Справа № 2/489/1067/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 квітня 2014 року Ленінський районний
суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Комунального
житлово-експлуатаційного
підприємства Центрального району м.
Миколаєва про стягнення
заборгованості по виплаті заробітної
плати та компенсації за невикористану
відпустку, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А
Н О В И В:

В березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Комунального
житлово-експлуатаційного
підприємства Центрального району м.
Миколаєва про стягнення
заборгованості по виплаті заробітної
плати та компенсації за невикористану
відпустку, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивачка вказує на те, що вона,
ОСОБА_1., з 2 липня 2003 року працювала
бухгалтером з експлуатаційних
видатків у Комунальному
житлово-експлуатаційному
підприємстві Центрального району м.
Миколаєва.

Наказом від 12 вересня 2013 року вона
була звільнена за згодою сторін з
компенсацією за не використану щорічну
відпустку 68 днів.

Проте розрахунок на день звільнення
відповідач не здійснив. Заборгованість
з виплати заробітної плати складає
14232 грн. 40 коп., що складається з
заборгованості по заробітній платі за
червень-вересень 2013 року в розмірі 6272
грн. 35 коп. та компенсації за
невикористану відпустку в розмірі 7960
грн. 05 коп.. Однак відповідач частково
сплатив борг в сумі 1329 грн. 18 коп..
Відповідно залишок невиплаченого
боргу складає 12903 грн. 22 коп.

Оскільки відповідач не виплатив їй
нараховану заробітну плату в день
звільнення, з відповідача підлягає
стягненню середній заробіток за час
затримки розрахунку в сумі 21448 грн. 56
коп.

Посилаючись на викладене, просила суд
стягнути з відповідача на її користь
12903 грн. 22 коп. заборгованості по
виплаті заробітної плати та
компенсації за не використану
відпустку, 21448 грн. 56 коп. середнього
заробітку за час затримки розрахунку.

В подальшому позивачка позовні вимоги
уточнила, просила суд стягнути на її
користь 12190 грн. 88 коп. заборгованості
по виплаті заробітної плати та
компенсації за не використану
відпустку, 27216 грн. 24 коп. середнього
заробітку за час затримки розрахунку.

В судове засідання сторони не
з'явилися, про час і місце судового
розгляду повідомлені судом належним
чином.

В судовому засіданні 15 квітня 2014
року представник позивача уточнені
позовні вимоги підтримав, просив
позов задовольнити.

Представник відповідача вказувала на
те, що на теперішній час позивачка
знову працює в КЖЕП Центрального
району, заборгованість їй не виплачена.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши
в сукупності надані докази, судом
встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1 з 2 липня 2003 року працювала
бухгалтером з експлуатаційних
видатків у Комунальному
житлово-експлуатаційному
підприємстві Центрального району м.
Миколаєва.

Наказом № 18/к від 12 вересня 2013 року
вона була звільнена за згодою сторін
на підставі п.1 ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП
України власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний в день звільнення
провести з працівником повний
розрахунок у строки, зазначені в ст. 116
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належить йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України визначено,
що в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівнику сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплати працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

За правилами статті 83 КЗпП та статті 24
Закону «Про відпустки» у разі
звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі не використані ним дні щорічної
відпустки.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24 грудня 1999 р. «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» при визначенні розміру
такого відшкодування необхідно
враховувати розмір спірної суми,
істотність цієї частки порівняно із
середнім заробітком працівника та інші
обставини справи.

Згідно довідки № 395 від 18 вересня 2013
року, виданої КЖЕП Центрального
району, заборгованість по заробітній
платі ОСОБА_1 за червень 2013 року -
вересень 2013 року складає 14232 грн. 40 коп..

Однак, в порушення зазначених норм
трудового законодавства, у день
звільнення відповідач не провів з
позивачкою повний розрахунок.

Так, згідно довідки КЖЕП
Центрального району № 102/вих. Від 10
квітня 2014 року сума не виплаченої
ОСОБА_1 заробітної плати складає 12190
грн. 86 коп.

Таким чином, суд вважає доведеним факт
затримки виплати позивачці в день
звільнення належних робітнику сум, що
відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП є підставою
стягнення з відповідача середнього
заробітку за період з 13 вересня 2013 року
по 17 квітня 2014 року.

При визначенні розміру середнього
заробітку за час затримки розрахунку
суд виходить з положень Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою КМУ від 8
лютого 1995 року №100 (далі - Порядок).

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1
визначається діленням заробітної
плати за фактично відпрацьовані
протягом останніх двох місяців робочі
дні на число відпрацьованих робочих
днів (пункти 2, 8 Порідку) і складає 180
грн. 24 коп. ((4145,77 грн. + 3785,00 грн.): 44
р/день).

Кількість робочих днів за період з 13
вересня 2013 року по 17 квітня 2014 року
складає 151 робочий день.

Середня заробітна плата за цей час
складає 27216 грн. 24 коп.

Таким чином, відповідно до частини 1
статті 117 КЗпП з КЖЕП Центрального
району на користь ОСОБА_1 підлягає
стягненню 27216 грн. 24 коп. середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні за період з 13 вересня 2013
року по 17 квітня 2014 року.

За такого, позов ОСОБА_1 на
підставі ст.. 116 КЗпП України підлягає
частковому задоволенню. З КЖЕП
Центрального району на користь
позивачки слід стягнути 12190 грн. 86 коп.
заробітної плати з урахуванням
компенсації за невикористану
відпустку, 27216 грн. 24 коп. середнього
заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно зі ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Комунального
житлово-експлуатаційного
підприємства Центрального району м.
Миколаєва про стягнення
заборгованості по виплаті заробітної
плати та компенсації за невикористану
відпустку, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
задовольнити частково.

Стягнути з Комунального
житлово-експлуатаційного
підприємства Центрального району м.
Миколаєва на користь ОСОБА_1 12190
(дванадцять тисяч сто дев'яносто) грн. 86
коп. заробітної плати з урахуванням
компенсації за невикористану
відпустку, 27216 (двадцять сім тисяч
двісті шістнадцять) грн. 24 коп.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку.

В іншій частині в позові
відмовити.

Стягнути з Комунального
житлово-експлуатаційного
підприємства Центрального району м.
Миколаєва на користь держави 394 грн. 07
коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення .

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Н.А. Спінчевська