Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

10 квітня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Васильченка О. В. ,

при секретарі - Дмитренко Ю.
В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу та трьох
процентів річних,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 пред'явив у суді позов до ОСОБА_2
про стягнення 152314,60 грн. - суми боргу,
13332,70 грн. - трьох процентів річних.

Позовні вимоги обґрунтовані
посиланням на те, що між сторонами у
справі було укладено договір позики, що
підтверджується відповідною
розпискою. Як стверджує позивач за
умовами розписки ОСОБА_1 передав ОСОБА_2
19056,00 дол. США, що в еквіваленті за
курсом (100,00 дол. США складає 799,30 грн.)
становить 152314,60 грн.

В обґрунтування правових підстав
позову ОСОБА_1 зазначив ст.ст. 1047, 1049 ЦК
України.

Причиною спору між сторонами стала
відмова ОСОБА_2 добровільно повернути
отримані в борг від ОСОБА_1 грошові
кошти.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримав з викладених підстав,
просив позов задовольнити в повному
обсязі.

ОСОБА_2 свого права на участь у судовому
засіданні не використав, звернувся до
суду із заявою у якій проти задоволення
позову заперечував, просив розглянути
справу за його відсутності, зазначивши,
що вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та
безпідставними.

Із урахуванням неявки належним чином
повідомленого відповідача у судове
засідання, суд за відсутності
заперечень у позивача на підставі ст. 224
ЦПК України, вважав за можливе
розглянути справу в порядку заочного
провадження з ухваленням за наслідками
розгляду заочного рішення на підставі
наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому їх дослідженні,
прийшов до висновку про відмову в
задоволені позову виходячи з наступних
підстав.

В обґрунтування того, що між сторонами
у справі виникли зобов'язання на
підставі договору позики, ОСОБА_1
послався розписку від 06.10.10 в якій
дослівно зазначено: «Я, ОСОБА_2 обязуюсь
вернуть сумму 19056 (девятнадцать тысяч 56
долларов США) до 31 декабря 2010 года
частями, по 5000 тысяч долларов в течении
двух месяцев и остаток до 31.12.10». (а.с. 4).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Зі змісту тексту наявної у матеріалах
справи розписки не вбачається того, що
ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2
грошові кошти, які останній
зобов'язався повернути.

Виконаний під розпискою рукописний
текст позивача: «Я, ОСОБА_1 согласен с
условиями погашения займа ОСОБА_2» не є
належним та допустимим доказом, що
підтверджує факт укладення між
сторонами договору позики, оскільки не
відноситься до тексу самої розписки та
непогоджений із позичальником.

У своїх запереченнях проти позову
ОСОБА_2 зазначив про те, що не
підписував документ, що називається
розписка, звідки він з'явився у ОСОБА_1
йому невідомо, жодних грошових коштів
від позивача він не отримував (а.с. 28, 29).

У порушення обов'язку, визначеного ст. 60
ЦПК України, щодо доказування обставин
справи, ОСОБА_1 не надав суду доказів
того, що представлена розписка була
написана особисто ОСОБА_2 на виконання
укладеного між сторонами договору
позики.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
письмові докази які б дали можливість
суду зробити висновок про те, що ОСОБА_1
починаючи з 31.12.10 (строку закінчення
виконання зобов'язань за розпискою)
звертався до ОСОБА_2 з вимогою
повернути грошові кошти.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Досліджені у судовому засіданні
відеозаписи розмов про невиконання з
боку ОСОБА_2 зобов'язань за розпискою не
приймаються судом до уваги, оскільки не
можуть бути належними засобами
доказування, що підтверджують
виникнення між сторонами
правовідносин за договором позики.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Враховуючи те, що позивачем не було
доведено під час судового розгляду
справи факту виникнення між сторонами
правовідношення на підставі договору
позики, суд приходить до висновку про
те, що позивач не набув за ним права
вимоги. Таким чином, вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про повернення грошових коштів
за договором позики (розпискою) та
нарахованих процентів є незаконними,
безпідставними, а тому задоволенню не
підлягають.

На підставі викладеного ст.ст. 509, 1046, 1047
ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60,
61, 79, 88, 209, 212, 214, 215, 218, 224-228, 233 ЦПК України,
суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення 152314,60 грн. - суми боргу,
13332,70 грн. - трьох процентів річних, 1656,47
грн. - судового збору, відмовити
повністю.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення суду може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку до
Апеляційного суду м. Києва через
Подільський районний суд м. Києва.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його отримання.

Копію заочного рішення направити на
адресу сторін.

Суддя О. В. Васильченко