, однак та продовжує
чинити йому перешкоди у спілкуванні з
сином навіть після наданого органом
опіки і піклування дозволу і
визначеного порядку спілкування. Крім
того, зазначив, що сплачує щомісячно
аліменти на утримання сина в розмірі 1/3
частки заробітної плати. Оскільки в
добровільному порядку спір з
відповідачкою вирішити не можливо,
просив зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
перешкоди позивачу у спілкуванні з
сином ОСОБА_4, надати йому зустрічі з
сином двічі на тиждень з 15 до 18 години
в робочий день та з 9 години до 18 години
у вихідний день позивача.

Рішенням Добровеличківського
районного суду Кіровоградської
області від 18 березня 2014 року позов
задоволено.

ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, зокрема, що суд не перевірив
правомірність дій органу місцевого
самоврядування та розглянув справу без
представника даного органу, не
врахував, що позивач своєю поведінкою і
відношенням до сім"ї негативно впливає
на виховання сина.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 157
Сімейного кодексу України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому із батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвитку дитини.

Оскільки батьками не досягнуто
згоди про порядок виховання дитини та
спілкування з нею, опікунською радою
при Помічнянському виконкомі міської
ради Добровеличківського району
Кіровоградської області винесено
рішення № 07 від 18.11.2013 року, яким було
рекомендовано матері ОСОБА_3 не
забороняти батькові ОСОБА_2 брати
участь у вихованні малолітнього сина
ОСОБА_4 та встановлено термін
особистого спілкування ОСОБА_2 з
малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 2
рази на тиждень (враховуючи характер
роботи) : в будні дні - забирати сина з
дитячого садка після сну і до 19.30; у
вихідні дні з 10.00 до 18.00 год. (а.с.16).

Постановляючи рішення, суд першої
інстанції керувався тим, що
відповідачка безпідставно перешкоджає
позивачеві спілкуватись з
малолітньою дитиною, не виконує
рішення органу опіки і піклування,
прийняте за заявою ОСОБА_2

Обґрунтування правового
висновку, покладеного в основу рішення,
відповідає матеріалам справи,
узгоджується з нормами ст. 157 та ст. 159
Сімейного кодексу України, якою
встановлено право того батьків, хто
проживає окремо від дитини, на
звернення до суду з позовом про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновку суду.
Відповідач не надала доказів, які
підтверджували б її доводи про
негативний вплив позивача на сина,
порушення його інтересів, а обставини,
на які посилається в апеляційній
скарзі, не можуть бути достатніми для
відмови позивачу спілкуватись з
малолітнім сином та брати участь у його
вихованні у спосіб, визначений судом.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини справи, надані
сторонами докази, правильно визначив
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює та прийшов до
правильного висновку, що позовні
вимоги є доведеними, а тому підлягають
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про
невідповідність висновків суду
обставинам справи або неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Разом з тим колегія суддів відзначає,
що виходячи із інтересів дитини
сторони по справі, як батько та мати
дитини, повинні відповідально
ставитися до виконання рішення суду
та попередньо погоджувати (уточнювати)
між собою конкретний день, час та місце
побачення ОСОБА_2 з сином з урахуванням
можливостей та інтересів кожного з них.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Добровеличківського
районного суду Кіровоградської
області від 18 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає чинності з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: