Справа № 466/1731/13
Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/1968/14
Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі: головуючого: Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І.,
Федоришина А.В.,

за участю секретаря:
Іванової О.О.,

з участю: представника
відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи
ОСОБА_3, представника відповідача
ОСОБА_4,

позивача ОСОБА_5,
представника позивача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційними скаргами: відповідачів
ОСОБА_7, ОСОБА_8, третьої особи
Львівської міської ради на рішення
Шевченківського районного суду
м.Львова від 27 грудня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10 до
Управління комунальної власності
Департаменту економічної політики
Львівської міської ради, ОСОБА_8,
ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_13, треті особи:
Львівська міська рада, Управління
архітектури Департаменту
містобудування Львівської міської
ради, Орган опіки та піклування
Шевченківської районної адміністрації
про визнання недійсним наказу та
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на квартиру,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ОСОБА_9, ОСОБА_5 та
ОСОБА_10 звернулися в суд з позовом до
відповідачів про визнання недійсним
наказу та свідоцтва про право
власності на квартиру. Позовні вимоги
обґрунтовували тим, що на підставі
наказу Управління комунальної
власності департаменту економічної
політики Львівської міської Ради від
19.12.2011 р. за № 2341-Ж-Ш було видано
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 пл. 57, 3 кв.м. та сарай
пл. 12,2 кв.м., що посвідчує належність
даного нерухомого майна на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_8,
ОСОБА_7, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 Вважають, що
зазначений наказ прийнято з порушенням
норм закону, оскільки відповідачам
передано у власність квартиру, яка була
самочинно переобладнана, та в якій
самочинно влаштовані віконні отвори в
капітальній стіні будинку АДРЕСА_1, що
знаходиться впритул до земельної
ділянки по АДРЕСА_2, що належить
позивачам. Після уточнення позовних
вимог позивачі просили визнати
недійсним п. 3 додатку до наказу
Управління комунальної власності
департаменту економічної політики
Львівської міської ради від 19.12.2011 року
№ 2341-Ж-Ш, та визнати недійсним
свідоцтво про право власності від
19.12.2011 р., видане Управлінням
комунальної власності департаменту
економічної політики Львівської
міської ради.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Львова від 27 грудня 2013 року позов
задоволено. Визнано недійсним п. 3
додатку до наказу Управління
комунальної власності департаменту
економічної політики Львівської
міської Ради від 19.12.2011 р. за № 2341-Ж-Ш,
про приватизацію квартири АДРЕСА_1 на
праві спільної сумісної власності за
ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_12 та ОСОБА_13
Визнано недійсним свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1, видане
відділом приватизації державного
житлового фонду Шевченківського
району м.Львова 19.12.2011 року. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_12 та
ОСОБА_13 на користь позивачів 114 грн. 70
коп. судового збору.

Рішення суду в апеляційному порядку
оскаржили відповідачі: ОСОБА_7, ОСОБА_8
та третя особа Львівська міська рада,
просять рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_7 в обґрунтування своєї
апеляційної скарги покликається на
незаконність і необґрунтованість
рішення суду та порушення судом першої
інстанції норм процесуального і
матеріального права, що полягало в
наступному:

- всупереч вимогам ст.ст. 10-11 ЦПК
України, суд перейняв на себе функції
позивачів та допустив зміну предмету
позову, оскільки у заяві від 16.12.2013 р.
про уточнення позовних вимог позивачі
не вказували, свідоцтво на яку саме
квартиру вони просять визнати
недійсним, а також зазначили, що
свідоцтво було видане управлінням
комунальної власності ЛМР;

- суд не залучив до участі у справі
орган, який видавав свідоцтво про право
власності - Відділ приватизації
державного житлового фонду
Шевченківського району;

- суд не забезпечив належного виконання
положень ст.ст. 212, 213 ЦПК України;

- покликаючись на самовільне
влаштування вікна у кухні, позивачі не
надали при цьому належних доказів на
підтвердження своїх доводів, не
спростували відомості щодо наявності
віконного отвору станом на 25.04.1979 р. і не
довели факту внесення неправдивих
відомостей до довідки від 11.07.2012 р. та
листа від 06.09.2012 р.;

- факт вчинення самочинного
перепланування відповідачами не
обґрунтований належними та
допустимими доказами у справі;

- суд не взяв до уваги положення п. 3.2
Інструкції про порядок проведення
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна, відповідно до яких не
належать до самочинного будівництва
перепланування, пов'язані із
збільшенням житлової або підсобної
площі за рахунок демонтажу
перегородок, комор тощо;

- для здійснення перепланувань квартир
до 1984 р. не потрібні документи,
передбачені Житловим кодексом УРСР,
який набув чинності 01.01.1984 р.;

- станом на 19.12.2011 р. земельна ділянка по
АДРЕСА_2 перебувала у комунальній
власності, відтак власник комунального
майна, відчужуючи шляхом приватизації
квартиру АДРЕСА_1 на користь
відповідачів, мав би порушувати свої ж
власні права, що є неможливим;

- стосовно порушення оспорюваним
наказом та свідоцтвом про право
власності прав та інтересів позивачів
з покликанням на те, що влаштування
віконних отворів у несучій стіні
будинку АДРЕСА_1, яка межує з земельною
ділянкою по АДРЕСА_2, власниками якої є
позивачі, обмежує їх права на забудову
цієї земельної ділянки, апелянт
зазначає, що перепланування житлового
будинку АДРЕСА_1 не порушує права і
законні інтереси позивачів, так як
цільове використання земельної
ділянки по АДРЕСА_2 обмежене поняттям
«обслуговування житлового будинку»,
яке не включає поняття будівництва (за
винятком капітального ремонту), а
поняття «капітальний ремонт» не
передбачає можливості зміни
геометричних показників нерухомого
майна, і не включає понять
«реконструкція житлового будинку» та
«нове будівництво»;

- позивачами не представлено
будівельний паспорт забудови
земельної ділянки, який відповідно до
ст. 27 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» є підставою
для забудови земельної ділянки.

Львівська міська рада в апеляційній
скарзі покликається на те, що зміна
площі квартири АДРЕСА_1 була проведена
до моменту реєстрації в ній ОСОБА_7,
ОСОБА_12 та ОСОБА_13., а тому вказані особи
не могли провести перепланування
квартири, як це вказано у судовому
рішенні. Висновок суду про самовільне
перепланування квартири не
підтверджується жодним документом, а
відсутність з боку виконавчих органів
документів та дій, спрямованих на
приведення квартири АДРЕСА_1 до
попереднього стану, та відсутність
доказів понесення відповідачами
відповідальності за самовільне
переобладнання, свідчить про
законність такого перепланування. Крім
того, свідченням відсутності
самовільного перепланування є те, що
відповідачам не повертались документи
на приватизацію їх квартири, що повинно
було б мати місце при виявленні у
документах факту самовільного
будівництва. Судом не обґрунтовано
порушення прав позивачів, більше того,
згідно архівних даних, віконний отвір
в стіні будинку АДРЕСА_1 в приміщенні
кухні був наявний ще станом на 25.04.1979 р.,
і на момент приватизації своєї
земельної ділянки позивачі
погоджували її межі з сусідніми
землекористувачами, в тому числі межа
по стіні буд. № 3 була погоджена
позивачами без жодних застережень, а
віконні отвори квартири АДРЕСА_1 стали
перешкодою для позивачів лише при
проведенні ними самовільної добудови
до будинку, що підтверджується
приписами Інспекції
Держархбудконтролю. Також судом не
заслухано пояснення органу опіки та
піклування і не досліджено в повному
обсязі питання позбавлення права
власності на квартиру неповнолітньої
ОСОБА_14

ОСОБА_8 в обґрунтування апеляційної
скарги зазначає, що суд першої
інстанції змінив та доповнив одну із
позовних вимог, не зазначивши доводи,
якими він керувався виходячи за межі
позовних вимог, суд не вирішував
питання процесуального статусу
відділу приватизації державного
житлового фонду Шевченківського
району м.Львова, не забезпечив
дотримання приписів ст.ст. 8, 10 ЦПК
України. Апелянт вказує на відсутність
доказів, які б підтверджували факт
наявності самовільних перепланувань у
квартирі АДРЕСА_1, а висновок суду про
здійснення переобладнань ОСОБА_7,
ОСОБА_12, та ОСОБА_13 не відповідає
матеріалам справи. Усі переобладнання
здійснено в межах будівельних
геометричних габаритів об'єкта
нерухомості, а тому ОСОБА_8 не
зрозуміло, яким чином такі
переобладнання порушують права
позивачів. Зазначаючи про різні площі
квартири № 4 у актах біжучих змін,
районний суд не зважив, що акт біжучих
змін (а.с.11) стосується квартири № 1, а
не квартири № 4. На думку апелянта, суд
не надав належної правової оцінки
документам, що підтверджують позицію
відповідачів, та звертає увагу на те,
що позивачами не надано будівельного
паспорту забудови земельної ділянки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги належить задовольнити з
наступних підстав.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд
визнає незаконним та скасовує правовий
акт індивідуальної дії, виданий
органом державної влади, органом влади
Автономної республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Відповідно до ст.386 ЦК України держава
забезпечує рівний захист прав усіх
суб'єктів права власності. Власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню. Власник, права якого
порушені, має право на відшкодування
завданої йому матеріальної та
моральної шкоди.

Відповідно до статті 3, ч.ч.4,5
статті 5 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» від 19.06.1992 року № 2482-ХІІ,
приватизація здійснюється шляхом:
безоплатної передачі громадянам
квартир (будинків), з розрахунку
санітарної норми 21 квадратний метр
загальної площі на наймача і кожного
члена його сім'ї та додатково 10
квадратних метрів на сім'ю. Право на
приватизацію квартир (будинків)
державного житлового фонду з
використанням житлових чеків
одержують громадяни України, які
постійно проживають в цих квартирах
(будинках) або перебували на обліку
потребуючих поліпшення житлових умов
до введення в дію цього Закону. Кожний
громадянин України має право
приватизувати займане ним житло
безоплатно в межах номінальної
вартості житлового чеку або з
частковою доплатою один раз.

Відповідно до абзацу 4 п.19
Положення про порядок передачі
квартир (будинків), жилих приміщень у
гуртожитках у власність громадян,
затвердженого наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України № 396 від 16.12.2009
року відомості про займані наймачем
приміщення та їх площу заповнюють
згідно з інвентаризаційними
матеріалами, які зберігаються на
підприємстві (організації) по
обслуговуванню житла. При
відсутності інвентаризаційних
матеріалів або невідповідності їх
інформації фактичному стану, що
викликано проведенням ремонту чи
реконструкцією будинку (гуртожитку),
при необхідності уточнення даних для
приватизації (у тому числі нумерації
кімнат у гуртожитку) підприємство
(організація) по обслуговуванню житла
відновлює інвентаризаційні матеріали
через бюро технічної інвентаризації.

Докази у справі свідчать про те,
що вимоги вищенаведених нормативних
актів не були порушені, відповідачі
ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_13 мали
законне право на приватизацію квартири
державного житлового фонду, у якій вони
постійно проживали, і відповідачем
Управлінням комунальної власності
департаменту економічної політики
Львівської міської ради було прийнято
законний наказ за № 2341-Ж-Ш від 19.12.2011
року, зокрема щодо вищеназваних
відповідачів, про передачу їм у
власність квартири АДРЕСА_1 та органом
приватизації державного житлового
фонду підставно видано свідоцтво про
право власності на згадану квартиру.

Вищезазначеними актом органу
місцевого самоврядування і свідоцтвом
про право власності на квартиру,
виданим на його підставі відповідачам,
права позивачів не могли бути порушені
і не були порушені, оскільки позивачі у
квартирі АДРЕСА_1 не проживали, права на
приватизацію цієї квартири і набуття
права власності на неї не мали, отже,
позивачами безпідставно обрано такий
спосіб захисту як оспорювання права
власності відповідачів на квартиру, а
судом першої інстанції незаконно
визнано недійсними: акт, прийнятий
органом місцевого самоврядування на
підставі та в межах наданих йому
повноважень, і свідоцтво про право
власності відповідачів на квартиру
АДРЕСА_1, видане на підставі
правомірного акту органу місцевого
самоврядування.

Докази, які б свідчили про те, що
відповідачами ОСОБА_7 та ОСОБА_13 було
вчинено самовільне переобладання
квартири у якій вони проживали, або
самовільне будівництво, у цій справі
відсутні, тому посилання суду першої
інстанції як на підставу для
задоволення позову на порушення
названими відповідачами вимог ст.100 ЖК
України та ст.376 ЦК України, колегія
суддів розглядає як безпідставне, та
крім цього, вважає за необхідне
зазначити, що, навіть у випадку
порушення відповідачами вищеназваних
норм законодавства, правом
пред»явлення позову про усунення цих
порушень наділені відповідні органи
державної влади або органи місцевого
самоврядування, а не власники
земельної ділянки, яка межує з
будинком, який перебуває на балансі
Львівської міської ради.

Відтак, колегія суддів вважає, що
доказами, якими позивачі
обґрунтовували свої позовні вимоги, не
було доведено наявності обставин, які
свідчили б, що внаслідок передачі
квартири АДРЕСА_1 у власність
відповідачам, якимось чином було
порушено неіснуючі права позивачів на
цю квартиру чи порушено право
власності позивачів на земельну
ділянку, яке (право власності на
земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2
для обслуговування житлового будинку)
позивачі набули після приватизації
відповідачами квартири, що давало б
підстави визнавати приватизацію
квартири недійсною.

У зв»язку з недоведеністю
позивачами факту порушення їхніх прав
з боку відповідачів, на думку колегії
суддів, висновки суду першої інстанції
не відповідають обставинам справи, а
оскаржуване рішення ухвалено з
порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Враховуючи вищенаведені
обставини у їх об»єктивній сукупності,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційні скарги належить
задовольнити, оскаржуване рішення -
скасувати і ухвалити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ч.3 ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.
2, 3, 4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги відповідачів ОСОБА_7,
ОСОБА_8, третьої особи Львівської
міської ради - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Львова від 27 грудня 2013 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_9,
ОСОБА_5, ОСОБА_10 до Управління
комунальної власності Департаменту
економічної політики Львівської
міської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, треті особи: Львівська міська
рада, Управління архітектури
Департаменту містобудування
Львівської міської ради, Орган опіки та
піклування Шевченківської районної
адміністрації про визнання недійсним
наказу та визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
квартиру- відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий
Тропак О.В.

Судді
Приколота Т.І.

Федоришин А.В.