Справа №490/651/14-ц 19.05.2014 19.05.2014 19.05.2014
Провадження №22-ц/784/1564/14
Суддя по 1 інстанції - Гуденко О.А.
Доповідач в апеляційній інстанції -
Рішення

Іменем України

19 травня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів: Серебрякової Т.В.,
Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання
- Богатирьовою В.А.,

без участі осіб, які беруть участь у
справі, належно повідомлених про час і
місце судового засідання,

переглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 27
березня 2014 року, ухваленого за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ
«ПриватБанк» або Банк) до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

установила:

15 січня 2014 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулося з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Позивач зазначав, що 11 січня 2007
року між закритим акціонерним
товариством комерційний банк
«ПриватБанк», правонаступником якого є
позивач, та ОСОБА_2 був укладений
договір № NKXRRX05050024.

За умовами договору позичальник
одержав кредитні кошти у розмірі 6 831
грн. на 12 місяці до 11 січня 2008 року, зі
сплатою процентів за користування
кредитом у розмірі 12% на рік на суму
залишку заборгованості.

Внаслідок невиконання
позичальником обов'язків за кредитним
договором, станом на 19 грудня 2013 року
він заборгував Банку 58 458 грн. 77 коп., з
яких: 25 400 грн. 96 коп. заборгованість по
процентам, 109 грн. 30 коп. заборгованість
по комісії, 29 688 грн. 57 коп.
пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина)
та 2 759 грн. 94 коп. штрафу (процентна
складова).

Враховуючи викладене та
посилаючись на ст. ст. 526, 527 та 530 ЦК
України, Банк просив стягнути з
відповідача вказану заборгованість в
повному обсязі.

Заочним рішенням Центрального
районного суду Миколаївської області
від 27 березня 2014 року позов Банку
задоволено частково і вирішено питання
про розподіл судових витрат. Стягнуто з
відповідача на користь Банку 28 770 грн. 20
коп., з яких: 25 400 грн. 96 коп.
заборгованості по процентам, 109 грн. 30
коп. - заборгованості по комісії, 500 грн.
штрафу (фіксована частина) та 2 759 грн. 94
коп. - штрафу (процентна складова).

У задоволені вимоги про стягнення
пені за прострочку виконання грошового
зобов'язання відмовлено за її
безпідставністю.

Банк подав на це рішення
апеляційну скаргу, в якій просив його
змінити в частині відмови у стягнені
пені та ухвалити у цій частині нове
рішення, яким названі вимоги
задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування скарги посилався
на порушення судом вимог матеріального
та процесуального права при вирішенні
зазначеної вимоги.

Отже, з огляду на мотиви
апеляційної скарги оскаржується
рішення суду першої інстанції в
частині відмови в стягнення пені, в
іншій - не оскаржується, а тому
відповідно до ст. 303 ЦПК України в
апеляційному порядку не
переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника позивача,
відповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, з'ясувавши
обставини справи і перевіривши їх
доказами, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи
у стягненні пені, виходив із
недопустимості подвійної
відповідальності за одне і теж саме
порушення.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Судом установлено, що за
кредитним договором, укладеним 11 січня
2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_2, останній отримав кредит на суму
6 831 грн. зі сплатою 1% на місяць на суму
заборгованості, 621 грн. одноразової
винагороди за надання фінансового
інструменту та 109 грн. 30 коп. щомісячної
винагороди до 11 січня 2008 року.

Відповідач зобов'язався
повернути кредит, сплатити відсотки,
винагороду, комісію у строки, зазначені
в заяві та Умовах надання споживчого
кредиту фізичним особам ("Розстрочка")
(Стандарт).

Проте, свої зобов'язання за
кредитним договором позичальник не
виконав та допустив заборгованість.

За судовим наказом від 23 січня 2008
року, який набрав законної сили 05
лютого 2008 року, з ОСОБА_2 на користь
Банку була достроково стягнута
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 11 328 грн. 60 коп. (а.с.4).

Вказане судове рішення
відповідачем не виконано (а.с.48).

Внаслідок невиконання
позичальником взятих на себе
договірних зобов'язань у останнього
утворилася заборгованість, яка станом
на 19 грудня 2013 року складає 58 458
грн. 77 коп., з якої: 25 400 грн. 96 коп.
заборгованість за відсотками,
109 грн. 30 коп. заборгованість по
комісії, 29 688 грн. 57 коп. пеня, 500 грн.
штрафу (фіксована частина) та 2 759 грн. 94
коп. штрафу (процентна складова) (а.с. 5).

Відмовляючи у стягненні пені, суд
першої інстанції не звернув уваги на
таке.

Цивільно-правова відповідальність
- це покладення на правопорушника
основаних на законі невигідних
правових наслідків, які полягають у
позбавленні його певних прав або в
заміні невиконання обов'язку новим, або
у приєднанні до невиконаного обов'язку
нового додаткового.

Покладення на боржника нових
додаткових обов'язків як заходу
цивільно-правової відповідальності
має місце, зокрема, у випадку стягнення
неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2
ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК
України).

За положеннями ст. 61 Конституції
України ніхто не може бути двічі
притягнутий до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Згідно зі ст. 611 ЦК України до
складу неустойки, яка підлягає
стягненню у разі порушення
зобов'язання за договором, входить як
штраф, так і пеня. При цьому штраф і пеня
визначені за різні порушення умов
договору.

Умовами договору передбачено
застосування неустойки як виду
цивільно-правової відповідальності за
порушення позичальником строків
погашення кредиту і процентів за
користування ним (п.п. 5.1, 5.3 Умов).

Відповідно до п. 5.1 умов надання
споживчого кредиту фізичним особам при
порушенні позичальником будь-якого із
зобов'язань, передбачених заявою та п.п.
3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право
нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити банку пеню в
розмірі 0,15% від суми.

Згідно з п. 5.3 вказаних Умов при
порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених договором,
більш ніж за 30 днів, позичальник
зобов'язаний сплатити банку штраф у
розмірі 500 грн + 5% від суми
заборгованості.

У порушення вимог ст. ст. 212 - 214 ЦПК
України суд першої інстанції на
зазначені умови договору та положення
ст. 549 ЦК України уваги не звернув,
зокрема, що штраф та пеня відповідно до
умов кредитного договору настають при
різних обставинах порушення
зобов'язання зі сторони боржника, а,
відтак, є різними видами
відповідальності за порушення
зобов'язань боржником.

Крім того, необґрунтованим є
посилання суду першої інстанції на
положення ч. 3 ст. 551 ЦК
України, оскільки судом взагалі не
наведені цьому мотиви та розрахунки.

У зв'язку з наведеним, рішення
суду першої інстанції в оскарженій
частині не може вважатись законним і
обґрунтованим та в силу п.п. 3, 4 ст. 309 ЦПК
України підлягає скасуванню, з
ухваленням судом апеляційної
інстанції нового рішення про
задоволення позову в частині стягнення
пені.

Згідно ст. 88 ЦПК України
відповідному корегуванню підлягає і
розподіл судових витрат. Судом
стягнуто на користь позивача з
відповідача 287 грн. судового збору, а
слід було стягнути 584 грн. 59 коп.

У зв'язку з цим, рішення суду в
частині розподілу судових витрат слід
змінити, збільшивши розмір стягнутого
судового збору до вказаного розміру.

Крім того, на користь позивача з
відповідача слід стягнути 292 грн. 29 коп.
судового збору за подання апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК
України колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Заочне рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 27
березня 2014 року в частині
вирішення вимоги про стягнення пені
скасувати і в цій частині ухвалити нове
рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» 29 688
(двадцять дев'ять тисяч шістсот
вісімдесят вісім) грн. 57 коп. пені за
прострочку виконання грошового
зобов'язання за кредитним договором №
NKXRRX05050024 від 11 січня 2007 року.

Рішення суду в частині судових
витрат змінити, збільшивши розмір
належних до стягнення з ОСОБА_2 на
користь публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» судового збору з 287 грн. 70
коп. до 584 грн. 59 коп.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» 292 грн. 29
коп. судового збору за подачу
апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді: