АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1381/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1425/14
Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В.
Доповідач Дряниця Ю. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді : Дряниці Ю.В.

Суддів: Обідіної О.І.,
Пилипчук Л.І.,

при секретарі : Ткаченко
Т.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Київського районного суду м.
Полтави від 28 березня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Полтавської
міської ради про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду
Полтавської області Дряниці Ю.В., -

в с т а н о в и л а :

В березні 2014 року позивач звернулася до
місцевого суду з позовом до
відповідача про визнання за нею права
власності на ? частину квартири за
номером АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за заповітом після ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, який
згідно заповіту від 07.11.2011 року
заповідав їй все належне йому майно.
Позивач подала заяву про прийняття
спадщини та 27 листопада 2013 року
отримала свідоцтво про право власності
на спадщину за заповітом на 3/4 частини
квартири. На іншу 1/4 частину нотаріус
відмовив у видачі свідоцтва,
посилаючись на те, що ОСОБА_5 є
спадкоємцем за правом представлення
після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6
Позивач вважає, що ОСОБА_5 не має права
спадкування за представленням,
оскільки в 2002 році виїхав разом зі
своєю матір'ю на постійне місце
проживання до Ізраїлю після того, як
його батько ОСОБА_7 (син померлих ОСОБА_6
та ОСОБА_4) відмовився від батьківства.
Окрім того, вважає, що право
спадкування в онука втрачено також
тому, що він після досягнення
повноліття ніякої допомоги
спадкодавцеві не надавав та, окрім
того, з заявою про прийняття спадщини
не звертався.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 28 березня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
рішення місцевого суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити позов.
Вважає, що матеріали справи містять
достатньо доказів на підтвердження
позовних вимог, однак судом невірно
дано їм оцінку. Вважає, що судом було
порушено норми матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи,
з'ясувавши межі апеляційного
оскарження, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з підстав, визначених ст.308 ЦПК України.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно свідоцтва про право власності
на житло , яке видано відділом
приватизації житла ДК ЖЕП
«Будівельник» від 10 грудня 2004 року,
квартира АДРЕСА_1 належала на праві
приватної спільної часткової
власності ОСОБА_4 - 1/3 частина, ОСОБА_6 -
1/3 частина, ОСОБА_7 - 1/3 частина. Право
власності було зареєстровано в ПП ПБТІ
«Інвентаризатор».

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом від 16 серпня 2011 року,
спадкоємцями майна померлого ОСОБА_7, є
батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_6 Кожен
отримав свідоцтво про право на
спадщину по 1/6 частині.

Таким чином, після смерті ОСОБА_7
власниками квартири були ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 в рівних частках по 1/2 частині.
Відповідні зміни були внесені до
технічного паспорту на квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6. Після її
смерті спадкова справа не
відкривалася.

07 листопада 2011 року ОСОБА_4 склав
заповіт, відповідно до якого все
належне йому майно заповів ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за заповітом від 27 листопада 2013 року
ОСОБА_1 є власником 3/4 частини квартири
АДРЕСА_1.

Постановою від 27 листопада 2013 року про
відмову у видачі свідоцтва про право
на спадщину за заповітом, ОСОБА_1
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на 1/4
частку квартири посилаючись на те, що
на 1/4 частку даної квартири, що належала
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, має
право на спадщину за правом
представлення її онук ОСОБА_5.

Згідно свідоцтва про народження,
ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3, його
батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_9. Відповідно
до довідки виданої ТОВ «Управлінська
житлова компанія» ОСОБА_5
зареєстрований з ІНФОРМАЦІЯ_3 в
спірній квартирі.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції з'ясувавши всі обставини по
справі та норми законодавства, що
регулюють вирішення даного спору,
вірно дійшов висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню, з
наступних підстав.

Нотаріусом в межах його компетенції
були вчинені дії по встановленню факту
родинних відносин ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і
ОСОБА_4. З отриманої інформації
нотаріусом було встановлено факт
родинних відносин вказаних вище осіб.
Також, було встановлено, що спадкова
справа після смерті ОСОБА_6 не
відкривалася.

Відмовляючи у видачі свідоцтва про
право на спадщину на 1/4 частину спірної
квартири, нотаріус виходив з того, що у
відповідності до ст..ст. 1266, 1268 ЦК
України та п.п.3.22. п.3 глави 10 розділу ІІ
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затв. Наказом
Мінюста України 22.02.2012р. за № 296/5, право
на спадщину після смерті ОСОБА_6 має
також онук - ОСОБА_5.

Доводи позивача про те, що померлий
ОСОБА_7 за життя відмовився від
батьківства відносно сина ОСОБА_5 не
підтверджені належними та допустимими
доказами та в повній мірі
спростовуються встановленими
обставинами і матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України
внуки, правнуки спадкодавця спадкують
ту частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові, бабі,
дідові, якби вони були живими на час
відкриття спадщини.

Окрім того, колегія суддів звертає
увагу на те, що постанова нотаріуса від
27.11.2013 року не була оскаржена у
встановленому законом порядку.

Враховуючи межі заявлених позовних
вимог, колегія суддів не бере до уваги
доводи позивача про те, що онук
померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_6 втратив
право на спадкування, оскільки будучи
вже повнолітнім не надавав допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік
та хворобу був у безпорадному стані.

Особа може бути усунута від права на
спадкування за законом за рішенням
суду, якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані (ч. 5 ст. 1224 ЦК
України).

Будь-які належні та допустимі докази
тому, що онук ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був у
встановленому законом порядку
усунутий від права на спадкування,
позивачем не надано та матеріали
справи не містять.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень та
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Враховуючи фактичні обставини справи,
а також те, що ОСОБА_5 був вивезений
матір'ю на постійне місце проживання за
кордон будучи малолітнім, проживання
його за межами України, те, що він не
усунутий у встановленому законом
порядку від спадкування, колегія
суддів вважає, що відсутні підстави
визнання права власності на 1/4 частину
спірної квартири за ОСОБА_1

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновки місцевого суду ґрунтуються на
законі та зроблені на підставі повного,
всебічного та об'єктивного дослідження
наданих сторонами доказів, доводів та
заперечень сторін, яким судом дана
відповідна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги щодо
невірного застосування місцевим судом
норм матеріального права не
заслуговують на увагу. Відповідно до
ст. 11 ЦПК України зміст, аналіз підстав
та предмету заявленого позову свідчить
про розгляд справи судом першої
інстанції з дотриманням принципу
диспозитивності. Оцінка доказів судом
проведена вірно з дотриманням норм
статті 212 ЦПК України.

Апеляційна скарга не містить нових
фактів чи засобів доказування, які б
спростували висновки суду першої
інстанції. Наведені в апеляційній
скарзі доводи фактично зводяться до
переоцінки доказів, незгоди апелянта з
висновками суду першої інстанції та з
їх оцінкою, а тому не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
місцевим судом норм матеріального і
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи. Тлумачення норм
матеріального права апелянтом
проведено поверхово без повного та
системного аналізу.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів приходить до висновку,
що при вирішенні спору по суті місцевим
судом були вірно враховані та
застосовані норми матеріального права,
а також правильно встановлені фактичні
обставини по справі та їм дано належну
правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 28 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий: (підпис)
Дряниця Ю.В.

Судді: (підпис)
Обідіна О.І.

(підпис)
Пилипчук Л.І.

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Дряниця Ю.В.