Справа № 761/9822/14-ц
Провадження №2/761/3813/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 травня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді
Савицького О.А.

при секретарі Савенко
О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний Банк «Хрещатик», третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору: ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору поруки,

в с т а н о в и в :

28 березня 2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ПАТ «КБ
«Хрещатик», третя особа, що не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору:
ОСОБА_2, в якому просить визнати
недійсним Договір поруки №31-10-08/06 від 02
квітня 2008 року, укладений від її імені
за дорученням ОСОБА_2, з Відкритим
акціонерним товариством «Комерційний
банк «Хрещатик», правонаступником
якого є Публічне акціонерним
товариством «Комерційний банк
«Хрещатик».

Свої позовні вимоги позивачка
обґрунтовує тим, що 28 березня 2014 року
ознайомившись з матеріалами
виконавчого провадження №40170116
позивачці стало відомо, що відповідно
до договору поруки №31-10-08/06 від 02.04.2008
року ОСОБА_1 є поручителем за
зобов'язаннями ТОВ «Інтербудконтракт»
перед ПАТ «Комерційний Банк
«Хрещатик», тобто між відповідачем та
позивачем було укладено договір
поруки, за яким позивачка зобов'язалася
відповідати за невиконання ТОВ
«Інтербудконтракт» усіх зобов'язань
перед Кредитором, що виникли з
кредитного договору №31-10-08 від 02.04.2008
року. Договір поруки №31-10-08/06 від 02.04.2008
року та додатки до нього підписував
представник позивачки ОСОБА_2
відповідно до нотаріально посвідченої
довіреності від 25.03.2008 року, але
позивачка вважає, що вона не мала
наміру бути поручителем ТОВ
«Інтербудконтракт», за всіма його
зобов'язаннями перед банком, а тільки в
межах її корпоративних прав, що вказано
в довіреності. Крім того позивачка
вважає, що не уповноважувала ОСОБА_2
підписувати від її імені будь-які
цивільно-правові договори, а
довіреність, яку надав ОСОБА_2 під час
підписання договору поруки
стосувалась лише представництва
корпоративних інтересів позивачки.

В судовому засіданні представник
позивачки, підтримав позов з підстав
викладених в ньому, просив його
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ «КБ
«Хрещатик» в судовому засіданні
заперечував проти позову, вважає, що
від імені позивачки при укладанні
договору поруки діяла уповноважена нею
особа. Крім того просив застосувати
строк позовної давності та відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника
позивачки, представника відповідача
ПАТ «КБ «Хрещатик», дослідивши докази
зібрані в справі, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме відповідно до умов кредитного
договору №31-10-08 від 02 квітня 2008 року,
укладеному між ВАТ «КБ «Хрещатик»,
правонаступником якого є ПАТ «КБ
«Хрещатик», та ТОВ «Інтербудконтакт»,
останньому були надані у тимчасове
платне користування кредитні кошти у
розмірі 800000 грн.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань позичальника ТОВ
«Інтербудконтакт» за кредитним
договором №31-10-08, перед кредитором ВАТ
«КБ «Хрещатик», правонаступником якого
є ПАТ «КБ «Хрещатик», 25.12.2008 року між ВАТ
«КБ «Хрещатик» та ОСОБА_1 був укладений
договір поруки, за яким поручитель
зобов'язується перед банком за всіма
взятими на себе позичальником
зобов'язання. Вказаний договір поруки
від імені поручителя ОСОБА_1, підписано
її представником ОСОБА_2, який діяв на
підставі нотаріально посвідченої
довіреності від 25.03.2008 року
зареєстрованої в реєстрі за № 913, що не
заперечувалося представниками сторін.

Відповідно до ст. 239 ЦК України,
правочин, вчинений представником,
створює, змінює, припиняє цивільні
права та обов'язки особи, яку він
представляє.

Відповідно до ст. 244 ЦК України,
представництво, яке ґрунтується на
договорі, може здійснюватися за
довіреністю (ч.1). Довіреністю є
письмовий документ, що видається
однією особою іншій особі для
представництва перед третіми особами.
Довіреність на вчинення правочину
представником може бути надана особою,
яку представляють (довірителем),
безпосередньо третій особі (ч.3).

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Як вбачається зі змісту нотаріально
посвідченої довіреності від 25.03.2008 року
зареєстрованої в реєстрі за № 913,
ОСОБА_1 діючи за усною попередньою
угодою з повіреним, уповноважує ОСОБА_2,
представляти її інтереси перед
будь-якими юридичними та фізичними
особами, як учасника Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтербудконтакт». Відповідно до
вказаної довіреності, ОСОБА_1 надала
ОСОБА_2, повноваження на вчинення
певного обсягу дій від її імені тільки
як учасника ТОВ «Інтербудконтакт»,
інших повноважень від свого імені, як
фізичної особи, в тому числі на
укладення договорів поруки, позивачка
ОСОБА_2 не надавала.

Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Також ч.ч. 3, 4 цієї
статті передбачено, що волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі, а
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 241 ЦК України, передбачено, що
правочин, вчинений представником з
перевищенням повноважень, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, яку він представляє,
лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою. Правочин
вважається схваленим зокрема у разі,
якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання (ч.1). Наступне
схвалення правочину особою, яку
представляють, створює, змінює і
припиняє цивільні права та обов'язки з
моменту вчинення цього правочину (ч.2).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивачка посилається на те, що
договір поруки №31-10-08/06 від 02.04.2008 року
та додатки до нього підписував від її
імені представник ОСОБА_2 відповідно до
довіреності від 25.03.2008 року. Наміру бути
поручителем ТОВ «Інтербудконтакт» за
його грошовими зобов'язаннями перед
ВАТ «КБ «Хрещатик», правонаступником
якого є ПАТ «КБ «Хрещатик», позивачка
не мала, а тому договір поруки було
укладено за відсутності її
волевиявлення. Наступного схвалення
вказаного правочину позивачкою
здійснено не було.

Враховуючи, що договір поруки
укладений між ВАТ «КБ «Хрещатик»,
правонаступником якого є ПАТ «КБ
«Хрещатик», та ОСОБА_1 від 02.04.2008 року
№31-10-08/06 було підписано її
представником ОСОБА_2, без її
волевиявлення щодо укладення
вказаного договору поруки з банком,
оскільки за Довіреністю на підставі
якої діяв ОСОБА_2 підписуючи спірний
договір поруки, ОСОБА_1 йому таких
повноважень не надавала, а тому суд
вважає за необхідне визнати договір
поруки №31-10-08/06 від 02.04.2008 року,
укладений між ВАТ «Комерційний банк
«Хрещатик», правонаступником якого є
ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та
ОСОБА_3, недійсним.

Разом з тим, суд вважає безпідставною
заяву представника відповідача про
застосування позовної давності
відносно вимог ОСОБА_3 в даній справі
виходячи з наступного.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовуєтся судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

З наданих суду доказів вбачається, що
позивачці не було відомо про укладення
оспорюваного нею Договору поруки
№31-10-08/06 від 02.04.2008 року, між ВАТ
«Комерційний банк «Хрещатик» та
ОСОБА_2, що діяв від її імені. Доказів
того, що позивачка повідомлялася про
вказаний договір підписантами цього
договору суду надано не було. Про
вказаний договір їй стало відомо після
ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження 28.03.2014 року,
відкритому на виконання рішення
Ленінського районного суду м.Миколаєва
від 08.04.2013 року ухваленого у її
відсутність (а.с. 14, 36).

Враховуючи, що позивачці стало відомо
про оспорюваний договір 28.03.2014 року до
суду з даним позовом вона звернулася
також 28.03.14р., доказів на спростування
вказаних обставин стороною
відповідача надано не було, суд вважає,
що позивачкою не пропущено строку на
звернення до суду, а тому відмовляє
представнику ПАТ «Комерційний банк
«Хрещатик» у застосуванні наслідків
пропуску позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 10, 11, 57, 59, 60, 79, 88, 212 - 215, 223, 294 ЦПК
України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційни
банк «Хрещатик», третя особа, що не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору: ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору поруки,
задовольнити.

Визнати недійсним договір поруки
№31-10-08/06 від 02 квітня 2008 року, укладений
між ОСОБА_1 та відкритим акціонерним
товариством «Комерційни банк
«Хрещатик», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«Комерційний банк «Хрещатик».

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м.Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а особами, які не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: