Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0604/2-2418/12
Доповідач Кочетов Л. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Кочетова Л.Г.,

суддів Якухно
О.М., Косигіної Л.М.,

за участю секретаря
Ходаківської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу за
позовом публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Житомиргаз» до ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
апеляційною скаргою заступника
прокурора Житомирської області на
рішення Богунського районного суду
м.Житомира від 16 серпня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року ПАТ «Житомиргаз»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1
та ОСОБА_2 в якому просило стягнути з
останніх в солідарному порядку
заборгованість за спожитий природний
газ в сумі 23534.55 грн. за період з 01.10.2004
року по 19.10.2009 року, посилаючись на те,
що вони проживають за адресою: АДРЕСА_1
Особовий рахунок за вказаною адресою
відкрито на ім»я ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Спадкоємицею всього
майна стала її донька ОСОБА_1

Рішенням Богунського районного
суду м.Житомира від 16 серпня 2013 року
позов задоволено частково, з
відповідачів стягнуто вказану
заборгованість у рівних частках.

В апеляційній скарзі прокурор
просить рішення суду скасувати
ухваливши нове - про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Зазначає, що судом не враховано,
що вказана заборгованість погашена,
судом безпідставно відмовлено в
призначенні судово-бухгалтерської
експертизи, а також не застосовано
строки позовної давності.

Заслухавши доводи осіб, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачі
зареєстровані та проживають в будинку
АДРЕСА_1.

Вказаний будинок належав ОСОБА_3, що
вбачається з довідки БТІ.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості за спожитий природний
газ, особовий рахунок споживача
відкрито на ОСОБА_3, заборгованість за
спожитий газ, за період з 01 жовтня 2004
року по 19 жовтня 2009 року, становить 23534.55
(т.1 а.с. 7-10, т.2 а.с. 23).

Положеннями ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено обов»язки споживача.
Споживач, зокрема, зобов»язаний
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору, оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

В порушення вимог вказаного закону,
ОСОБА_3 відмовилися від укладання
договору (т. 1 а.с. 40).

Оскільки ОСОБА_3 фактично
користувалася наданими послугами, то
вона перебувала у фактичних договірних
відносинах. Таким чином, невиконання
останньою вимоги щодо укладення
договору, не є підставою для звільнення
її від обов»язків по оплаті наданих
послуг, а тому висновок суду першої
інстанції про наявність підстав для
стягнення заборгованості є правильним.

Із свідоцтва про смерть вбачається, що
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (т.1 а.с.
15).

Згідно заповіту, ОСОБА_3 все своє майно
заповіла ОСОБА_1 (т.1 а.с. 14).

З матеріалів справи та з пояснень
сторін встановлено, що на час смерті
спадкодавця, ОСОБА_1 проживала в одному
будинку з ОСОБА_3 та продовжує там
проживати до даного часу.

Оскільки на момент смерті ОСОБА_3,
ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала
у вказному будинку, то в силу вимог ст.
1268 ЦК України, вона вважається такою, що
прийняла спадщину.

У відповідності з положеннями ст. 1281 ЦК
України, спадкоємці зобов'язані
повідомити кредитора спадкодавця про
відкриття спадщини, якщо їм відомо про
його борги. Кредиторові спадкодавця
належить протягом шести місяців від
дня, коли він дізнався або міг
дізнатися про відкриття спадщини,
пред'явити свої вимоги до
спадкоємців, які прийняли спадщину,
незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і
не міг знати про відкриття спадщини,
він має право пред'явити свої вимоги
до спадкоємців, які прийняли спадщину,
протягом одного року від настання
строку вимоги.

Як вбачається з листа ПАТ «Житомиргаз»
від 18.02.2010 року, останнє звернулося в
Другу Житомирську державну
нотаріальну контору з проханням
повідомити про наявність претензії
підприємства до спадкоємців, щодо
погашення зазначеної заборгованості
(т.1 а.с. 16). Про смерть ОСОБА_3
підприємству стало відомо з листа
УПСЗН Богунської районної ради від
09.11.2009 року.

З відповіді Другої Житомирської
державної нотаріальної контори від
26.03.2010 року вбачаєтся, що вказана
претензія зберігається в спадковій
справі, хто є спадкоємцями, у вказаній
відповіді не зазначалося (т.1 а.с. 17).

Як вбачається з матеріалів справи №
2-н-3855/10, ПАТ «Житомиргаз» звернулося з
вимогою про стягнення боргу з
відповідачів 08.11.2010 року.

У відповідності до ухвали Богунського
районного суду м.Житомира від 22 березня
2011 року, скасовано судовий наказ від 22
листопада 2010 року за заявою позивача до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення
зазначеної суми заборгованості (т.1 а.с.
18).

З врахуванням тієї обставини, що ОСОБА_1
свідоцтво про право на спадщину не
отримала, колегія суддів приходить до
висновку, що позивач своєчасно
звернувся до спадкоємців з вимогою про
погашення заборгованості спадкодавця.

Згідно з положенями ст. 1218 ЦК України,
до складу спадщини входять усі права
та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

У відповідності до ст. 1231 ЦК, до
спадкоємця переходить обов'язок
відшкодувати майнову шкоду (збитки),
яка була завдана спадкодавцем. Майнова
та моральна шкода, яка була завдана
спадкодавцем, відшкодовується
спадкоємцями у межах вартості
рухомого чи нерухомого майна, яке було
одержане ними у спадщину.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що ОСОБА_1 успадкувала
заборгованість ОСОБА_3, яка існувала на
момент її смерті.

У відповідності до вимог ст. 257 ЦК
України, загальна позовна давність
встанолюється тривалістю у три роки.

Стаття 267 ЦК передбачає, що позовна
давність застосовується судом лише
за заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Прокурором, який представляє інтереси
відповідачів у справі, заявлено
клопотання про застосування позовної
давності до зазначених позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні вказаного
клопотання, суд першої інстанції
виходив з того, що в період січня 2006
року - червня 2008 року, відповідачами
періодично та частково сплачувались
кошти за нараховані послуги і у зв»язку
з цим, перебіг позовної давності
перервався, внаслідок вчинення особою
дії, що свідчать про визнання нею свого
боргу або іншого обов»язку.

Разом з тим, з квитанцій про сплату
таких платежів вбачається, що
відповідачами сплачувалися лише
поточні платежі, а тому ці платежі не
можна вважати діями, що свідчать про
визнання боргу, який утворився раніше.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості, борг утворився за
період 01.10.2004 року по 19.10.2009 року. ОСОБА_3,
на яку був відкритий особовий рахунок
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що позбавило
позивача можливості звернення з
вимогою про стягнення заборгованості.
У встановлений ст. 1281 ЦК України строк,
позивач звернувся з заявою про
винесення судового наказу, щодо
сягнення вказаної заборгованості із
спадкоємців. З цього часу, згідно з
вимогами ст. 264 ЦК, перервався перебіг
позовної давності. Таким чином, колегія
судів приходить до висновку, що
стягненню підлягає сума
заборгованості, яка утворилася
протягом трирічного терміну до часу
смерті боржника ОСОБА_3 - за період з
25.10.2006 року по 19.10.2009 року, що складає
21693.00 грн.

При цьому суд стягує вказаний борг з
ОСОБА_1 оскільки лише остання є
спадкоємцем майна ОСОБА_3

Посилання апелянта на невірність
розрахунку заборгованості за період з
19 жовтня 2006 року по 19 жовтня 2009 року не
знайшло свого підтвердження у судовому
засідані.

Як вбачається із розрахунку вказаної
заборгованості, останній проведено у
відповідності до тарифів, встановлених
відповідними нормативними
документами.

Будь-яких доказів того, що позивачем,
при нарахуванні заборгованості за
спожитий газ, було допущено порушення
вимог чинного законодавства щодо
застосування пільг або визначення
тарифів, суду не надано.

Проведеною судово-економічною
експертизою, встановлено
невідповідність нарахувань
заборгованості за спожитий природний
газ за період 2004-2005 років. Разом з тим,
вказаним висновком не спростовано
праильність нарахувань за надану
послугу за період з 19 жовтня 2006 року по
19 жовтня 2009 року (т.2 а.с. 156-164).

Посилання прокурора на ту обставину, що
вказана заборгованість погашена, є
голослівним, суду не надані докази, що
підтверджують здійснення такої оплати.
Позивач погашення боргу категорично
заперечує.

Вирішуючи питання про стягнення
судових витрат, суд першої інстанції не
звернув увагу, що відповідачі по справі
є інвалідами І та ІІ групи, а тому, у
відповідності до ст. 5 Закону України
«Про судовий збір», звільнені від його
сплати.

Вказані помилки колегія суддів
виправляє шляхом скасування рішення та
постановлення нового, про часткове
задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Житомирської області
задовільнити частково.

Рішення Богунського районного
суду м.Житомира від 16 серпня 2013 року
скасувати, постановивши нове про
часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Житомиргаз" заборгованість за
спожитий природний газ в сумі 21693.00
гривень за період з 19 жовтня 2006 року по
19 жовтня 2009 року.

У решті позовних вимог відмовити за
безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий Судді