УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Мазур Л.М., Макарчука М.А.,
Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «АЗОТ» до
ОСОБА_4 про виселення із службового
житлового приміщення,

за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «АЗОТ» в особі
представника за довіреністю Хлівненка
Павла Васильовича на рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 01 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 05 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «АЗОТ» (далі - ПАТ «АЗОТ»)
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4,
в якому просило виселити відповідачку
із службового жилого приміщення за
адресою: АДРЕСА_1.

На обґрунтування позовних вимог
позивач посилався на те, що квартира
АДРЕСА_1 відповідно до рішення
виконавчого комітету Придніпровської
районної ради народних депутатів
м. Черкаси від 29 липня 1978 року № 260
була виділена ПАТ «АЗОТ» як службове
жиле приміщення.

Вказав, що на підставі листа від 17
лютого 1997 року № 118 вчителю
загальноосвітньої школи № 6 м. Черкаси
ОСОБА_4 за рішенням адміністрації ПАТ
«АЗОТ» вищевказану квартиру було
надано у тимчасове користування та
видано відповідний ордер.

Позивач зазначив, що підприємство на
теперішній час не має можливості
надавати допомогу працівникам галузі
освіти, оскільки існує необхідність
забезпечити службовим жилим
приміщенням власних працівників, тому
просив виселити відповідачку із
займаного нею службового жилого
приміщення з підстав, встановлених ст.
ст. 118, 121, 124, 125 ЖК Української РСР.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 01
листопада 2013 року в задоволенні
позовних вимог ПАТ «АЗОТ» відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 05 грудня 2013 року апеляційну
скаргу ПАТ «АЗОТ» відхилено, рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 01 листопада 2013 року
залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ
«АЗОТ» - Хлівненко П.В., мотивуючи свої
доводи порушенням судами першої та
апеляційної інстанцій норм
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги
та заперечення ОСОБА_4 на касаційну
скаргу, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, дійшли обґрунтованого
висновку, що ОСОБА_4 не
перебувала у трудових відносинах з ПАТ
«АЗОТ», вселилася в 1998 році в
гуртожиток на підставі ордера складом
сім'ї із трьох осіб; в 2002 році
відповідачем видано другий ордер на
заселення цієї ж квартири складом сім'ї
з двох осіб, а тому підстави для її
виселення без надання іншого житла,
передбачені ст. 124 ЖК Української РСР,
відсутні.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом апеляційної
інстанції були дотримані норми
матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те, що
суддя апеляційного суду Черкаської
області Вініченко Б.Б. протиправно не
заявив самовідвід у розгляді цієї
справи у зв'язку з тим, що його син
перебуває у житлових відносинах з ПАТ
«АЗОТ» є необґрунтованими та
надуманими, і відповідно до положень
ст. ст. 20, 23 ЦПК України не є підставою
для відводу або самовідводу судді.

Інші доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «АЗОТ» в особі
представника за довіреністю Хлівненка
Павла Васильовича відхилити.

Рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 01 листопада 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 05 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Л.М. Мазур М.А. Макарчук А.В. Маляренко