У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року м.
КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Умнова О.В.,
розглянувши касаційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 14
листопада 2013 року, ухвалу апеляційного
суду Закарпатської області від 12
лютого 2014 року у цивільній справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті
особи: комунальне підприємство
«Мукачівське міське бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»,
сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
«Птахофабрика «Прогрес»

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк», третя
особа: ОСОБА_2

в с т а н о в и в :

У липні 2012 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом, посилаючись на те, що
відповідно до умов кредитного договору
від 20 жовтня 2005 року
приватне підприємство «Медео» (далі -
ПП «Медео») отримало кредитні
кошти у розмірі 333 100 Євро. В рахунок
забезпечення виконання умов
кредитного договору банк уклав з ПП
«Медео» та сільськогосподарським
товариством з обмеженою
відповідальністю «Птахофабрика
«Прогрес» (далі - СТОВ «Птахофабрика
«Прогрес») договір іпотеки, предметом
якого є нежитлові приміщення загальною
площею 4 063,5 кв.м, розташовані по
АДРЕСА_1.

Рішенням Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 22 вересня 2010 року
за ОСОБА_2 визнано право власності на
вказані нежитлові приміщення. В
подальшому рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 2 грудня 2011
року зазначене рішення суду першої
інстанції скасовано, у задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовлено.

Разом з тим, до скасування в
апеляційному порядку рішення суду про
визнання за ОСОБА_2 права власності на
спірне майно, він відчужив його ОСОБА_3
за договором купівлі-продажу від 13
квітня 2011 року.

Враховуючи наведене та посилаючись
на те, що рішення суду, яке було
підставою для відчуження спірного
майна, скасовано, позивач просив
визнати договір купівлі-продажу
нежитлових приміщень від 13 квітня
2011 року недійсним та зобов'язати
комунальне підприємство «Мукачівське
міське бюро технічної інвентаризації
та експертної оцінки» здійснити
перереєстрацію права власності на
спірне майно за СТОВ «Птахофабрика
«Прогрес».

У вересні 2012 року ОСОБА_3 подав
зустрічний позов, який мотивував тим,
що він є власником нежитлових
приміщень загальною площею 4
063,5 кв. м, розташованих по АДРЕСА_1. З
початку вересня 2012 року працівники
банку його до цих приміщень не
допускають, чим порушують його право
власності, користування та
розпорядження майном. У зв'язку із
наведеним, просив зобов'язати
відповідача не чинити перешкод у
користуванні майном.

Рішенням Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 13 листопаді 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Закарпатської
області від 8 лютого 2013 року, у
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3
задоволено. Зобов'язано ПАТ КБ
«ПриватБанк» не чинити перешкод ОСОБА_3
у користуванні майновим комплексом по
АДРЕСА_1. Розподілено судові витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 3 липня 2013 року
вказані рішення судів попередніх
інстанцій скасовано. Справу направлено
до суду першої інстанції на новий
розгляд.

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 змінив
зустрічний позов та просив визнати
припиненим з 29 грудня 2010 року договір
іпотеки, укладений між ПАТ КБ
«ПриватБанк», СТОВ «Птахофабрика
«Прогрес» та ПП «Медео», посвідчений 26
жовтня 2005 року приватним нотаріусом
Мукачівського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 Вказані вимоги мотивував
тим, що за договором купівлі-продажу
від 30 квітня 2011 року він придбав у
власність у ОСОБА_2 майновий комплекс,
який розташований у
АДРЕСА_1, до якого входить нерухоме та
рухоме майно. Згідно витягу з Єдиного
Державного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна від 30 квітня
2011 року, на момент укладення договору
купівлі-продажу, ні яких обмежень та
обтяжень на зазначене майно не
існувало. Спірний майновий комплекс в
іпотеці та під заставою не перебував, а
отже жодних перешкод у розпорядженні
ним власник ОСОБА_2 не мав.
Відповідно до п.4 зазначеного вище
договору на момент його укладання,
об'єкт нерухомого майна, у спорі не
перебував. На виконання укладення
договору у повному обсязі були
сплачені кошти у розмірі 1 104 222 грн.
Вказана сума обґрунтована експертним
висновком. З вересня 2012 року охорона
ПАТ КБ «ПриватБанк» не допускає його на
територію майнового комплексу та не
дозволяє користуватися своєю
власністю. Крім того, зазначив, що СТОВ
«Птахофабрика «Прогрес» ліквідовано, 20
січня 2009 року внесено запис про
припинення вказаної юридичної особи у
зв'язку із визнанням її банкрутом. ПП
«Медео» також ліквідовано, запис про
його припинення внесено 20 грудня 2010
року. Вказані обставини, на думку
ОСОБА_3 є підставою для припинення
договору поруки, укладеного між
вказаними юридичними особами та
банком.

Рішенням Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 14 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Закарпатської
області від 12 лютого 2014 року у
задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено. Змінений
зустрічний позов ОСОБА_3
задоволено. Визнано припиненим з 29
грудня 2010 року договір іпотеки,
укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк»,
СТОВ «Птахофабрика
«Прогрес» та МПП «Медео», посвідчений
приватним нотаріусом Мукачівського
міського нотаріального округу ОСОБА_4

ПАТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись
з даними рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій подало
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального та порушення норм
процесуального права просить їх
скасувати з передачею справи до
місцевого суду на новий розгляд.

Дослідивши подані заявником
матеріали вважаю, що у відкритті
касаційного провадження слід
відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

З матеріалів касаційної скарги та
змісту оскаржуваних рішень судів
першої та апеляційної інстанцій
вбачається, що скарга є
необґрунтованою, оскільки викладені в
ній доводи не дають підстав для
висновків щодо їх незаконності та
неправильності. Обставини, на які
посилається заявник не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суди попередніх інстанцій правильно
виходили з того, що у разі ліквідації
боржника - сторони основного
зобов'язання - право застави, що
забезпечувало його виконання також є
припиненими. При цьому враховуючи
імперативний характер норми п.1 ч.1 ст. 593
ЦК України, зазначення у договорі
застави інших умов, за яких право
застави у разі припинення основного
зобов'язання залишається дійсним, слід
вважати нікчемним.

Виходячи з однорідної юридичної
природи поруки та застави як засобів
забезпечення виконання зобов'язань, а
також того факту, що як порука, так і
застава припиняються у разі припинення
основного зобов'язання відповідно до
ч.1 ст.575, п.1 ч.1 ст.593, ч.1 ст.609 ЦК України,
ч.1 ст.17 Закону України
«Про іпотеку», іпотека, як вид застави
припиняється у разі припинення
основного зобов'язання (кредитного
договору). З огляду на це, припинення
юридичної особи у зв'язку з визнанням
її банкрутом є підставою припинення
іпотеки, оскільки зобов'язання за
кредитним договором припиняється.
Врегулювання сторонами договірних
відносин на власний розсуд за
наявності в законі імперативних
приписів є протиправним.

Апеляційний суд дав належну оцінку
законності та обґрунтованості рішення
місцевого суду. Належним чином
перевірив встановлені судом фактичні
обставини справи з урахуванням
зібраних доказів та дійшов правильного
висновку про відсутність правових
підстав для скасування ухваленого ним
рішення.

При цьому, апеляційним судом
враховано правову позицію, викладену в
постанові Верховного Суду України від
11 вересня 2013 року у цивільній справі за
позовом ПАТ «Райффайзен банк Аваль»
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та за позовом фізичної особи до
цього ж банку про визнання договору
іпотеки недійсним.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при вирішенні
даної справи судами першої та
апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись ст. 328 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити публічному акціонерному
товариству «Комерційний банк
«ПриватБанк» у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою на
рішення Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 14
листопада 2013 року, ухвалу апеляційного
суду Закарпатської області від 12
лютого 2014 року у цивільній справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті
особи: комунальне підприємство
«Мукачівське міське бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»,
сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
«Птахофабрика «Прогрес» про визнання
договору купівлі-продажу недійсним та
зобов'язання вчинити дії, за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_2
про визнання договору іпотеки від 29
грудня 2010 року припиненим.

Додані до касаційної скарги
матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
Умнова
О.В.