АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 599/387/14-ц Головуючий у 1-й
інстанції Снігурський В.В. Провадження
№ 22-ц/789/632/14 Доповідач - Ткач
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Гірського Б. О., Бахметової В.
Х.,

при секретарі - Майці Р.Ю.

з участю сторін та їх представників

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Залозецької селищної ради на рішення
Зборівського районного суду від 11
квітня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до Залозецької селищної
ради, Комунального підприємства
"Залозецький комбінат комунальних
підприємств", з участю третьої особи
відділу Держземагенства у
Зборівському районі про визнання права
власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2014 року ОСОБА_2
звернувся із вищевказаним позовом
посилаючись на те, що селищна рада та КП
"Залозецький комбінат комунальних
підприємств" не визнають його права на
земельну ділянку розміром 0,15 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд та земельну ділянку
площею 0,09 га для ведення особистого
селянського господарства, яке
оформлено 5 квітня 1996 року державним
актом на право приватної власності на
землю, оскільки відмовляють у
погодженні меж як суміжні
землекористувачі при оформленні
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі у випадку наявності
документа, що посвідчує право
власності при відсутності
кадастрового номера для наступного
формування земельної ділянки як
об'єкта цивільних прав з присвоєнням
реєстрового номера.

Рішенням Зборівського районного
суду від 11 квітня 2014 року позов
задоволено:

- "визнано за ОСОБА_2 право
власності на земельну ділянку площею
0,15 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та
земельну ділянку площею 0,09 га для
ведення особистого селянського
господарства, що знаходяться у АДРЕСА_1,
відповідно до координат та меж,
передбачених технічною документацією
із землеустрою даної земельної
ділянки;

- зобов'язано відділ
Держземагенства у Зборівському районі
зареєструвати дані земельні ділянки з
присвоєнням їм кадастрових номерів та
внесенням відомостей про них до
Державного земельного кадастру."

В апеляційній скарзі Залозецька
сільська рада просить рішення
скасувати посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального права.

Зокрема апелянт зазначає, що рішення
суду є незаконним оскільки, суд,
визнавши право ОСОБА_2 на земельну
ділянку, перевищив надані законом
повноваження, фактично надав позивачу
земельну ділянку для індивідуального
будівництва та ведення особистого
селянського господарства; зробивши
невірні висновки з наявних в справі
доказів, суд невірно застосував норми
матеріального права.

В суді апеляційної інстанції селищний
голова доводи скарги підтримав і суду
пояснив, що покладений виконавцем в
обгрунтування технічної документації
з землеустрою державний акт від 5.04.1996
року не можна вважати чинним, оскільки
містить виправлення, підчистки, слова,
які відсутні в тексті рішення органу
місцевого самоврядування, що
суперечить вимогам до
правовстановлючого документу. Крім
цього, апелянт пояснив, що суть спору в
тому, що ОСОБА_2 намагається узаконити
самочинне будівництво, оскільки в
законом визначеному порядку йому не
надавалась земля для індивідуального
будівництва, а на вказаній земельній
ділянці знаходилась громадська лазня,
яку викупило приватне підприємство і
яке мало намір її реконструювати, при
цьому, поряд знаходиться гідрологічна
пам'ятка природи місцевого значення
"Залозецьке джерело", межі, якої не
встановлено.

Представник комунального підприємства
"Залозецький комбінат комунальних
підприємств" погоджується з доводами
апеляційної скарги і зазначає, що
позивач намагається через судове
рішення змінити цільове призначення
землі, оскільки позивач, як фізична
особа не був власником лазні, яка
продана комунальним підприємством
приватному підприємству "Розтоки", але
на місці колишньої лазні збудував
житловий будинок, який намагається
узаконити.

ОСОБА_2 та його представник заперечують
доводи апеляційної скарги, просять
рішення залишити без змін посилаючись
на те, що селищна рада безпідставно не
погоджується погодити межі земельної
ділянки. При цьому, в своїх пояснення
суду апеляційної інстанції зазначили,
що в державному акті помилково
зазначено розмір земельною ділянки
під забудовою 0.015 га замість 0.15 га.

Представник третьої особи відділу
Держземагенства у Зборівському районі

апеляційну скаргу заперечила,
посилаючись на те, що оскільки в ОСОБА_2
є в наявності будівельний паспорт на
індивідуальну забудову та є
техдокументація з виготовлення
державного акту, тому відмова органу
місцевого самоврядуванні в погодження
меж є незаконною. При цьому, в суді
апеляційної інстанції визнала, що
враховуючи технічну документацію з
виготовлення державного акту, журналу
реєстрації державних актів
Залозецької селищної ради, державний
акт в частині кількісних характеристик
земель, які зафіксовані на 4 сторінці
державного акту, та виготовлену
техдокументанцію щодо посвідчення
права власності на земельну ділянку,
належним чином не проведено зміну
цільового призначення землі; не
збільшено розмір земельної ділянки для
індивідуального будівництва.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги та в межах позовних
вимог, заслухавши пояснення сторін,
перевіривши законність та
обгрунтованість судового рішення, суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку, що скарга підлягає
задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
право власності позивача підтверджене
правовстановлюючим документом, який є
чинним, а оскільки розміри земельної
ділянки відповідають нормам
Земельного кодексу України, позовні
вимоги позивача є правомірними.

З вказаним висновком суду не
погоджується суд апеляційної
інстанції, оскільки він порушує норми
матеріального права, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи встановлено, що
відділом держземагенства у
Зборівському районі ОСОБА_2 відмовлено
у державний реєстрації земельних
ділянок у зв'язку з невідповідністю
поданої технічної документації із
землеустрою щодо відновлення меж
земельних ділянок в натурі вимогам
земельного законодавства.

Зокрема, зовнішні межі земельних
ділянок не погоджені суміжними
землекористувачами; перелік обмежень у
використанні земельних ділянок та
кадастрові плани земельних ділянок не
погоджені Залозецькою селищною радою
(а.с. 27).

З пояснювальної записки до технічної
документації (а.с.7) вбачається, що
підставою для її виконання є заява
позивача та державний акт на право
приватної власності на землю серії ТР
№978, який видано 5 квітня 1996 року ОСОБА_2
на підставі рішення Залозецької
селищної Ради народних депутатів від
5.04.1996 року без номера про передачу. 0.24
га землі для "обслуговування
будівництва та ведення підсобного
господарства на території
вищезазначеної селищної ради ( а .с. 8 ).

Відповідно до ст.15 ЦК - " Кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорення".

Згідно ст. 328 ЦК -"Право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом."

Аналіз наданих позивачем
документів в контексті вимог
земельного законодавства не дає
підстав зробити висновок про те, що
позивач є правомірним власником
земельних ділянок розміром 0.15 га для
індивідуального будівництва та 0.9 га
для ведення ОСГ, оскільки відсутнє
рішення органу місцевого
самоврядування про надання земельних
ділянок у вказаних розмірах з
вищезазначеним цільовим призначенням.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
рішенням без номера Залозецької
селищної ради народних депутатів
восьмої сесії двадцять другого
скликання від 5 квітня 1996 року, ОСОБА_2
передано у приватну власність
земельну ділянку у розмірі 0,24 га, яка
закріплена за лазнею в смт. Залізці для
обслуговування та ведення особистого
підсобного господарства та дозволено
виготовити державний акт на право
власності.

В той же день, 5.04.1996 року, ОСОБА_2 видано
державний акт на право приватної
власності на землю.

З технічної документації по
виготовленню в 1996 році вищезазначеного
державного акту на право приватної
власності на землю, яка надана суду
апеляційної інстанції представником
відділу Держземагенства у
Зборівському районі, вбачається, що акт
погодження та встановлення меж
стосується земельної ділянки ПП
"Розтоки", а не позивача ( а.с. 98 ).

Згідно державного акту на право
приватної власності на землю серії ТР
№ 978 від 05 квітня 1996 року, другий
екземпляр, який надано суду
апеляційної інстанції представником
відділу Держземагенства у
Зборівському районі, вбачається що
позивачу передано 0,225 га землі для
сільськогосподарських угідь та 0,015 під
будівлями, лісами та іншими угіддями (
а.с. 114-115).

При цьому, вказаний державний
акт має підчистки в графі про
реєстрацію акту за "№ 1", а також
написання іншими чорнилами дати його
видачі "05 квітня 1996 року" та підпис
інженера землевпорядника.

Світлина першого екземпляра
державного акта про право приватної
власності на землю, яка долучена
позивачем до техдокументації з
землеустрою (а.с.8), підчистка та
виправлення засвідчено гербовою
печаткою та підписом посадової особи
відділу Держземагентсва в
Зборівському районі, а не посадовою
особою селищної ради, яка видавала
вказаний акт.

Окрім цього, на другій сторінці
державного акту вписано інше
призначення земельної ділянки, а саме
"для обслуговування будівництва".

Так, згідно п. 2.4. Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на землю і право постійного
користування землею, договорів на
право тимчасового користування землею
затвердженою Наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 15.04.1993 року № 28, яка була чинна на
день видачі державного акту: - "При
заповненні бланків державних актів
на право власності на землю,
постійного користування землею і
договорів на право тимчасового
користування землею (в тому числі на
умовах оренди) всі записи мають бути
зроблені чітко і акуратно, помарки і
виправлення не допускаються."

Суду апеляційної інстанції позивачем
надано і будівельний паспорт на
забудову індивідуального будівництва
в сільській місцевості з долученим
рішенням Залозецької селищної ради
від 03 вересня 1997 року без номера, з
якого вбачається, що " ОСОБА_2 дозволити
будівництво індивідуального житлового
будинку на АДРЕСА_1 на закріпленій
території площею 0.25 га". При цьому
визнано таким, що втратило чинність
рішення про надання дозволу ПП
"Розтоки " на будівництво кемпінгу на
вказаній земельній ділянці ( а.с. 103).
Підписи посадових осіб органу
місцевого самоврядування в
будівельному паспорті не засвідчені
гербовою печаткою ( а.с.99-111).

З наданого представником
позивача акту обстеження земельної
ділянки від 15.05.2014 року ( а.с. 112 ),
вбачається, що приміщення лазні було
викуплено ПП" Розтоки" в жовтні 1995 року,
директором якого був позивач. Саме
цьому підприємству в травні 1996 року
надавався дозвіл на забудову земельної
ділянки для комерційної діяльності.

З аналізу письмових документів
та пояснень сторін встановлено, що мова
йде про одну і ту ж земельну ділянку, на
якій раніше знаходилась лазня, а зараз
побудовано позивачем жилий будинок.

Таким чином, з оглянутих судом
апеляційної інстанції оригіналу
другого примірника державного акту,
який надано суду представником
Держкомзему та в якості ксерокопії
долучено до справи, а також світлини
вказаного акта, який долучено до
техдокументації з землеустрою,
вбачається, що в актах мають місце
підчистки, написи різними чорнилами,
відмінності у викладі тексту рішення
щодо цільового призначення земельної
ділянки, що є недопустимим.

Крім цього, нереально в день прийняття
Радою рішення про передачу земельної
ділянки у власність оформити повний
пакет документів: технічну
документацію та видачу самого
державного акту.

При цьому слід зазначити, що кількісні
характеристики земельної ділянки, які
вказані в Державному акті про право
приватної власності на землю не є
тотожними, які виконавець з робіт з
землеустрою зазначає в технічній
документації. Фактично технічною
документацією позивач має намір
змінити цільове призначення землі,
оскільки відсутнє рішення Залозецької
селищної ради про надання позивачу
земельної ділянки в розмірі 0.15 га для
індивідуального будівництва.

Згідно ст. 20 ЗК України - "Зміна
цільового призначення земель
провадиться органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування,
які приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою або
приймають рішення про створення
об'єктів природоохоронного та
історико-культурного призначення.

Зміна цільового призначення
земель, які перебувають у власності
громадян або юридичних осіб,
здійснюється за ініціативою власників
земельних ділянок у порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Види використання земельної ділянки в
межах певної категорії земель (крім
земель сільськогосподарського
призначення та земель оборони)
визначаються її власником або
користувачем самостійно в межах вимог,
встановлених законом до використання
земель цієї категорії, з врахуванням
містобудівної документації та
документації із землеустрою.

Земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
використовуються їх власниками або
користувачами виключно в межах вимог
щодо користування землями певного
виду використання, встановлених
статтями 31, 33-37 цього Кодексу".

Проаналізувавши в сукупності
встановлені обставини справи, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що позивач не довів, що має
місце порушення його прав як
землевласника земельної ділянки в
розмірі 0.15 га для будівництва та
обслуговування індивідуального
житлового будівництва та 0.09 га для
ведення особистого селянського
господарства на підставі державного
акту серії ТР № 978, який підписано та
зареєстровано головою Залозецької
селищної Ради народних депутатів 5.04.1996
року.

Оскільки вирішуючи спір, суд
зобов'язаний надати правову оцінку
правомірності дій органу місцевого
самоврядування відповідності чинному
законодавству, то слід зазначити, що
приватизації підлягали виключно землі,
перелік який наведено законодавцем в
ст.1 Декрету Кабінету Міністрів України
від 15.12.1992 року та в ст. 17 ч.5 ЗК УРСР:
землі надані громадянам для ведення
особистого підсобного господарства;
будівництва та обслуговування жилого
будинку та господарських будівель,
садівництва, дачного і гаражного
будівництва, ведення селянського
(фермерського) господарства. Отже,
земля під будівлею лазні та для її
обслуговування не могла бути об'єктом
приватизації, оскільки є землею
комерційного призначення.

Враховуючи, що захисту підлягає
правомірно набуте право власності, і
виходячи з логічного аналізу
встановлених обставини справи в їх
системному зв'язку з нормами
матеріального права, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
судове рішення слід скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
суд апеляційної інстанції

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу Залозецької
селищної ради - задовольнити.

Рішення Зборівського районного суду
від 11 квітня 2014 року скасувати та
ухвалити нове, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 до Залозецької
селищної ради, Комунального
підприємства "Залозецький комбінат
комунальних підприємств", третьої
особи Відділу Держземагенства у
Зборівському районі про визнання
права власності на земельну ділянку -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.І. Ткач