У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В.,
Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання
Ковальчук Л.В.,

з участю
представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду в м. Рівному цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Рівненського міського суду від 10
лютого 2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
Авангард» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

в с т а н о в и л а :

27 листопада 2013 року ТОВ «Будівельна
компанія Авангард» звернулося в суд з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором № 7-237 від 16
березня 1998 року про надання послуг з
експлуатації гаражного комплексу за
період з 1 квітня 2012 року по 4 листопада
2013 року.

Рішенням Рівненського міського суду
від 10 лютого 2014 року позов задоволено
частково. З відповідача на користь
позивача стягнено 1049 грн. основного
боргу, 200 грн. пені, 10,58 грн. 3 % річних та
229,41 грн. судових витрат у справі.

В поданій на це рішення апеляційній
скарзі ОСОБА_1 посилався на те, що
позивач у порушення вимог п. 2.10.
договору № 7-237 від 16 березня 1998 року
поставив питання про стягнення коштів
за експлуатацію усього гаражного
комплексу, а не його місця-стоянки.

Пунктом 2.11. договору передбачено, що
плата нараховується щомісячно і
оплачується за окремими рахунками,
наданими власнику місця-стоянки. Плата
за додаткові послуги і додаткове
споживання електроенергії, не
передбаченої проектом, нараховується
окремо.

Таким чином без надання позивачем
актів прийому виконаних робіт у нього
не виникає обов'язку їх оплатити.

Покликаючись на ці обставини,
відповідач рішення місцевого суду
вважав незаконним та необґрунтованим і
просив апеляційний суд його скасувати
й ухвалити нове рішення про відмову у
задоволені позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в судове засідання,
перевіривши подані докази та доводи
апелянта, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Статтею 611 ЦК передбачено, що в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом

Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Судом установлено, що 16 березня 1998 року
між відповідачем ОСОБА_1 і ЗАТ
«Авангард», правонаступником якого є
ТОВ «Компанія Авангард», як основним
власником споруди гаражного комплексу
на вул. Коновальця, 7-а, в м. Рівному, було
укладено договір № 7-237 про надання
послуг з експлуатації гаражного
комплексу, відповідно до якого
товариство забезпечує експлуатацію
гаражного комплексу, несе
відповідальність за роботу
енергозбереження та водопостачання,
каналізації, телефонізації, системи
пожежогасіння, а власник
гаража-стоянки щомісячно до 15 числа
своєчасно сплачує кошти за
експлуатацію місця-стоянки в гаражному
комплексі на поточний рахунок
товариства за надані послуги та
дотримується усіх вимог по
експлуатації гаражного комплексу (а. с.
4, 9-12).

Факт існування між сторонами спірних
правовідносин встановлений також
попередніми рішеннями судів, які
набрали законної сили (а. с. 42-45).

1 квітня 2013 року між ТОВ «Компанія
Авангард» та ТОВ «БК Авангард»
укладено договір «Про відступлення
права вимоги», за яким ТОВ «Компанія
Авангард» передало, а ТОВ «БК Авангард»
прийняло право вимоги щодо оплати за
укладеними договорами про надання
послуг з експлуатації гаражного
комплексу, у тому числі за договором №
7-237 від 16 березня 1998 року, який був
укладений між сторонами у даній справі
(а. с. 13-14, 15).

З матеріалів справи вбачається, що
задовольняючи позовні вимоги частково,
місцевий суд обґрунтовано виходив з
того, що внаслідок неналежного
виконання відповідачем умов договору
№ 7-237 від 16 березня 1998 року, за ним за
період з 1 квітня 2012 року по 4 листопада
2013 року рахується заборгованість, що
стверджується наявними у справі
доказами, а саме - калькуляцією
собівартості послуг по обслуговуванню
гаражного комплексу ТОВ «БК Авангард»
на вул. Є.Коновальця, 7а, на 2013 рік, з
якого видно, що собівартість послуг з
обслуговування 1 кв. м гаражного
комплексу становить 9,92 грн.; довідкою
про те, що місячна плата за послуги з
обслуговування гараж-стоянки
відповідача становить 149 грн.; довідкою
про заборгованість відповідача та
розрахунок суми пені і 3 % річних (а. с.
6-8).

Зважаючи на суму основного боргу у
розмірі 1049 грн., суд першої інстанції на
підставі ст. 551 ч. 3 ЦК України та
встановлених дійсних обставин справи,
на переконання колегії суддів, цілком
обґрунтовано зменшив відповідачу
нараховану позивачем пеню з 2582,52 до 200
грн.

Щодо зроблених висновків суд першої
інстанції в ухваленому рішенні навів
відповідні мотиви та обґрунтування, з
якими погоджується й апеляційна
інстанція, оскільки такі висновки
місцевого суду ґрунтуються на вимогах
закону та здобутих у справі доказах.

Доводи поданої апеляційної скарги
обґрунтованості зроблених місцевим
судом висновків не спростовують.

Тому підстав для скасування ухваленого
у справі судового рішення та
задоволення поданої апеляційної
скарги, виходячи з меж її доводів,
апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від
10 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення. Вона може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: