АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2641/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Єлісєєва Т. Ю. Доповідач - Городнича
В.С. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Городничої В.С.,

суддів -
Лаченкової О.В., Варенко О.П.,

при секретарі -
Гасановій С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне
рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 29 січня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2012 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача,
посилаючись на те, що між ним та
відповідачем шляхом складання
боргових розписок було укладено
договори позики: від 14.09.2010 року на суму
15 000 доларів США зі строком повернення
до 24.09.2010 року; від 29.11.2010 року на суму 15
000 доларів США зі строком повернення до
31.01.2011 року. В зв'язку з тим, що
відповідач гроші добровільно в
зазначений строк не повернув, просить
стягнути з відповідача 239 775 грн., що є
еквівалентом 30 000 США за офіційним
курсом валют станом на 11.07.2012 року.

Заочним рішенням Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
29 січня 2013 року позовні вимоги
позивача задоволено. Стягнуто на
користь ОСОБА_3 з ОСОБА_2 суму боргу в
розмірі 239 775 грн. Вирішено питання щодо
судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду в
частині, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін з
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції керувався положеннями ст. 169,
224-226,1049 ЦК України, а також виходив з
наступного.

Судом встановлено, що відповідач
отримав у ОСОБА_3 грошові кошти в
розмірі 30 000 доларів США, які
зобов'язався повернути в повному
обсязі 24.09.2010 року та 31.01.2011 року (а.с. 6,7).

Офіційний курс НБУ станом на 11.07.2012 р.
складає 7,9925 грн. за один долар США.
Всього сума боргу відповідача перед
позивачем становить 239 775 грн., що
еквівалентно 30 000 доларів США.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
за договорами позики щодо повернення
грошей свої обов'язки не виконав, а тому
з нього слід стягнути суму боргу в
розмірі 239 775 грн.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі
права та обов'язки сторін, обставини по
справі, перевіривши доводи сторін та
давши їм правову оцінку, суд
постановив рішення, що відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами

В апеляційній скарзі відповідач
посилається на те, що розписка від
29.11.2010 року не містить посилань на
стягнення боргу саме у доларах США.
Зазначення у вказаній розписці про
сплату процентів у розмірі 1 500 доларів
США не є доказом того, що за вказаною
розпискою позичалися саме долари США.
Крім того, строк виконання зобов'язання
розпискою від 29.11.2010 року до 31.01.2011 року
не відповідає обставинам справи.
Оскільки, як вбачається з розписки від
29.11.2010 року, позичальник зобов'язався
повернути грошові кошти у строк до 01
січня, однак у розписці не зазначено,
якого саме року. А тому апелянт вважає,
що стягнення грошових коштів за
вказаною розпискою було передчасним та
відбулося в порушення ч. 2 ст. 530 ЦК
України.

Проте з такими доводами скарги
погодитися не можна, враховуючи
наступне.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Стаття 1049 ЦК України зобов'язує
позичальника повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, розпискою від 29.11.2010 року
підтверджується надання грошових
коштів у доларах США до 31 січня 2011 р., що
встановлено судом першої інстанції та
підтверджується матеріалами справи
(а.с.7).

Таким чином, вищезазначені доводи
апелянта є безпідставними та не є
підставами для скасування рішення.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування рішення суду
судом апеляційної інстанції не
встановлено.

Вирішуючи спір між сторонами, суд
першої інстанції в достатньо повному
об'ємі з'ясував права та обов'язки
учасників спору, обставини справи,
перевірив доводи сторін та давши їм
належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
29 січня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: