Справа №: 343/800/14-ц
Провадження №: 2/0343/429/14
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року м.Долина

Долинський районний суд
Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді -
Лицура І. М.,

секретаря -
Бойків В. П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Долина Івано-Франківської області
справу за позовом ОСОБА_1 до
Княжолуцької сільської ради
Долинського району Івано-Франківської
області про визнання права власності
на спадкове нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом
Княжолуцької сільської ради, в якому
зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в
с.Княжолука померла її мати ОСОБА_2, в
зв'язку з чим відкрилась спадщина, до
складу якої входить будинковолодіння
по АДРЕСА_1. Згідно заповіту від 10.03.1976
року померла ОСОБА_2 заповіла все своє
майно їй. Спадщину після смерті матері
вона прийняла, оскільки на час її
смерті була зареєстрована та проживала
в спірному будинковолодінні, а також
вступила в управління та володіння
спадковим майном: сплачує податок за
землю, доглядає за будинком та проживає
в ньому по даний час. Крім неї інших
спадкоємців немає. Так як спадщина
складається з нерухомого майна, то вона
повинна отримати в нотаріуса свідоцтво
про право на спадщину. Для цього
необхідно надати витяг з реєстру прав
власників на нерухоме майно. Однак, при
зверненні в Івано-Франківське обласне
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації прав власності на
нерухомість їй виготовили технічний
паспорт на спадкове будинковолодіння,
а у видачі витягу з реєстру права
власності на нерухоме майно відмовили,
оскільки ОСОБА_2 у встановленому
законом порядку не зареєструвала право
власності на належне їй
будинковолодіння. В зв'язку з цим вона
змушена звернутися в суд з даним
позовом.

В судове засідання представник
позивачки за довіреністю від 15.10.2013
року ОСОБА_3 не з'явилася, звернулася до
суду із заявою, в якій просила
розглянути справу в її відсутності,
вказавши, що позов підтримує повністю.

Представник відповідача також не
з»явився в судове засідання, подав
письмову заяву, в якій вказав, що з
позовом згідний та просить розглянути
справу за його відсутності.

Дослідивши та оцінивши здобуті й
перевірені в судовому засіданні докази
в їх сукупності, суд вважає, що даний
позов підлягає до задоволення,
виходячи з наступного:

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України, який набрав чинності з
01 січня 2004 року, даний кодекс
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином, до даних спірних
правовідносин щодо визнання права
власності на спадкове майно після
смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року, застосовуються положення
Цивільного кодексу Української РСР від
18 липня 1963 року, з відповідними змінами
та доповненнями.

Згідно зі ст. 524 ч.1 Цивільного кодексу
УРСР, спадкоємство здійснюється за
законом і за заповітом.

Частиною 1 ст. 534 даного кодексу
встановлено, що кожний громадянин може
залишити за заповітом усе своє майно
або частину його (не виключаючи
предметів звичайної домашньої
обстановки і вжитку) одній або кільком
особам як тим, що входять, так і тим, що
не входять до кола спадкоємців за
законом, а також державі або окремим
державним, кооперативним та іншим
громадським організаціям.

За змістом ст. 549 ЦК УРСР передбачено,
що спадкоємець прийняв спадщину, якщо
він або фактично вступив в управління
або володіння спадковим майном, або
якщо він подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні і
підтверджується копією повторно
виданого свідоцтва про смерть від
23.10.2013 року серія НОМЕР_1 (а.с. 6), ОСОБА_2
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

З довідки № 746 від 28.03.2014 року, виданої
виконкомом Княжолуцької сільської
ради Долинського району
Івано-Франківської області (а.с. 27),
встановлено, що будинковолодіння по
АДРЕСА_1, згідно запису в
погосподарській книзі № 1, особовий
рахунок № НОМЕР_2 за 1974-1976 роки,
числиться за ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Згідно заповіту від 10.03.1976 року, що
посвідчений секретарем виконавчого
комітету Княжолуцької сільської ради
Долинського району Івано-Франківської
області І. Петриняк та зареєстрований в
книзі для запису нотаріальних дій під
номером № 3 (а.с. 7), який не змінювався та
не скасовувався, ОСОБА_2 все належне
майно, де б воно не було і з чого воно б
не складалось, заповіла своїй дочці
ОСОБА_1.

Про те, що позивачка ОСОБА_1, дошлюбне
прізвище якої «ОСОБА_1» (а.с. 8), є дочкою
заповідачки ОСОБА_2, свідчить свідоцтво
про її народження серії НОМЕР_3 від
29.12.1964 року (а.с. 9).

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті
заповідачки ОСОБА_2, оскільки на час її
смерті була зареєстрована та проживала
в спірному будинковолодінні, а також
вступила в управління та володіння
спадковим майном: сплачує податок за
землю, доглядає за будинком та проживає
в ньому по даний час, що
підтверджується довідкою № 757 від
31.03.2014 року, виданою виконкомом
Княжолуцької сільської ради
Долинськоьго району
Івано-Франківської області та копією
її паспорта серії НОМЕР_4 (а.с. 11-12,23).

Згідно з технічним паспортом на
будинковолодіння в АДРЕСА_1, що
виготовлений 10.02.2014 року ОКП
«Івано-Франківське ОБТІ» (а.с. 14-17), дане
будинковолодіння складається з
житлового будинку, загальною площею 51,9
кв. м., літньої кухні, стодоли, стайні,
вбиральні, криниці, воріт та огорожі.

При таких обставинах суд приходить до
висновку, що заявлений позов слід
задоволити та визнати за позивачкою
ОСОБА_1 право власності на
будинковолодіння по АДРЕСА_1, що
належало її матері ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року та заповіла дане
будинковолодіння їй.

На підставі викладеного, ст.ст.
524,534,549-550 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.
392 ЦК України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
будинковолодіння по АДРЕСА_1, що
належало її матері ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року і заповіла дане
будинковолодіння їй.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено в 10-денний
строк з дня його проголошення до
апеляційного суду Івано-Франківської
області через Долинський районний суд.

Суддя: