Справа№ 308/5138/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.,

суддів - Бондаренко Ю.О., Куцин М.М.,

при секретарі - Чучка Н.В.,

за участю позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, представників відповідача -
Рудової Ю.В., Шерегі В.М., представника
Регіонального відділення державного
майна України в Закарпатській області -
Семак В.П., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Ужгород справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_7,
ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_8, на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
31 січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_8
до Орендного підприємства
«Ужгородський коньячний завод», третя
особа без самостійних вимог на стороні
відповідача Регіональне відділення
державного майна України в
Закарпатській області про
встановлення факту належності до
засновників (учасників) юридичної
особи ОП «Ужгородський коньячний
завод», включення даних відомостей до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та зобов'язання відповідача
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі звернулися до суду з позовом
до Орендного підприємства
«Ужгородський коньячний завод», третя
особа без самостійних вимог на стороні
відповідача Регіональне відділення
державного майна України в
Закарпатській області про
встановлення факту належності до
засновників (учасників) юридичної
особи ОП «Ужгородський коньячний
завод», включення даних відомостей до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та зобов'язання відповідача
вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивують тим, що
юридична особа ОП «Ужгородський
коньячний завод» відмовляється
надавати інформацію про перелік
засновників підприємства та вносити
даний перелік у Єдиний державний
реєстр юридичних осіб; з архівного
відділу Ужгородської РДА зникла
реєстраційна справа ОП «Ужгородський
коньячний завод», яка 04.07.1997 р. згідно
акту прийому-передачі була здана на
державне зберігання та містила
інформацію про перелік осіб, які
виступили засновниками ОП
«Ужгородський коньячний завод»; Єдиний
державний реєстр юридичних осіб
всупереч 17 ч. 2 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб» не
містить відомості про поіменний
перелік засновників; юридична особа ОП
«Ужгородський коньячний завод» та
бувший керівник ОСОБА_10 проводять дії
по перереєстрації орендного
підприємства у Товариство з обмеженою
відповідальністю без відома та рішення
засновників, що порушить їхнє право
бути внесеними до реєстру засновників
новоствореного підприємства TOB, право
власності на частку в майні
підприємства та веде до ознак
фіктивної діяльності новоствореного
підприємства.

Позивачами було подано письмову
заяву про додаткове обґрунтування
позовних вимог, у якій заявили про
зміну підстави позовних вимог у зв'язку
з повідомленням членів комісії з
припинення юридичної особи ОП
«Ужгородський коньячний завод» про
відмову виплати вартості їх частки
(вкладу) у майні орендного
підприємства.

Просили суд визнати ОСОБА_1, ОСОБА_7,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 засновниками
(учасниками) юридичної особи ОП
«Ужгородський коньячний завод» та
зобов'язати юридичну особу ОП
«Ужгородський коньячний завод» внести
вищенаведений поіменний перелік
засновників до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 31 січня 2014 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись та вважаючи незаконним
рішення першої інстанції, позивачі
подали апеляційну скаргу, якою просить
скасувати рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 31 січня 2014 року
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, мотивуючи це неповним
з'ясуванням обставин, які мають
значення для справи та порушенням норм
матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні позивачі
апеляційну скаргу з наведених в ній
підстав підтримали.

Представники відповідача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечили. Просили таку відхилити.

Представник Регіонального відділення
державного майна України в
Закарпатській області протии
апеляцыйноъ скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія приходить до наступного
висновку.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1
працював на Ужгородському коньячному
заводі на посаді робітника 3-го розряду
з 10.04.1987 р. по 04.05.1987 p., після чого був
звільнений та прийнятий знову на
роботу 13.07.1989 р., та з 10.05.2003 р. по 04.03.2011 р.
працював на посаді робітника 3-го
розряду будівельної бригади ОП
«Ужгородський коньячний завод», з якої
був : звільнений за п. 1 ст. 40 КЗпП
України.

Позивачка ОСОБА_7 працювала на
Ужгородському коньячному заводі та в
подальшому ОП «Ужгородський коньячний
завод» на посаді робітниці 2-го розряду
з 09.03.1987 р. по 20.05.2010 p., з якої була
звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивачка ОСОБА_3 працювала на
Ужгородському коньячному заводі та в
подальшому ОП «Ужгородський коньячний
завод» на посаді робітниці 2-го розряду
з 17.06.1985 р. по 09.07.2009 p., з якої була
звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивачка ОСОБА_8 працювала на
Ужгородському коньячному заводі та в
подальшому ОП «Ужгородський коньячний
завод» на посаді робітниці 3-го розряду
з 27.06.1983 р. по 09.07.2009 p., з якої була
звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивачка ОСОБА_2 працювала на
Ужгородському коньячному заводі та в
подальшому ОП «Ужгородський коньячний
завод» на посаді бухгалтера з 13.02.1984 р.
по 11.09.2000 p., з якої була звільнена за ст.
38 КЗпП України.

Дані обставини стверджується
записами в трудових книжках (а.с.11-20,
т.1).

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Основ
законодавства Союзу PCP і союзних
республік про оренду (чинних на момент
створення підприємства), орендне
підприємство діє на підставі статуту,
що затверджується загальними зборами
(конференцією) його трудового
колективу. Орендне підприємство
набуває прав юридичної особи з дня його
державної реєстрації у виконавчому
комітеті районної, міської, районної в
місті Ради народних депутатів за
місцезнаходженням орендного
підприємства. Станом на 02.12.1991 р. інших
нормативно-правових актів які б
регулювали питання створення орендних
підприємств не існувало.

Статут ОП «Ужгородський коньячний
завод» був зареєстрований виконавчим
комітетом Ужгородської районної ради
народних депутатів рішенням № 180 від
11.12.1991 р. Даний статут є дійсним та
єдиним документом, що регулює
діяльність ОП Ужгородський коньячний
завод».

Чинним на момент затвердження статуту
законодавством, зокрема ЗУ «Про
підприємства» не було передбачено
обов'язку по внесенню до стату
поіменного переліку членів трудового
колективу.

Між тим, доводи позивачів про те,
що в статут ОП Ужгородський коньячний
завод всупереч ст.9 та ст. 14 ЗУ «Про
підприємства в Україні» не був
затверджений власником майна та/або
трудовим колективом підприємства
також не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до п. 1.1 Статуту ОП
Ужгородський коньячний завод створено
на основі державного майна
Ужгородського коньячного заводу. На
момент створення підприємства діяли
Основи законодавства Союзу PCP і союзних
республік про оренду, інших
нормативно-правовихактів які б
визначали правовідносини у сфері
оренди державного майна не існувало.
Закон України «Про оренду майна
державних підприємств та організацій»
(в подальшому перейменований у Закон
України Про оренду державного та
комунального майна) був прийнятий лише
в квітні 1992 р.

Частиною 1 ст. 2 ЗУ «Про підприємства в
Україні» (в редакції чинній на момент
створення підприємства), визначено, що
в відповідно до форм власності,
встановлених Законом Української РСР
"Про власність", можуть діяти зокрема,
колективні підприємства, засновані на
власності трудового колективу
підприємства, кооперативу, іншого
статутного товариства, громадської та
релігійної організації. Таким чином,
Законом були визначено суб'єкта права
власності колективного підприємства, а
саме - трудовий колектив підприємства.
Саме трудовий колектив підприємства
відповідно до ст. 9 ЗУ «Про підприємства
в Україні» та ч. 2 ст. 16 Основ
законодавства Союзу PCP і союзних
республік про оренду затвердив статут
ОП Ужгородський коньячний завод.

Крім того, позивачі вказують, що суд
неправомірно відмовив у задоволенні
позову через відсутність між сторонами
трудових відносин, а вони є власниками
(учасниками, засновниками) ОП
Ужгородський коньячний завод, оскільки
в ЄДР зазначено, що засновниками
(учасниками) юридичної особи є трудовий
колектив згідно переліку на момент
створення підприємства. При цьому,
апелянти вважають копії трудових
книжок належними та допустимими
доказами що підтверджують їх входження
до даного переліку.

При цьому, відповідно до п. 3.1. вищим
органом управління ОП Ужгородський
коньячний завод є загальні збори
трудового колективу.

Трудовий колектив підприємства
складають всі працівники, спеціалісти
та інженерно-технічні працівники, які
працюють за трудовими договорам або
контрактами. В разі розірвання
трудового зговору або контракту, а
також при закінченні строку їх дії,
працівник вибуває зі складу трудового
колективу (п. 5.1. та п. 5.2 Статуту
підприємства).

Отже, на час розгляду справи в суді
першої інстанції позивачі вже не
перебували в трудових або будь-яких
інших відносинах з ОП Ужгородський
коньячний завод, а тому суд першої
інстанції, прийшов до правомірного
висновку про відсутність в них
суб'єктивного права на управління
підприємством.

Також, не підтверджено матеріалами
справи й твердження позивачів про
направлення належної їм частки з
прибутку на приватизацію підприємства
в 1992-1993 р.р.

Отже, доводи позивачів про те, що
всупереч Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» в Єдиний державний
реєстр не внесено поіменний перелік
засновників юридичної особи ОП
«Ужгородський коньячний завод», як
цього вимагає ч. 2 ст. 17 цього Закону та
інших неправомірних дій Державного
реєстратора Ужгородської РДА при
внесенні відомостей до Єдиного
держаного реєстру, не заслуговують на
увагу виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» державна
реєстрація юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців - засвідчення факту
створення або припинення юридичної
особи, засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного державного реєстру.

При цьому, державний реєстратор
зокрема, проводить державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців; формує та веде
реєстраційні справи (крім
реєстраційних справ юридичних осіб,
зареєстрованих відповідно до частини
четвертої статті 3 цього Закону);
проводить державну реєстрацію змін до
установчих документів юридичних осіб
та державну реєстрацію зміни імені або
місця проживання фізичних
осіб-підприємців; проводить державну
реєстрацію припинення юридичних осіб
та державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності фізичними
особами-підприємцями; здійснює інші
дії, передбачені цим Законом.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про невірність застосування судом норм
матеріального чи порушення
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до невірного вирішення
справи.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно зі ст.308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_7,
ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 31 січня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її постановлення і може бути
оскаржена на протязі двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: