ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________
Справа №2-756/471/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

25 квітня 2014 року Оболонський районний
суд м. Києва, в складі:

Головуючого судді Диби
О.В.

За участю секретаря
Підгородецька О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції у м.
Києві, треті особи: ОСОБА_2, Публічне
акціонерне товариство «Унікредит
Банк» про виключення майна з акту опису
й арешту , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із позовом до
відповідача про виключення майна з
акту опису й арешту квартири АДРЕСА_1
посилаючись на те, що державний
виконавець провів опис та арешт майна
позивача з порушенням норм чинного
законодавства, оскільки боржником за
виконавчим документом на підставі
якого, було проведено такі діє є гр.
ОСОБА_2, а не позивач. Зазначав, що його
право власності зареєстроване в БТІ м.
Києва, і фактично, гр. ОСОБА_2 власником
вказаної квартири не є. Тому просив
зобов'язати відповідача не чинити
позивачу перешкоди у користуванні
квартирою та виключити її з акту опису
й арешту майна від 05.09.2013 року.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги та пояснив, що згідно
реєстраційного посвідчення №022349
квартира є власністю позивача та була
придбана ним на підставі договору
купівлі - продажу нерухомого майна від
27.06.2006 року. Сам факт того, що 29.08.2008 року
позивач на підставі нотаріально
посвідченого договору купівлі -
продажу квартири продав квартиру
ОСОБА_2, яка виступила предметом
іпотеки на підставі іпотечного
договору укладеного між ТОВ «УніКредит
Банк» та ОСОБА_2 від 29.08.2008 року не
свідчить про перехід права власності
на квартиру від позивача до ОСОБА_2,
оскільки таке право власності на
нерухоме майно, у встановленому
законом порядку не було зареєстроване
за ним. Проти заочного розгляду справи
та ухвалення заочного рішення не
заперечував.

Представник відповідача та треті особи
в судове засідання не з'явилися, про час
та місце розгляду справи судом
повідомлялися.

Керуючись ст. 224 ЦПК України суд
приходить до висновку про можливість
проведення заочного розгляду справи,
та за результатами розгляду ухвалення
заочного рішення.

Вислухавши пояснення представника
позивача, повно та всебічно дослідивши
наявні в матеріалах справи докази у їх
сукупності, суд вважає встановленими
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи,
05.09.2013 року державним виконавцем ВДВС
Оболонського РУЮ у м. Києві було
проведено опис й арешт квартири
АДРЕСА_1 - к на примусове виконання
виконавчого листа №2-10377 від 03.10.2011 року
виданого Луцьким міськрайонним судом
Волинської обл. про стягнення з ОСОБА_2
на користь ПАТ «УніКредит Банк» боргу.

Позивач стверджує, що квартира є його
власністю, що підтверджується
реєстраційним посвідченням №022349
виданим Київським міським бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна від 07.07.2006 року,
договором купівлі - продажу нерухомого
майна від 27.06.2006 року та листом БТІ м.
Києва від 31.01.2014 року.

За таких обставин позивач вважає, що
державний виконавець не мав права
вчиняти виконавчі дії щодо майна, яке
не є власністю боржника, оскільки таке
право власності у встановленому
порядку ним не зареєстроване. Тому його
позовні вимоги є правомірними та
підлягають задоволенню.

Із вказаними твердженнями позивача,
суд погодитися не може виходячи із
наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та
не заперечується представником
позивача, позивач продав належну йому
квартиру ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі - продажу квартири, посвідченим
29.08.2008 року приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_3

На підставі іпотечного договору
№MRTG-42/S від 29.08.2008 року укладеного
між ТОВ «УніКредит Банк» та ОСОБА_2
квартира є предметом іпотеки в рахунок
забезпечення зобов'язання за договором
про іпотечний кредит №MRTG-42 від
29.08.2008 року.

У зв'язку із посвідченням
вищенаведеного іпотечного договору
приватним нотаріусом було вчинено
заборону на відчуження квартири, яка
належить ОСОБА_2, до припинення
договору іпотеки.

06.12.2010 року рішенням Луцького
міськрайонного суду Волинської обл.
було солідарно стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ВАТ «УніКредит Банк» 2 559 090,90
грн. заборгованості за кредитним
договором №MRTG-42 від 29.08.2008 року.

На підставі вищенаведеного рішення
суду ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві
було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження від 10.02.2012 року
в рамках виконання якого, й було
проведено опис й арешт квартири.

Судом встановлено, що на момент
розгляду справи договір купівлі -
продажу квартири укладений між
позивачем та ОСОБА_2, посвідченим 29.08.2008
року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_3
є дійсним. Дана обставина не
заперечувалася представником
позивача.

На підставі іпотечного договору
№MRTG-42/S від 29.08.2008 року укладеного
між ТОВ «УніКредит Банк» та ОСОБА_2
квартира є предметом іпотеки в рахунок
забезпечення зобов'язання за договором
про іпотечний кредит №MRTG-42 від
29.08.2008 року та який на момент розгляду
справи є дійсним. Зазначена обставина
також не заперечувалася представником
позивача.

Єдиною підставою для задоволення
позовних вимог позивач вказує те, що
ОСОБА_2 не зареєстрував своє право
власності на квартиру у встановленому
законом порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Таким чином позивач, укладаючи договір
купівлі - продажу квартири з ОСОБА_2,
реалізував своє право на відчуження
свого майна у встановленому законом
порядку і позбавив себе можливості
вільно володіти, користуватися та
розпоряджатися ним.

Вказаний договір купівлі - продажу
квартири, повинен був бути
зареєстрований у встановленому
законом порядку саме ОСОБА_2 з метою
вільного володіння, користування та
розпорядження квартирою і можливої
реалізації ним свого права власності
на неї.

Чинне законодавство України не містить
зобов'язання нового власника
нерухомого майна реєструвати
правочини про набуття права власності
на нього, оскільки це є його правом.

За таких обставин, враховуючи
відчуження позивачем свого права
власності на квартиру, суд не вбачає в
діях відповідача порушень норм чинного
законодавства України, тому підстав
для задоволення позовних вимог немає.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 328, 334 ЦК України, ст. ст. 10, 57-61,79,88,
208 - 209, 212-215, 218, 224 - 226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Відділу Державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції у м. Києві, треті особи: ОСОБА_2,
Публічне акціонерне товариство
«Унікредит Банк» про виключення майна
з акту опису й арешту - відмовити;

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подано відповідачем протягом
десяти днів з дня отримання його копії
до Оболонського районного суду м.
Києва;

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду м.
Києва протягом 10 днів з дня його
проголошення через Оболонський
районний суд м. Києва. У разі якщо особи,
які беруть участь у справі не були
присутні під час ухвалення рішення,
апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з моменту
його отримання.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його апеляційне
оскарження

Суддя
О.В. Диба