АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/1879/14
Головуючий1 інстанції - Єлізаров І.Є.
Доповідач - Кіпенко
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2014 р.
Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого - Кіпенка І.С.,

суддів - Шаповал Н.М.,
Котелевець А.В.,

при секретарі - Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського
районного суду м. Харкова від 13 грудня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
правочину фіктивним, -

встановила:

30 вересня 2013року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до відповідачів про
визнання правочину фіктивним та
визнання дійсним договору позики 18200
доларів США, який фактично укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 01.03.2009 року.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка посилалася на те, що до неї в
лютому 2009р. звернувся ОСОБА_4, який
повідомив, що ОСОБА_3 дає гроші в борг
задля отримання відсотків.

Оскільки ОСОБА_2 були потрібні гроші
вона погодилась. Згодом їй стало
відомо, що ОСОБА_3 під час передання
ОСОБА_4 18200 доларів США для подальшого
передання грошей їй, отримав від ОСОБА_4
розписку про отримання грошей в
розмірі 18200 доларів США.

Після отримання грошей ОСОБА_2
передавала через ОСОБА_4 кожного місяця
1000 доларів США на погашення процентів
та тіла позики, загалом 6000 доларів США.

Вважає, що насправді між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 боргових зобов'язань не
виникало, а боржником по цій справі є
вона, тому договір позики між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 є фіктивним.

У судовому засіданні першої інстанції
представник позивачки позовні вимоги
підтримала посилаючись на обставини
зазначені в позові, відповідач ОСОБА_4
повністю визнав позов, представник
відповідача ОСОБА_3 проти позову
заперечував пояснивши, що договір
позики укладався між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 13 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, не відповідність
висновків суду обставинам справи
просить рішення суду скасувати та
прийняти нове рішення про задоволення
позову.

Інші особи які приймали участь у
розгляді справи рішення суду не
оскаржили, ОСОБА_3 надав письмові
заперечення проти апеляційної скарги.

Судова колегія, перевіряючи законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції вважає, що вона задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи, -
безпідставні.

Згідно ст.ст. 203, 204, 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1 -3, 5, 6
ст. 203 цього Кодексу.

Правочин є правомірним, якщо його
недійсність не визнана судом.

Судовим розглядом встановлено, що
предметом позову є визнання недійсним
договору позики 18200 доларів США
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 01.03.2009
року з підстав його фіктивності.

Матеріали справи містять копії рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 18.05 2011 року яке набрало законної
сили та яким з ОСОБА_4 стягнуто на
користь ОСОБА_3 за договором позики від
01.03.2009 року еквівалент 18200 доларів США, -
грошові кошти в розмірі 174720 гривен.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи ,
що договір позики було укладено 01.03.2009
року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Судова колегія вважає, що обставини на
які посилається позивачка ОСОБА_2, те що
ОСОБА_5 після отримання від ОСОБА_4
позики, передав грошові кошти ОСОБА_2,
тобто як він ними розпорядився, не
мають правового значення для визнання
угоди фіктивною.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції
правомірно виходив з відсутності
підстав для визнання укладених між
сторонами правочинів недійсними.

Такий висновок є обґрунтованим,
оскільки суд дійшов його на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин
справи та наявних в ній доказів, яким
дана відповідна оцінка.

Правильно встановивши юридичну
природу виниклих правовідносин, суд
застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі
були предметом судової перевірки і не
дістали об'єктивного підтвердження.

Наведені в рішенні мотиви визнання цих
доводів безпідставними, судова колегія
вважає обґрунтованими, такими що
відповідають матеріалам справи.

Суд дав належну оцінку всім наявним у
справі доказам, та навів у рішенні
мотиви спростування кожного з доводів,
які наводилися.

З врахуванням наведеного судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які привели або
могли привести до неправильного
вирішення справи, оскільки рішення
судом першої інстанції постановлено
відповідно до вимог закону.

На підставі наведеного,
керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч.1 ст. 307, 308,
313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Московського районного
суду м. Харкова від 13 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: