АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/890/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 46 Мельничук Ю. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Нерушак Л. В. УХВАЛА
04 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоНерушак Л. В. суддівЄльцова
В.О., Карпенко О.В.при секретаріВолвенко
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на
рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 05 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_8 до
ОСОБА_6 про поділ майна подружжя ,-

в с т а н о в и л а :

11 липня 2013 року ОСОБА_8 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6 про поділ
майна подружжя, посилаючись на те, що
він перебував у зареєстрованому шлюбі
з ОСОБА_6 з 31 березня 2000 року до липня
2010 року.
Розірвання шлюбу було зареєстровано в
відділі реєстрації актів цивільного
стану по місту Умані Уманського
міськрайонного управління юстиції 13
липня 2010 року, проте сторони
продовжували проживати до 2011 року. В
шлюбі вони мають доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої згідно
рішення Уманського міськрайонного
суду з ОСОБА_8 стягуються аліменти.

Позивач ОСОБА_8 вказує у позові, що в
період шлюбу і на спільні кошти, 1
квітня 2002 року ними в АДРЕСА_1 було
придбано квартиру АДРЕСА_1, яка
зареєстрована на ім'я відповідача
ОСОБА_6 Після розірвання шлюбу,
відповідач ОСОБА_6 вибула з даної
квартири в 2011 році на інше місце
проживання, але залишилася
зареєстрована разом з дітьми в спірній
квартирі.

Позивач зазначає, що він проживає в
спірній квартирі, сплачує комунальні
платежі, що підтверджується довідками
голови ЖБК-18 м. Умані від 9 липня 2013 року.
Оскільки правовстановлюючі документи
на дану квартиру знаходяться у
відповідача і добровільно надати
договір купівлі - продажу квартири
ОСОБА_6 відмовляється, то він вимушений
звернутися до БТІ м. Умані про надання
витягу про реєстрацію права власності
на дану квартиру, але йому було
відмовлено в наданні такого документу.
Вирішити питання, щодо розподілу
квартири відповідач ОСОБА_6 обіцяла
після розірвання шлюбу, однак не
зробила, а він, не маючи документів, не
звертався до суду. Той факт, що квартира
придбана в період шлюбу і на спільні
кошти подружжя підтверджується копією
свідоцтва про одруження вважає позивач
ОСОБА_8

Також позивач посилається, що при
зверненні ОСОБА_6 до суду з позовною
заявою про розірвання шлюбу, вона сама
в позовній заяві зазначила, що питання
щодо поділу майна подружжя буде
вирішено після розірвання шлюбу, але в
частині поділу квартири, що є їх
спільною сумісною власністю дане
питання не вирішено, тому він
звернувся до суду з даним позовом та
просив визнати за ним, ОСОБА_8 право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1.

Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 05 лютого 2014
року позов ОСОБА_8 задоволено.

Визнано за ОСОБА_8 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7
подала на рішення апеляційну скаргу. В
апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що рішення
постановлене з грубим порушенням норм
матеріального та процесуального права,
не відповідає фактичним обставинам,
дослідженим в судовому засіданні,
судовій практиці по даній категорії
справ, є помилковим, явно незаконним,
упередженим і несправедливим, що грубо
порушує права відповідача та її дітей,
в тому числі і неповнолітньої дочки.
Просить скасувати рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 05 лютого 2014 року та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні безпідставної,
необґрунтованої, неправдивої позовної
заяви позивача ОСОБА_8

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта, яка з'явилася в судове
засідання, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції залишенню без змін, виходячи
з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, районний суд повно та
всебічно дослідив та оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює, постановив правильне по суті і
справедливе рішення.

Ухвалюючи дане рішення, та
задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що за
час перебування у шлюбі сторонами
набуто трикімнатну квартиру АДРЕСА_1,
яка є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя.

Колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції є обґрунтованими і
відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Згідно вимог ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірності кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Як вбачається із матеріалів справи,
сторони перебували в шлюбі, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження та про розірвання шлюбу з 31
березня 2000 року по 13 липня
2010 року .

ІНФОРМАЦІЯ_1 від даного шлюбу у них
народилася дочка ОСОБА_4.

До реєстрації шлюбу ОСОБА_6 належала
однокімнатна квартира АДРЕСА_2 на
підставі договору дарування квартири
від 23 серпня 1996 року

Перебуваючи в шлюбі, сторони 1 квітня
2002 року придбали у ОСОБА_10 квартиру
АДРЕСА_1 за 36000 грн., що підтверджується
договором купівлі-продажу квартири,
посвідченого 1 квітня 2002 року приватним
нотаріусом Уманського міського
нотаріального округу Черкаської
області ОСОБА_11 ( а. с. 42).

11 квітня 2002 року ОСОБА_6 продала
ОСОБА_12 однокімнатну квартиру
АДРЕСА_2, яка була їй подарована за 24148
грн.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007 року № 11
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» роз'яснено,
що вирішуючи спори про поділ майна
подружжя, суди повинні враховувати, що
само по собі розірвання шлюбу не
припиняє права спільної сумісної
власності подружжя на майно, набуте за
час шлюбу. Проте розпорядження таким
майном після розірвання шлюбу
здійснюється колишнім подружжям
виключно за взаємною згодою відповідно
до положень ЦК, оскільки в таких
випадках презумпція згоди одного з
подружжя на укладення другим договорів
з розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності подружжя вже не діє.

Так, відповідно до ст. 179 ЦПК України
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Для встановлення у судовому засіданні
фактів, зазначених у частині першій
цієї статті, досліджуються показання
свідків, письмові та речові докази,
висновки експертів.

В судовому засіданні достовірно
встановлено та підтверджується
показами свідків, що спірна квартира
була придбана сторонами під час шлюбу,
позивач був присутній при укладені
договору купівлі-продажу від 01 квітня
2002 року.

Доводи апелянта про те, що відповідно
до п.3 ч.1 ст. 57 СК України спірна
квартира є особистою приватною
власністю відповідача, та не має
жодного відношення до спільно нажитого
майна, оскільки відповідач ще до шлюбу
мала в приватній власності
однокімнатну квартиру, яку продала, а
за виручені кошти в сумі 24148 грн. вклала
в придбання спірної квартири, яка
коштувала 36000 грн. не підлягають до
задоволення, оскільки не підтверджені
належними та допустимими доказами
відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60, 64 ЦПК
України.

З аналогічних підстав не підлягають до
задоволення доводи апелянта про те, що
кошти в сумі 2500 дол. США, яких не
вистачало для придбання спірної
квартири, відповідач ОСОБА_6 позичала у
своєї сестри, а тому квартира повністю
придбана на її особисті кошти та
належить лише їй.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_6 брала
кошти в борг в період перебування в
шлюбі та в цей період не працювала,
перебуваючи у відпустці по догляду за
дитиною до трьох років, то повертались
в рахунок боргу спільні кошти
подружжя, які нароблялись позивачем.

Інших доводів, які б спростовували
висновки суду першої інстанції
апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги про порушення судом
норм процесуального права при
ухваленні рішення є безпідставними і
спростовуються матеріалами справи,
яким суд дав належну оцінку.

Посилання апелянта, що рішення суду
першої інстанції є незаконним не
підтверджено доказами та не наведено
підстав, визначених у ст. 309 ЦПК
України, які б давали підстави для
скасування або зміни рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення у справі.

Виходячи з викладеного, доводи
апелянта носять суб'єктивний характер,
не знайшли свого підтвердження в
матеріалах справи та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що доводи апеляційної
скарги не є суттєвими і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, тому підстави для скасування чи
зміни оскаржуваного рішення суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6
- ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 05 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_8 до
ОСОБА_6 про поділ майна подружжя -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :