Справа №601/384/14-ц
Провадження № 2/601/228/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року
Кременецький районний суд
Тернопільської області в складі:
головуючого судді Зембри Є.Й.,

за участю секретаря Логвинюк Т.С.,

адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання особи такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням, у зв'язку з
переїздом на інше постійне місце
проживання, -

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3
заявлені позовні вимоги підтримала та
просить визнати ОСОБА_4 такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 у зв'язку із переїздом на інше
постійне місце проживання.

В судовому засіданні позивачка
пояснила, що з 2000 року на підставі
договору купівлі-продажу, вона стала
власником житлового будинку АДРЕСА_1.
Вона також пояснила, що в січні 2012 року
був розірваний шлюб між її сином ОСОБА_5
та відповідачкою по справі, і що з того
часу відповідачка ОСОБА_4 у
вищевказаному будинку не проживає.

В судовому засіданні позивачка також
пояснила, що хоче визнати ОСОБА_4 такою,
що втратила право на користування
житловим приміщенням, в зв'язку з
переїздом на інше постійне місце
проживання, оскільки не може оформити
субсидії. На даний час в спірному
будинку робить ремонт і планує у
вказаному будинку проживати, так як на
даний час проживає разом з чоловіком,
сином ОСОБА_6, невісткою та їх дітьми в
іншому будинку в цьому ж селі.

В судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_4 заявлений позов не визнала,
просить відмовити позивачці у
задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні відповідачка
пояснила, що 10 серпня 2004 року вона
зареєструвала шлюб з сином позивачки
ОСОБА_5 і з того часу вона була
зареєстрована та проживала як невістка
і член сім'ї власника у будинку по
АДРЕСА_1, в якому разом з чоловіком
проводили ремонтні роботи, робили
добудови.

Вона також пояснила, що в січні 2012 року
вона розірвала шлюб з сином позивачки,
а також те, що добровільно не
виселялась із вказаного житлового
будинку, а була вимушена покинути
будинок літом 2013 року, оскільки другий
син позивачки ОСОБА_6 вигнав її з дому
разом з дітьми, коли її колишній
чоловік ОСОБА_8 був на заробітках,
змінивши вхідний замок та сказав, що це
не її житловий будинок, що вона там жити
не буде, викликав працівників міліції,
якими були оглянуті ті речі, які вона
взяла з будинку, а також пояснила, що
частина речей, як особистих так і
дитячих, залишились по місцю її
проживання та реєстрації.

В судовому засіданні вона також
пояснила, що постійного місця
проживання не має, у спірному будинку
не проживає, оскільки вимушена
постійно їздити на заробітки до
Республіки Польща, так як на утриманні
має двоє дітей. Вона також пояснила, що
коли приїжджає додому, то
влаштовується на роботу на теплиці і
проживає на час цієї роботи в своєї
подруги ОСОБА_10 в АДРЕСА_2

Вона також пояснила, що колишній
чоловік ОСОБА_8 коштів на утримання
дітей не дає, що підтверджується
документально.

Свідки зі сторони позивачки ОСОБА_6,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пояснили, що
відповідачка по справі з січня 2012 року
у будинку по АДРЕСА_1 не проживає. У
вказаному будинку ремонтні роботи
проводила позивачка по справі.

Свідок ОСОБА_6 не заперечує, що вигнав
відповідачку по справі, а також
пояснив, що поміняв вхідний замок для
того, щоб відповідачка не могла
користуватися житловим будинком,
належним його матері - позивачці по
справі.

Свідки із сторони відповідачки ОСОБА_10
ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснили,
що відповідачка по справі постійно
перебуває на заробітках в Польщі, а
коли приїжджає додому на один-два
тижні, то йде працювати в теплиці та
проживає частково в своєї матері в
АДРЕСА_2 або у своєї знайомої ОСОБА_10
коли працює у теплицях.

Крім цього, свідок ОСОБА_10 пояснила, що
була очевидцем того, як літом 2013 року
син позивачки ОСОБА_6 вигнав
відповідачку по справі ОСОБА_4 з
будинку АДРЕСА_1, так як відповідачку
разом з малолітніми дітьми відвозила
додому її матері в АДРЕСА_2 на її ж
прохання.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши сторони та свідків,
критично оцінивши покази свідків на
стороні позивачки, суд приходить до
висновку, що в задоволенні позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи
такою, що втратила право на
користуванням житловим приміщенням, у
зв'язку з переїздом на інше постійне
місце проживання слід відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачці ОСОБА_3 належить на праві
особистої власності житловий будинок
АДРЕСА_1, що стверджується
реєстраційним посвідченням
Кременецького районного бюро
технічної інвентаризації від 04 грудня
2000 року.

Відповідачка ОСОБА_4 поселилася в
спірний будинок та проживала там як
невістка - член сім'ї власника, що
підтверджується довідкою Гаївської
сільської ради №269 від 05 березня 2014
року про склад сім'ї, з якої вбачається,
що в склад сім'ї позивачки входили -
невістка ОСОБА_4 - відповідачка по
справі та її двоє неповнолітніх дочок.

Згідно рішення Кременецького
районного суду від 17 січня 2012 року шлюб
між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 розірвано.

Відповідно до статті 107 ЖК України
наймач жилого приміщення вправі за
згодою членів сім'ї в будь-який час
розірвати договір найму.

У разі вибуття наймача та членів його
сім'ї на постійне проживання до іншого
населеного пункту або в інше жиле
приміщення в тому ж населеному пункті
договір найму жилого приміщення
вважається розірваним з дня вибуття.
Якщо з жилого приміщення вибуває не вся
сім'я, то договір найму жилого
приміщення не розривається, а член
сім'ї, який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

Як в матеріалах справи відсутні так і в
судовому засіданні не здобуто жодних
доказів щодо зміни правового статусу
відповідачки у спірному житлі, тобто
укладення договору найму житла чи
досягнення будь-якої іншої
домовленості між колишньою невісткою
та власницею будинку щодо проживання у
ньому, також не вирішено питання місця
проживання малолітніх дітей
відповідачки та внуків позивачки.

Як в матеріалах справи відсутні так і в
судовому засіданні не здобуто доказів,
які свідчать про обрання відповідачкою
іншого постійного місця проживання
(повідомлення про це в листах, розписка,
переадресування кореспонденції,
утворення сім'ї в іншому місці,
перевезення майна в інше жиле
приміщення, виїзд в інший населений
пункт, укладення трудового договору на
невизначений строк тощо).

В судовому засіданні незаперечно
встановлено і те, що відповідачкою по
справі ОСОБА_4 не забрано всі речі, як її
особисті, так і малолітніх дітей, чого й
не заперечує позивачка по справі.

Суд критично оцінює покази свідків на
стороні позивачки ОСОБА_6, ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 в частині того, що ОСОБА_4
добровільно виселилася з будинку
АДРЕСА_1 в січні 2012 року, а також акт
обстеження на предмет фактичного
проживання ОСОБА_4 від 18 лютого 2014 року,
з якого вбачається, що ОСОБА_4 з січня
місяця 2012 року по даний час в АДРЕСА_1 не
проживає, оскільки це суперечить
фактичним обставинам справи, так як
достовірно встановлено, що ОСОБА_4 була
примусово виселена сином позивачки
ОСОБА_6 літом 2013 року.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що відповідачка ОСОБА_4
вимушено не проживає у АДРЕСА_1, так як
син позивачки ОСОБА_6 вигнав її з дітьми
з вказаного будинку, замінивши дверні
замки з метою перешкоди проживати їй та
малолітнім дітям, а також у зв'язку з
регулярними виїздами на роботу в
Республіку Польща, де вона не має
постійного місця проживання, щоб
заробити не проживання собі та
малолітнім дітям, оскільки достовірно
встановлено, що син позивачки і
колишній чоловік відповідачки ОСОБА_8
коштів на утримання власних дітей
належним чином не надає.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України,
статтею 107 ЖК, статтею 47 Конституції
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України №2 від 12 квітня 1985 року
«Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України», суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання особи такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням, у зв'язку з
переїздом на інше постійне місце
проживання - відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Тернопільської області через
Кременецький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: