РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року Ленінський районний
суд м.Луганська у складі:

головуючого судді Бугери О.В.,

при секретарі Білошицькій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ПАТ «Луганське обласне
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення з чужого незаконного
володіння майна та у якості орендної
плати грошові кошти, -

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2013 року позивачем було подано
до суду відповідний позов. В
обґрунтування позову зазначено, що між
ПАТ «Луганське обласне виробниче
сільськогосподарсько-рибоводним
підприємством» та ОСОБА_1 було укладено
договір оренди від 07.04.2012 року.
Відповідно до умов договору оренди
позивачем було надано відповідачу
майно в оренду, встановлено орендну
плату, та визначено що після спливу
терміну оренди відповідач майно
повертає. Узгоджено до договору оренди
майно в специфікації від 07.04.2012 року. На
виконання договору майно, що
перелічено в специфікації, було
передано відповідачу, складено
відповідний акт. 11.03.2013 року договір був
розірваний, позивачем було спрямовано
на адресу відповідача вимогу про
повернення майна за договором оренди,
але відповідач свої зобов'язання не
виконав. Окрім того, відповідачем не
було сплачено суму орендної плати за
час оренди. Орендна плата
розраховується виходячи з 56000 гривень
на місяць, початок оренди 07.04.2012 року по
11.03.2013 року з розрахунку 7/30х56000 +10/56000
+11/31х56000 =592937,63 гривні. Окрім того,
договором поруки від 07.04.2012 року
встановлено, що відповідач ОСОБА_2
зобов'язаний частково виконати
зобов'язання порукою, а саме в частині
суми 200000 гривень, а саме по сплаті на
користь позивача орендної плати
протягом 7 днів з дня направлення
претензії позивачу. Претензія була
спрямована та не була виконана. З
посиланням на вимоги ст..ст.554, 543 ЦК
України просив стягнути на користь
позивача з чужого незаконного
володіння ОСОБА_1 майно, всього 374
найменування, стягнути у якості
орендної плати на виконання договору
оренди від 07.04.2012 року 392937,63 гривні з
відповідача ОСОБА_1, та 20000 гривень
солідарно з обох відповідачів.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю вимоги позову
підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, через канцелярію суду було
подано письмову заяву про визнання
позову, та розгляд справи за його
відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 вимоги позову також
визнав, не заперечував проти його
задоволення.

Суд, вислухавши доводи сторін,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступне.

07 квітня 2012 року між ПАТ «Луганське
обласне виробниче
сільськогосподарсько-рибоводним
підприємством» та ОСОБА_1 було укладено
договір оренди /а.с.14-15/.

З боку підприємства договір був
підписаний генеральним директором
Тараш О.В., яка діяла відповідно до
Статуту. За договором ОСОБА_1 було
передано в користування та володіння
майно, що було розташовано за адресою
м.Луганськ вулиця Красная Площа, 1
відповідно до Специфікації строком на 2
роки. Вартість майна визначена в 2510206
грн 96 копійок. Встановлено розмір
орендної плати на місяць 56000 гривень та
строки сплати орендної плати.
Встановлено строк дії договору до 07
квітня 2014 року.

Невід'ємною частиною договору є
Специфікація від 07.04.2012 року /а.с.25-33/.

Факт передачі майна відповідно в 374
позиціях складений 07 квітня 2014 року
/а.с.16-24/.

07.04.2012 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 укладено договір
поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_2
зобов'язався виступити поручителем в
разі невиконання умов договору оренди
ОСОБА_1 в сумі 20000 гривень /а.с.36/.

11.03.2013 року між сторонами договору
позивачем в особі генерального
директора Тараш О.В. та відповідачем
ОСОБА_1 було укладено угоду про
розірвання договору оренди від 07.04.2012
року /а.с.34/.

13.03.2013 року відповідачем ОСОБА_1 було
отримано вимогу про повернення майна,
отриманого за договором оренди /а.с.35/.

29.03.2013 року відповідачем ОСОБА_2 було
отримано претензію №1 /а.с.37/.

Відповідно до вимог ст.16 ЦК України
визначено способи захисту порушеного
права. Що стосується вимог позивача в
частині стягнення на користь позивача
з чужого незаконного володіння майна,
то зазначений спосіб захисту
порушеного права законом не
передбачений.

Окрім того, в ході розгляду справи
встановлено, що відповідачі не
заперечують проти повернення
зазначеного майна. А оскільки захисту
підлягає порушене, невизнане право, то
будь-яких перешкод для усунення
порушення не вбачається.

В той же час слід звернути увагу на те,
що суду також в ході розгляду справи не
надавалось для дослідження будь-яких
доказів щодо речового права позивача
відносно майна зазначеного у
Специфікації, договорі, акті
прийому-передачі, позові.

Враховуючи положення ст..60 ЦПК України,
що сторони зобов'язані довести ті
обставини на які вони посилаються, суд
вважає, що в ході розгляду справи не
було доведено безпосередньо права
позивача на вказане майно.

Окрім того, в ході розгляду справи
представником позивача не було надано
суду будь-яких правовстановлюючих
документів по підприємству, ані
Статуту, ані довідки про внесення до
ЄРДПОУ. Відповідно до даних ЕДР
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців 21.05.2012 року щодо
позивача в рамках справи №№5006/5/22-9б/2012
порушено провадження у справі про
банкрутство юридичної особи
Господарським судом Донецької області.
При цьому відповідно до ухвали від
17.09.2013 року в рамках даної
господарської справи продовжено строк
ліквідаційної процедури про
банкрутство та повноваження
ліквідатора - арбітражного керуючого
Кудінова Є.В. до 17.01.14 року. Тобто, в тому
числі й на момент подачі позову 22.10.2013
року, та на момент видачі довіреності
08.01.2014 року від імені Тараш О.В.,
повноваження генерального директора
не були підтверджені.

Безпосередньо представник позивача в
рамках розгляду справи не повідомляв
суду про наявність господарської
справи, про наявність призначеного
арбітражного керуючого.

Відповідно до встановлених
обставин, враховуючи вимоги ст..16 ЦК
України, ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд
вважає, що вимоги позову не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст.16, 554, 543 ЦК України,
ст.ст. 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ПАТ
«Луганське обласне
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство» відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку на
апеляційне оскарження. Рішення суду
може бути оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Луганської області через Ленінський
районний суд м.Луганська шляхом подачі
в 10 денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Головуючий: суддя

О.В.Бугера

Справа № 437/16315/13-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

вступна та резолютивна частини

25 лютого 2014 року Ленінський районний
суд м.Луганська у складі:

головуючого судді Бугери О.В.,

при секретарі Білошицькій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ПАТ «Луганське обласне
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення з чужого незаконного
володіння майна та у якості орендної
плати грошові кошти, -

Керуючись ст.ст.16, 554, 543 ЦК України,
ст.ст. 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ПАТ
«Луганське обласне
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство» відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку на
апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області через
Ленінський районний суд м.Луганська
шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Головуючий: суддя

О.В.Бугера