Справа № 1301/2011/12
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/86/14
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Мацея М.М.,
Тропак О.В.,

секретаря Дідуся
О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
на рішення Бориславського міського
суду Львівської області від 08 квітня 2013
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, -

в
с т а н о в и л а:

26 грудня 2012 року Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» звернулося в
суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по кредитному договору.
Просить стягнути з ОСОБА_2
заборгованість за кредитним договором
в сумі 3331 гривню 32 копійки. В
обґрунтування своїх вимог зазначає, що
15 серпня 2007 року між ПАТ «Дельта Банк»
(правонаступник Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комерційний банк
«Дельта») та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 005-13066-150807,
відповідно до п. 1.2. якого Банк відкрив
держателю картковий рахунок НОМЕР_1 в
національній валюті України - гривні,
випустив та надав держателю платіжну
картку, а також ПІН-код до картки, та
здійснював обслуговування держателя
на умовах, викладених в тарифному
пакеті Visa Класичний, що міститься в
Додатку № 1 до Договору. Згідно п. 1.3.
Договору сума кредитної лінії
становила 3000 гривень. У відповідності
до Договору держатель картки
зобов'язався щомісяця в строки,
визначені Правилами, здійснювати
погашення частини суми заборгованості
за Кредитною лінією, яка виникла за
попередній звітний місяць, а також
здійснювати погашення в повному обсязі
заборгованості за Овердрафтом, яка
виникла за попередній звітний місяць,
сплачувати всю суму процентів,
нарахованих за користування кредитною
лінією та/або Овердрафтом за
попередній звітний місяць, та всю суму
пені, яка нарахована за попередній
звітний місяць у разі порушення
строків сплати заборгованості за
кредитною лінією та/або Овердрафтом та
процентів за користування кредитною
лінією та/або Овердрафтом. Внаслідок
неналежного виконання відповідачем
зобов'язань за кредитним договором
станом на 02 листопада 2012 року за ним
наявна заборгованість в загальній сумі
3331 гривня 32 копійки, яка складається з
тіла кредиту в розмірі 3331 гривня 32
копійки.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні
позовних вимог Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором відмовлено за
пропуском строку позовної давності.

Рішення суду оскаржило Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк» в
особі представника Васіва Ю.М., який
вважає його незаконним та таким, що
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Стверджує, що строк позовної давності
банком не порушено, оскільки в п. 4.2
кредитного договору зазначено, що
строк дії договору встановлюється з
дня його підписання і діє до повного
виконання Позичальником зобов'язань за
цим договором, а відтак договір є
безстроковим. Просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Сторони повідомлені належним чином,
про що свідчать повідомлення про
вручення їм рекомендованих поштових
відправлень (а.с. 80, 82), в судове
засідання апеляційної інстанції не
з'явилися, причину своєї неявки суду не
повідомили, матеріалів справи
достатньо для розгляду справи у їх
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, межі та
доводи скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу необхідно
відхилити.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Колегія суддів приходить до
переконання, що дане рішення суду
відповідає зазначеним вимогам закону,
виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що Договір № 005-13066-150807 на
відкриття карткового рахунку та
обслуговування платіжної картки,
укладений між сторонами 15 серпня 2007
року, за своєю суттю є одним із видів
договору про відкриття кредитної
лінії. При цьому обґрунтовано послався
на Постанову пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
якою в п. 21 роз'яснено, що договір про
відкриття кредитної лінії є одним із
видів кредитного договору, а кредитна
лінія - однією із форм її кредитування,
в якій у межах встановленого ліміту
здійснюється видача і погашення
кредиту кількома частинами (траншами),
а також прийшов до правильного
переконання, що оскільки умовами п. 1.3.
Договору № 005-13066-150807 на відкриття
карткового рахунку передбачено, що
Банк відкриває держателю кредитну
лінію в сумі 3000 гривень для розрахунків
за товари, що придбаваються держателем
у суб'єктів господарювання, то такий
кредит є споживчим, а договір
відповідно одним із видів договору про
надання споживчого кредиту у
відповідності до п. 23 ст. 1 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким встановлено, що споживчий кредит -
кошти, що надаються кредитодавцем
(банком або іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання продукції. В
обґрунтування прийнятого рішення суд
першої інстанції вказав, що умовами п.
1.3. вищезгаданого Договору сторони
погодили, що кредитування рахунку в
межах кредитної лінії здійснюється
протягом 364 календарних днів та прийшов
до висновку, що саме із закінченням
строку дії платіжної картки
починається строк перебігу позовної
давності на звернення позивача в суд з
позовною вимогою про стягнення
заборгованості з відповідача за
Договором № 005-13066-150807, а саме з 15 серпня
2008 року і закінчується 15 серпня 2011 року
оскільки згідно відмітки
Бориславського міського суду на
позовній заяві ПАТ «Дельта Банк» така
заява поступила в суд 26 грудня 2012 року,
тобто з пропуском строку позовної
давності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
15 серпня 2007 року між ТзОВ «Комерційний
банк «Дельта», який на даний час
перейменований на ПАТ «Дельта Банк», та
ОСОБА_2 укладено договір № 005-13066-150807 на
відкриття карткового рахунку та
обслуговування платіжної картки (а.с. 5).

Згідно п. 1.2. договору Банк відкрив
держателю картковий рахунок № НОМЕР_1 в
національній валюті України - гривні,
випустив та надав держателю платіжну
картку та ПІН-код до неї.

Відповідно до п. 1.3. договору Банк
відкрив Держателю кредитну лінію в
сумі 30000 гривень та на день укладення
цього Договору встановив ліміт
Кредитної лінії на Рахунку в сумі 3000
грн.

Умовами п. 1.4. вищезгаданого Договору
сторони погодили, що кредитування
рахунку в межах кредитної лінії
здійснюється протягом 364 календарних
днів. Кожна наступна кредитна лінія
надається після спливу надання
попередньої, на умовах, погоджених
сторонами у цьому договорі, та не
потребує підписання додаткових угод.

Згідно п. 1.5. Договору кредитні кошти
використовуються для розрахунків за
товари, що придбаваються Держателем у
суб'єктів господарювання, зняття
готівки, виконання держателем своїх
зобов'язань перед Банком за цим
Договором, та вчинення інших операцій,
передбачених Договором.

Пунктом 2.3. Договору встановлено, що
держатель зобов'язався сплачувати
Банку проценти за користування
кредитною лінією та/або Овердрафтом за
ставками, які зазначені в тарифному
пакеті Visa Класичний, що міститься в
Додатку №1.

Відповідно до п. 2.5. договору на
відкриття карткового рахунку та
обслуговування платіжної картки
відповідач зобов'язався щомісяця в
строки, визначені Правилами,
здійснювати погашення частини суми
заборгованості за кредитною лінією,
яка виникла за попередній звітний
місяць, в розмірі, визначеному
«Тарифами», а також здійснювати
погашення в повному обсязі
заборгованості за Овердрафтом, яка
виникла за попередній звітний місяць,
сплачувати всю суму процентів,
нарахованих за користування кредитною
лінією та/або Овердрафтом за
попередній звітний місяць, та всю суму
пені, яка нарахована за попередній
звітний місяць у разі порушення
строків сплати заборгованості за
кредитною лінією та/або Овердрафтом та
процентів за користування кредитною
лінією.

Відповідно до п. 4.2 договір вступає в
силу з моменту його підписання та діє
до повного виконання зобов'язань.

Пунктом 1.1.1. Тарифів на обслуговування
платіжних карток Delta Visa Classik Тарифний
пакет «Класичний» визначена процентна
ставка за користування кредитною
лінією, яка становить 29,90% річних.
Згідно п. 1.3. вказаних Тарифів процент
поточної заборгованості, обов'язковий
до погашення щомісяця становить 7%.
Обов'язковий мінімальний щомісячний
платіж, розрахований як 7% від суми
поточної заборгованості станом на
розрахункову дату (всі нараховані
проценти, плати, штрафи та інші
щомісячні платежі, але не менше ніж 50
гривень) відповідно до п.1.4 Тарифів
підлягав оплаті позичальником
щомісячно з 1 по 15 число місяця,
наступного за звітним (а.с. 6).

Строк дії картки визначений в анкеті
позичальника - 12 місяців (а.с. 7).

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено,
що зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і у встановлений строк
згідно з вказівками закону, договору. У
відповідності з укладеним договором та
ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч. 1 ст. 267 ЦК України).

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Крім того, п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів»
визначено, що у випадку, якщо
кредитодавець у позасудовому порядку
або до судового провадження
звертається з вимогою про повернення
споживчого кредиту або погашення
іншого боргового зобов'язання
споживача, кредитодавець не може у
будь-який спосіб вимагати будь-якої
плати або винагороди від споживача за
таке звернення. При цьому кредитодавцю,
зокрема, забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Відповідно до п. 31 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
враховуючи положення ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів», у
спорах щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

З наявного в матеріалах справи
розрахунку про операції по картковому
рахунку від 02.11.2012 року вбачається, що
останній платіж за договором
відповідачем здійснено 28.10.2008 року ( а.с.
12).

Умови п. 4.2 Договору про термін його дії
з моменту підписання та до повного
виконання сторонами колегія судів не
трактує як строк дії кредитного
договору, оскільки це не відповідає
вимогам ст. 252 ЦК України, де прямо
зазначено, що строк визначається
роками, місяцями, тижнями, днями або
годинами.

Як роз'яснено в п. 3.3 розділу 3 Постанови
пленуму Вищого господарського суду
України № 10 від 29 травня 2013 року умова
укладеного сторонами договору про те,
що останній діє до повного виконання
зобов'язань не є умовою про збільшення
позовної давності, оскільки остання за
своєю правовою природою є певним
періодом у часі (частина перша статті
251, стаття 256 ЦК України), який
починається від конкретного дня і
спливає також у певний момент часу.

З розрахунку заборгованості
вбачається, що станом на 01.09.2008 року
відсутня будь-яка заборгованість.

З вищевказаного розрахунку також
вбачається, що у відповідності до п. 1.4
Договору, згідно якого кожна наступна
кредитна лінія надається після спливу
надання попередньої, на умовах,
погоджених сторонами у цьому договорі,
та не потребує підписання додаткових
угод, 04.09.2008 року відповідачка зняла
готівку в сумі 400 грн. За таких обставин
суд вважає, що строк позовної давності
має відраховуватись з 04.09.2009 року.

З розрахунку також вбачається, що
відповідачка 28.10.2008 року провела
останній платіж в сумі 400 грн.

Будь-яких доказів сплати
заборгованості в період з 28.10.2008 року по
день звернення до суду позивачем не
надано.

Таким чином, строк позовної давності на
вимогу про сплату заборгованості за
кредитним договором сплинув 04.09.2012
року, а позивач звернувся до суду з
такими вимогами лише у грудні 2012 року.

Висновок суду першої інстанції про те,
що строк позовної давності має
відраховуватись з 15 серпня 2008 року і
закінчується 15 серпня 2011 року не
вплинув на законність ухваленого
рішення.

Колегія суддів погоджується з
висновками районного суду, оскільки
суд ухвалив правильне по суті і
справедливе рішення, дійшовши його на
основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні доказами, які додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом були дотримані
норми матеріального та процесуального
права.

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Рішення відповідає вимогам закону і
зібраним по справі доказам, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому підстав для її
задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 1 п. 1,
308, 313, 314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
- відхилити.

Рішення Бориславського міського суду
Львівської області від 08 квітня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Мацей М.М.

Тропак О.В.