Справа № 2018/2-18/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року Київський районний
суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Діденко С.А..,

при секретарі - Горічевої К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права власності, за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа -ОСОБА_3 про визнання
спадкоємцем четвертої черги та про
визнання права власності на майно та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
третя особа -ОСОБА_2 про встановлення
факту родинних відносин та визнання
права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом , в
якому , після уточнення вимог, просила
суд визнати за нею право власності на 12
частину квартири за адресою: АДРЕСА_1,
як придбану у період шлюбу з чоловіком
-ОСОБА_4; на іншу ? частину квартири як
за спадкоємцем четвертої черги після
смерті ОСОБА_4

Свої позовні вимоги вона
обгрунтовує тим, що перебувала у шлюбі
з ОСОБА_4 з 15.05.1974р. по 02.10.1984р. У період
шлюбу вони у ЖБК «Приозерний 71»
придбали у власність двокімнатну
ізольовану квартиру АДРЕСА_1. Перший
пайовий внесок у розмірі 2312руб., які
були взяті з її заощаджень, було
внесено 28.10.1975р. Пай виплачено повністю
18.09.1984р. Кожен з подружжя має право на ?
частину квартири. Після розірвання
шлюбу 02.10.1984р. вони продовжували
проживати однією сім'єю з ОСОБА_4 до
його смерті, яка сталася -ІНФОРМАЦІЯ_1.
З моменту розірвання шлюбу до дня його
смерті вони підтримували фактичні
шлюбні відносини з ОСОБА_4 та після його
смерті прийняла спадщину на 1/2 частину
спірної квартири. Вони вели спільне
господарство, мали єдиний бюджет, дбали
один про одного, вона доглядала за ним
після перенесеної ним травми та після
його смерті організувала похорон.
Після смерті ОСОБА_4 поліклінікою №11 їй
була видана довідка про хворобу та
смерть ОСОБА_4 У спадкодавця були
рідні брати -ОСОБА_5, ОСОБА_6, які після
його смерті були спадкоємцями другої
черги, але у встановлені законом строки
спадщину не прийняли, дотримуючись
домовленості про те, що вони
претендувати на спадщину ОСОБА_4 не
будуть. Моральної та матеріальної
підтримки ОСОБА_4 вони не надавали.
Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та
сім'ю, який діяв на той час., вона має
право на ? частину квартири, яка була
придбана у період шлюбу. У зв'язку з тим,
що після розірвання шлюбу вони з ОСОБА_4
проживали фактично як чоловік та жінка,
, жили однією родиною більш п'яти років
до дня його смерті, на підставі ст.1264 ЦК
України вона вважає себе спадкоємцем
четвертої черги і просить визнати за
нею право на ? частину квартири, в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_4

ОСОБА_2 звернувся із зустрічним
позовом до ОСОБА_1 і в остаточній
редакції позову просив суд визнати за
ним право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1, як за спадкоємцем
четвертої черги після смерті ОСОБА_4, та
на іншу 12 частину квартири ,
посилаючись на те, що брав участь у
паєнагромадженні та набув право
власності на кооперативну квартиру в
цілому.

Зустрічний позов обґрунтував тим,
що ОСОБА_1 є його рідною матір'ю. За
рішення суду, в період з січня 1973р. по
грудень 1978р. вона отримувала аліменти
на його утримання від його батька,
проте, на нього кошти не витрачала; з
01.09.1973р. він навчався у
школи-інтернаті №11 м.Харкова, де
перебував на повному державному
утриманні до 01.09.1977р. У 1977 році ОСОБА_1 з
ОСОБА_4 отримали спірну квартиру на
умовах пайової участі в ЖБК шляхом
внесення грошових коштів, використавши
для цього і аліменти , які надходили
позивачу на його утримання. Вважає, що в
паєнагромадженнях є і його частка ,
яка, на його погляд дорівнює ? частини
квартири. Ще за життя ОСОБА_4 його
стосунки з ОСОБА_1 втратили характер
сімейних , вони стали проживати окремо
у різних кімнатах, окремо вести
господарство, а 02.10.1984р. шлюб було
розірвано офіційно. В подальшому
ОСОБА_1 створила нову сім'ю з ОСОБА_7, у
якого і стала проживати, періодично
з'являючись у спірній квартирі.
Офіційно їх шлюб було зареєстровано
03.11.1990р. Після припинення шлюбних
відносин ОСОБА_4 з ОСОБА_1 будь-яких
стосунків вони не підтримували; вона
за ним не доглядала, не брала участі у
його похованні, але з 1978р., коли його
було влаштовано до школи-інтернату,
поселилася у спірній квартирі та стала
там постійно проживати там. Він і
ОСОБА_4, стали проживати однією родиною
спочатку за кошти останнього , а потім
і на його (позивача) кошти, які він на
той час заробляв самостійно. Вони з ним
вели спільне господарство та проживали
разом до його смерті -ІНФОРМАЦІЯ_1.
Після 1991р. ОСОБА_4, як член кооперативу,
що повністю сплатив пайовий внесок,
набув право власності на спірну
квартиру, тому, після його смерті
відкрилась спадщина на належну йому ?
частину квартири, на яку він (ОСОБА_2),
має право , в порядку передбаченому
ст.1264 ЦК України, як спадкоємець
четвертої черги ,що на протязі п'яти
останніх років проживав разом зі
спадкодавцем . Вважає, що, що він, як
член сім'ї, брав участь у
паєнагромадженні, тому і набув право
власності на ? частину
паєнагромадження.

ОСОБА_3 звернулася до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_1, та
просила суд встановити факт того, що
ОСОБА_4 був рідним братом ОСОБА_4;
визнати ОСОБА_3 правонаступником
ОСОБА_4; визнати за ОСОБА_3 право
власності у порядку спадкування за
законом на ? частину квартири АДРЕСА_1,
яка належала ОСОБА_4

Свої зустрічні позовні вимоги
вона обґрунтувала тим, що в провадженні
суду є цивільний позов ОСОБА_4 до
ОСОБА_1 про встановлення факту
родинних відносин і визнання права
власності на спадкове майно. Вона є
рідною донькою ОСОБА_4, а той рідним
братом спадкодавця ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_2
її батько ОСОБА_4 помер. Після його
смерті вона є правонаступником
заявлених ним позовних вимог.
Посилається на те, що її батько ОСОБА_4
після смерті свого рідного брата
-ОСОБА_6 , як спадкоємець другої черги за
законом, мав право , але не встиг
прийняти спадок брата. Вважає що до
неї, як рідної доньки, в порядку ст.1276
ЦК України(спадкової трансмісії) має
перейти право на 1/2 частину спірної
квартири .

У процесі розгляду справи
представник ОСОБА_3 ОСОБА_9 подав
доповнення до зустрічної позовної
заяви ОСОБА_3 та просив суд поновити
пропущений позщивачем строк прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_4

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
свої позивні вимоги підтримала.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 заперечувала.

Відповідачі ОСОБА_2 свої позовні
вимоги підтримав , проти зустрічних
позовних вимог заперечував.

Представник ОСОБА_1 позовні
вимоги доверителя підтримав,
зустрічні позовні вимоги заперечував.

Суд, вислухавши пояснення сторін
по справі, свідків, вчинивши
дослідження матеріалів справи,
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги ОСОБА_1 мають бути
задоволені частково, ОСОБА_3 частково,
в позові ОСОБА_2 має бути відмовлено з
наступних обставин.

Судом встановлено, що основним
пайщиком двокімнатної квартири в ЖСК
«Приозерний» за адресою АДРЕСА_1 є
ОСОБА_6 .

23.12.1993 р. ОСОБА_6 помер.(а.с.6)

У зв'язку з відкриття спадщини 18.01.1994
року ОСОБА_1 звернулася до
нотаріальної контори із заявою про
видачу свідоцтва про право власності
на ? частину квартири , згідно з ст.22
Кодексу України про шлюб і сім'ю.
( т.1 а.с. 31)

Рішенням Київського районного суду
м.Харкова від 12.01.2005 року за ОСОБА_1
було визнано право власності на ?
частину квартириАДРЕСА_1 як такої , що
набута в період шлюбу із ОСОБА_4 та на
іншу ? частину цієї квартири як за
спадкодавцем четвертої черги.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської
області р від 23.01.2007 р. рішення суду було
скасовано . Справа розглядається
вдруге.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4
перебували у зареєстрованому шлюбі з
15.05.1974 року по 2 жовтня 1984 року. ( т1 а.с.7,9)

В 1975 році подружжя отримало в ЖСК
«Приозерний» двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1. Перший пайовий внесок за
квартиру було внесено ОСОБА_1 в жовтні
2006 року за рахунок коштів, які
зберігалися на її особовому рахунку в
ощадбанку. Станом та 18.09.1984 року пай за
квартиру був повністю сплачено і
право власності на квартиру було
зареєстровано в БТІ за ОСОБА_6 як
основним пайщиком. (.1 а.с. 10,21 т.2 а.с.66,67)

Відповідно до ст.22 Кодексу про
шлюб та сім'ю України майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном. Подружжя
користується рівними правами на майно
і в тому разі, якщо один з них був
зайнятий веденням домашнього
господарства, доглядом за дітьми або з
інших поважних причин не мав
самостійного заробітку.

Відповідно до ст..28 КпШС в разі
поділу майна , яке є спільною сумісною
власністю подружжя , їх частки
визнаються рівними.

Таким чином частки подружжя ОСОБА_6 у
праві власності на двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1. дорівнюються ?
частини, кожному.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
щодо визнання права власності на ?
частину квартиру АДРЕСА_1, як такої що
набуто подружжям під час шлюбу є
доведеними і підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про
визнання права власності на ? частину
квартири в порядку спадкування , після
смерті ОСОБА_4 як за спадкоємцем
четвертої черги , то відповідні вимоги
є безпідставними і задоволенню не
підлягають.

Судом встановлено і сторонами не
заперечується той факт, що станом на
2.10.1984 року шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було
розірвано. (а.с.9)

Спадщина на майно відкрилася після
смерті ОСОБА_4 , яка настала
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Правовідносини із спадкування на
відповідний час врегульовані ЦК
України (в редакції 1964 року).

Відповідно до розділу VII ЦК України (в
редакції 1964 року) спадкування за
законом можливо було для спадкоємців
першої та другої черги.

Вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за нею
права власності на частку в спадщині
як спадкоємцем четвертої черги
ґрунтується на вимогах ст.1264 ЦК
України(в редакції 2004 року) і
стосується осіб, які не менше 5 років
прожили із спадкодавцем однією сім'єю.

Відповідно до положення п.5
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України (в редакції від 1.01.2004 р.)
можливість застосування правил книги
шостої ЦК України можливе до спадщини,
яка відкрилася , але не була прийнята
ніким із спадкоємців до набрання
чинності цим Кодексом . Тобто,
правовідносини діючого ЦК України
поширюються на правовідносини, за
якими спадщина відкрилася після 1 липня
2003 року (за 6 місяців)

Таким чином положення ст.1264 ЦК України
не поширюються на правовідносини, за
якими спадщина відкрилася в 1993 році.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо
визнання за нею права власності на
частку в спадщині як спадкоємцем
четвертої черги має бути відмовлено.

Із зустрічними позовними вимогами до
ОСОБА_1 про визнання права власності на
спадщину звернувся ОСОБА_2 , її рідний
син від першого шлюбу, в якому
ставиться питання про визнання за ним
права власності на ? частину спірної
квартири, як таким що брав участь у
паєнагромадженні кооперативної
квартири за рахунок аліментів, які
отримувала ОСОБА_1 за часів, коли він
знаходився на повному державному
утриманні в школі-інтернаті №11
м.Харкова. Ним також ставиться
питання про визнання права власності в
порядку спадкування на іншу ? частину
квартири як за спадкоємцем четвертої
черги. В обґрунтування цих вимог він
посилається на те, що , нібито, останні
п'ть років до смерті ОСОБА_4 він
проживав з ним разом і мав з ним
спільне господарство.

Проте з даною позицією погодитися не
можливо.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна
сторона забов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Дані про утримання аліментів з ОСОБА_11
в період з 1973 року по грудень 1978 року
не можуть служити підтвердженням
отримання їх ОСОБА_1 та використання
для паєнагромадження. Доказів цьому
позивачем не наведено і відповідачем
ОСОБА_1 заперечуються. Доводи ОСОБА_2
щодо перебування його на повному
державному утриманні в період його
навчання в шкоді-інтернат №11 м.Харкова
є лише припущенням і об'єктивно нічим
не доводяться.

Доводи позивача ОСОБА_2 про те, що в
період з 1978 року по 1993 роки він проживав
однією сім'єю із спадкодавцем і набув
право власності на ? частину квартири в
порядку ст..1264 ЦК України як
спадкоємець четвертої черги є
неспроможними.

Вимоги ст.1264 ЦК України не поширюються
на правовідносини із спадкування
майна , що виникли в 1993 році у зв'язку із
смертю спадкодавця. Відповідно до
ст.ст.529-531 ЦК України ( в редакції 1964
року ) право спадкування за законом на
час виникнення відповідних
правовідносин мали лише спадкоємці
першої та другої черги, а також
утриманці. До жодної з цих категорій
позивач не відноситься і вимог за
відповідними правовими підставами в
позові не наведено.

Позивні вимоги ОСОБА_2 є
безпідставними і задоволенню не
підлягають. Пояснення свідка ОСОБА_12
щодо обставин проживання ОСОБА_2 в
спірній квартирі не мають жодного
значення , бо правових підстав для
визнання права власності на спадщину
за законом позивачем не надано.

Разом із позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2
судом розглянуто зустрічний позов
ОСОБА_3, за яким вона просила встановити
факт, що її батько ОСОБА_4 є рідним
братом померлого ОСОБА_6, та визнати за
нею право власності в порядку
спадкування за законом на належну
спадкодавцю ? частину спірної
квартири в порядку ст. 1276 ЦК України за
спадковою трансмісією на підставі
того,що ОСОБА_4 помер 3.10.2006 року не
встигнувши прийняти спадщину після
смерті брата ОСОБА_6. В допоповненні
до позову представник позивача просив
поновити ОСОБА_3 строк на прийняття
спадщини, посилаючись на те, що про
відкриття спадщини вона та її батько
довідалися лише в 2006 році, бо
відповідач ОСОБА_1 приховала від
інших спадкоємців факт того, що її шлюб
із спадкодавцем був розірвано за життя
спадкодавця.

Встановлено, ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 і, відповідно до ст..525 ЦК
України (в редакції 1964 року) з цього
часу відкрилася спадщина. В строки і в
порядку визначеному ст..549 ЦК України
ОСОБА_4 за прийняттям спадщини не
звернувся, в управління та
користування майно не вступив. Даної
обставини позивач не спростовує. З
позовом про визнання права власності
в порядку спадкування за законом
ОСОБА_4 звернувся до суду 06.04.2006 року, в
якому посилався на те, що колишня
дружина приховала від нього факт
наявності спадкового майна. Позивач не
заперечував той факт , що про смерть
брата , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 йому
було відомо. У визначений ст..549 ЦК
України строк і спосіб він з приводу
прийняття спадщини не звернувся.
Доводи щодо фактичного успадкування
шляхом прийняття речей померлого,
ОСОБА_4 відповідними доказами не
підтвердженні і позивачем ОСОБА_3 в
позові не наведені. ОСОБА_3 із заявою
про прийняття спадщини також не
зверталася. Позивачем в якості
правових підстав позову наведені
норми ЦК України (в редакції 2004 року),
які не можуть бути застосовані до
відповідних правовідносин із
спадкування. Сам факт родинних
відносин ОСОБА_13 та ОСОБА_4 сторонами
не заперечується і судом має бути
визнано як встановлений факт.

В інший частині позовних вимог ОСОБА_3
суд відмовляє за безпідставністю і
недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208-218 ЦПК
України, ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю
України, ст.1264 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права власності задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину квартири за адресою : АДРЕСА_1

В інший частині позовних вимог ОСОБА_1
-відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити
частково. Визнати факт родинних
відносин ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які є
рідними братами.

В інший частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судові витрати по 33(тридцять
три ) грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом 10 днів після його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час його проголошення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

СУДДЯ