У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Кіровоградської області до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, про знесення об'єкту
будівництва, за касаційною скаргою
ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_1, на
рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області 13 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської
області від 04 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Кіровоградській області звернулась до
суду із зазначеним позовом посилаючись
на те, що в ході перевірки дотримання
вимог містобудівного законодавства
встановлено факт виконання
будівельних робіт, а саме самовільне
будівництво двоповерхової надбудови
до квартири АДРЕСА_1, відповідачем
ОСОБА_1, без зареєстрованої інспекцією
декларації про початок виконання
будівельних робіт, що є грубим
порушенням ст. 36 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

Відповідачу неодноразово видавались
приписи направлені на добровільне
усунення виявлених порушень, однак
будівництво припинено не було.

З урахуванням викладеного позивач
просив суд зобов'язати відповідачів
знести об'єкт самовільного
будівництва, а саме прибудову до
квартири АДРЕСА_1.

Прокурор, який під час розгляду вступив
у справу на стороні позивача, підтримав
позовні вимоги та зазначив, що
відповідачами були грубо порушені
вимоги ст.ст. 35-37 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
щодо здійснення самочинно будівельних
робіт - двоповерхової прибудови площею
200 кв. м до квартири АДРЕСА_1. Відповідач
ОСОБА_1 у 2009 році за вказані
правопорушення правил містобудування
притягувався до адміністративної
відповідальності, вину свою визнавав
та сплатив накладений штраф. Так як
відповідачі не виконали приписи
позивача, прокурор вважає, що позовні
вимоги необхідно задовольнити та
зобов'язати відповідачів за власний
рахунок знести самочинно побудований
об'єкт нерухомості площею 200 кв. м
прибудови до квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 13 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області від 04 лютого 2014 року, позовні
вимоги задоволено. Зобов'язано ОСОБА_1
та ОСОБА_2 за власний рахунок знести
самочинно побудований об'єкт
нерухомості - прибудову до квартири
АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судових рішень
судів попередніх інстанцій із
ухваленням нового рішення, яким
відмовити у задоволенні позову,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що підстави для
скасування судових рішень суду першої
та апеляційної інстанцій відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що відповідачі без
відповідної дозвільної документації
здійснили прибудову, яка порушує права
третіх осіб та суперечить
встановленими законодавством
будівельним нормам, з огляду на що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають здійснити
знесення самочинно збудованого об'єкта
нерухомості.

Доводи касаційної скарги, перевірені
вивченням матеріалів справи, висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують та не дають підстав
вважати, що при розгляді справи було
неправильно застосовано норми
матеріального права або порушено норми
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК
України, за наслідками розгляду
касаційної скарги суд касаційної
інстанції має право постановити ухвалу
про відхилення касаційної скарги і
залишення судового рішення без змін,
оскільки судом першої та апеляційної
інстанцій не було допущено
неправильного застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст.
332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в
інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області 13 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської
області від 04 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
М.І. Наумчук