Справа № 209/4171/13-ц
Провадження № 2/209/431/14
РІШЕННЯ

іменем України

"24" квітня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Дніпродзержинська

Дніпропетровської області у складі:

головуючого Багбая
Є.Д.

при секретарі Кукса
О.П.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Дніпроінмед» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди у
зв'язку з дорожньо - транспортною
пригодою ,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідач позов не визнав
повністю.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Дніпроінмед» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди у
зв'язку з дорожньо - транспортною
пригодою. На обґрунтування своїх
позовних вимог зазначає, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 приблизно о 08.30 годин на
вул.. Петровського в м.
Дніпродзержинську ОСОБА_2 керував
власним автомобілем марки «Даймлер
Крайслер», держ.№ НОМЕР_1, в зв'язку із
зупинкою серця, він помер за кермом під
час руху та його некерований
автомобіль виїхавши на смугу
зустрічного руху здійснив зіткнення з
автомобілем марки «Ваз 2105» держ.№
НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_1,
який є володільцем вищезазначеного
автомобіля на підставі генеральної
довіреності. Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль позивача отримав механічні
пошкодження, позивач отримав тілесні
ушкодження. Постановою слідчого СВ
Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області Чічевою А.В.
в порушенні кримінальної справи по
факту ДТП було відмовлено на підставі
п.8 ст. 6 КПК України в зв'язку зі смертю
ОСОБА_2. Відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована відповідачем по справі
«Страхова компанія «Дніпроінмед» на
підставі договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 15 вересня 2011
року (поліс №АА/7692906). Договір діяв на
час ДТП. Позивач звернувся до
відповідача з вимогою щодо
відшкодування матеріальної шкоди
внаслідок ДТП. 25 січня 2013 року позивачу
було виплачено страхове відшкодування
в розмірі 3500 гривень на лікування за
наданими позивачем чеками та 7039,02
гривень за пошкоджений автомобіль.
Позивачем та відповідачем 18 грудня 2012
року був підписаний страховий акт
№843/12/ГО. Позивач вважає, що страхова
виплата не покриває всю матеріальну та
моральну шкоду спричинену йому
внаслідок ДТП, тому просить стягнути з
відповідача на його користь
відшкодування шкоди спричиненої його
здоров'ю в розмірі 50000 гривень,
відшкодування шкоди спричиненої
автомобілю 13000 гривень моральну шкоду
7500 гривень, та понесені ним витрати на
правову допомогу.

Позивач в судовому засіданні
позов підтримав в повному обсязі,
підтвердив обставини викладені в
позовній заяві, просить задовольнити
позов повністю.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, поштою надані
письмові заперечення проти позову,
згідно яких, відповідач позов не визнав
повністю, на обґрунтування заперечень
вказую, що оскільки право власності на
позивача не оформлено він не має права
на відшкодування матеріальної шкоди
внаслідок пошкодження автомобіля. Крім
того, позивач у своїй заяві про виплату
страхового відшкодування від 22.01.2013
року та страхового акту зазначав в них,
що його повністю влаштовує сума
відшкодування яку він отримав і
претензій після їх виплати він мати не
буде. Крім того між сторонами був
укладений договір про виплату
страхового відшкодування, згідно якого
останній також погоджувався з
достатністю суми страхового
відшкодування яка в подальшому і була
йому виплачена. Також відповідачем
зазначено, що позивач не надав жодних
доказів на підтвердження спричиненої
йому шкоди.

Судом досліджені докази по
справі:

Досліджені письмові докази по
справі шляхом оголошення їх у судовому
засіданні;

- копія паспорту позивача /а.с. 6/, згідно
якого підтверджується його особа;

- довіреності на автомобіль позивача
/а.с. 7, 8/, згідно якого підтверджується
належність автомобіля позивачу;

- поліс обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів /а.с. 9/, згідно якого
підтверджується страхування
відповідальності ОСОБА_2 у відповідача
щодо спричинення шкоди третім особам;

- страховий акт /а.с. 10, 31/, згідно якого
підтверджується розмір страхового
відшкодування встановленого
відповідачем, та те, що позивач
погодився з сумою та вказував, що не
буде після виплати суми мати претензії
до відповідача;

- заява позивача до позивача /а.с. 11/,
згідно якої позивач звертався до
відповідача щодо відшкодування шкоди
спричиненої ДТП;

- постанова про відмову в порушенні
кримінальної справи /а.с. 13/, згідно
якого підтверджується, що винним в ДТП
є автомобіль ОСОБА_2;

- висновок спеціаліста /а.с 14-15/, згідно
якого підтверджується тяжкість
тілесних ушкоджень отриманих
позивачем внаслідок ДТП;

- договір про надання юридичної
допомоги, квитанція /а.с. 16, 17/, згідно
яких підтверджується витрати позивача
на правову допомогу;

- заява про виплату страхового
відшкодування /а.с 30/, згідно якої
підтверджується звернення позивача
про виплату страхового відшкодування в
розмірі 7039,02 гривень;

- повідомлення потерпілої особи про
подію з транспортним засобом /а.с. 32/,
згідно якого підтверджується
звернення позивача до відповідача щодо
настання страхового випадку;

- платіжне доручення /а.с. 33/, згідно
якого підтверджується виплата
страхової виплати позивачу;

- договір про виплату страхового
відшкодування /а.с. 34/, згідно якого
підтверджується укладання між
сторонами вищезазначеного договору
була досягнута домовленість щодо суми
страхового відшкодування;

Вислухавши пояснення позивача,
вивчивши матеріали справи, з'ясувавши
обставини справи та дослідивши їх
доказами, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно зі ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона
доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням,
зберіганням хімічних, радіоактивних,
вибухо- і вогненебезпечних та інших
речовин, утриманням диких звірів,
службових собак та собак бійцівських
порід тощо, що створює підвищену
небезпеку для особи, яка цю діяльність
здійснює, та інших осіб. Шкода,
завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою,
яка на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого
створює підвищену

небезпеку.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з
урахуванням обставин суд за вибором
потерпілого може зобов'язати особу, яка
завдала шкоди майну,… відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування шкоди, завданої нею
іншій особі, зобов'язана сплатити
потерпілому різницю між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою
(страховим відшкодуванням).

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму
Верховного суду України N 6 від 27
березня 1992 року „Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди „ розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна особі і майну громадянина
або заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму
Верховного суду України N 6 від 27
березня 1992 року „Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди „ розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна особі і майну громадянина
або заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України
обов'язок відшкодування моральної
шкоди, завданої пошкодженням майна,
покладено на особу, яку визнано винною
у скоєнні ДТП.

Згідно п. 12.1 ст. 12 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» У разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 26-1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» Страховиком (у випадках,
передбачених підпунктами "г" і "ґ"
пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2
статті 41 цього Закону, - МТСБУ)
відшкодовується потерпілому - фізичній
особі, який зазнав ушкодження здоров'я
під час дорожньо-транспортної пригоди,
моральна шкода у розмірі 5 відсотків
страхової виплати за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

Згідно ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» У зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.Згідно вимог статті 88 ЦПК
України стороні на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Згідно п.32.7 ст. 32 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» шкоду, пов'язану із втратою
товарної вартості транспортного
засобу.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму
Верховного суду України N 4 від 31
березня 1995 року „Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди„ суд має виходити із
засад розумності, виваженості та
справедливості.

Згідно зі ст.. 57 ЦПК України
докази встановлюються на
підставі...пояснень сторін... допитаних
як свідків, показань свідків, письмових
доказів...

Згідно статті 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 61 ЦПК України ,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

У судовому засіданні встановлені
судом обставини та визначені до них
правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 приблизно о 08.30 годин на
вул.. Петровського в м.
Дніпродзержинську ОСОБА_2 керував
власним автомобілем марки «Даймлер
Крайслер», держ.№ НОМЕР_1, в зв'язку із
зупинкою серця, він помер за кермом під
час руху та його некерований
автомобіль виїхавши на смугу
зустрічного руху здійснив зіткнення з
автомобілем марки «Ваз 2105» держ.№
НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_1,
який є володільцем вищезазначеного
автомобіля на підставі генеральної
довіреності. Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль позивача отримав механічні
пошкодження, позивач отримав тілесні
ушкодження. Постановою слідчого СВ
Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області Чічевою А.В.
в порушенні кримінальної справи по
факту ДТП було відмовлено на підставі
п.8 ст. 6 КПК України в зв'язку зі смертю
ОСОБА_2. Відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована відповідачем по справі
«Страхова компанія «Дніпроінмед» на
підставі договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 15 вересня 2011
року (поліс №АА/7692906). Договір діяв на
час ДТП. Позивач звернувся до
відповідача з вимогою щодо
відшкодування матеріальної шкоди
внаслідок ДТП. 25 січня 2013 року позивачу
було виплачено страхове відшкодування
в розмірі 3500 гривень на лікування за
наданими позивачем чеками та 7039,02
гривень за пошкоджений автомобіль.
Позивачем та відповідачем 18 грудня 2012
року був підписаний страховий акт
№843/12/ГО.

Суд вважає встановленим наявність
фактів, якими частково обґрунтовуються
вимоги позивача, з таких мотивів.

Згідно п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року під володільцями джерел
підвищеної небезпеки, зокрема,
належать громадяни, які мають
доручення на керування транспортним
засобом, таким чином ОСОБА_1 є належним
позивачем по справі, тому заперечення
відповідача в цій частині суд не вважає
законними та обґрунтованими. Щодо
позовних вимог позивача до відповідача
про виплату матеріальної та моральної
шкоди, то суд згідно вимог
законодавства вважає, що у разі
недосягнення згоди між потерпілим і
страховиком щодо розміру завданої
шкоди, така шкода, як і в інших випадках,
визначається на підставі наданих
сторонами доказів. Оскільки позивачем
не надано жодних доказів на
підтвердження та обґрунтування
позовних вимог, суд вважає їх такими що
не підлягають задоволенню. Крім того
відповідачем надані докази, що згода
щодо розміру відшкодування між
сторонами була досягнута та отримана
позивачем. Таким чином страховиком -
відповідачем ПАТ «Страхова компанія
«Дніпроінмед» виконані всі
зобов'язання перед позивачем згідно
вимог закону, тому позовні вимоги до
нього є безпідставними та не
підлягають задоволенню.

Витрати на правову допомогу адвоката
не підлягають задоволенню оскільки є
похідними від первісних позовних
вимог, крім того суду не надано жодних
доказів, що правову допомогу надавав
саме адвокат або інший фахівець в
галузі права, також суду не надано
розрахунків на підтвердження
виконаних робіт адвокатом чи іншим
фахівцем у галузі права, згідно вимог
чинного законодавства, зокрема
постанови Кабінету Міністрів України
«Про граничні розміри компенсації
витрат, пов'язаних з розглядом
цивільних та адміністративних справ, і
порядок їх компенсації за рахунок
держави» від 27 квітня 2006 року № 590.
понесені с

На підставі ст. 23, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК
України, Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», керуючись ст. 8,10, 57, 59, 60, 88,
213-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні цивільного позову
ОСОБА_1 до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Дніпроінмед» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди у
зв'язку з дорожньо - транспортною
пригодою - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
Є.Д. Багбая