У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Ситнік О.М., розглянувши
касаційну скаргу

ОСОБА_2 на ухвалу Томашпільського
районного суду Вінницької області від
19 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Вінницької області від 13 лютого 2014
року у справі за скаргою ОСОБА_2 на
постанову державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Томашпільського районного управління
юстиції Вінницької області про
закінчення виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на
дій державного виконавця, у якій
зазначав, що державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Томашпільського районного управління
юстиції Вінницької області виніс
постанову про закінчення виконавчого
провадження щодо виконання
виконавчого листа № 2/224/613/12 від
24 жовтня 2013 року, виданого
Томашпільським районним судом
Вінницької області про стягнення з
ОСОБА_3 на його користь 651 грн 57 коп. на
відшкодування майнової шкоди та 600 грн
витрат на правову допомогу з
порушенням вимог Закону України «Про
виконавче провадження», оскільки у
квитанціях, наданих боржником
державному виконавцю, не вказано
призначення платежу, боржник сплатив
кошти не у повному обсязі.

Ухвалою Томашпільського районного
суду Вінницької області від 19
грудня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Вінницької
області від 13 лютого 2014 року, у
задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвали судів першої
та апеляційної інстанцій та передати
справи на новий розгляд.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Суди обґрунтовано дійшли висновку, що
постанова від 06 листопада 2013 року про
закінчення виконавчого провадження
винесена державним виконавцем
відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження» у
зв'язку зі сплатою ОСОБА_3 боргу у
розмірі 1251 грн 57 коп. на підставі
квитанцій від 06 листопада 2013 року, які
боржник надав державному виконавцю
разом із заявою про закінчення
виконавчого провадження, та правильно
відмовили у задоволенні скарги.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
скаргою ОСОБА_2 на постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Томашпільського
районного управління юстиції
Вінницької області про закінчення
виконавчого провадження.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік