Справа № 437/3893/14-ц
У Х В А Л А

« 21 » березня 2014 року

м. Луганськ

Суддя Ленінського районного суду м.
Луганська Женеску Е.В., розглянувши
скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції, -

В С Т А Н О В И В :

19 березня 2014року скаржник ОСОБА_1
звернувся до суду з зазначеною скаргою
у якій просить визнати бездіяльність
посадових осіб Ленінського ВДВС
Луганського МУЮ неправомірною,
зобов'язати Ленінський ВДВС
Луганського МУЮ винести постанову про
відкриття виконавчого провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа Ленінського районного суду м.
Луганська від 18.11.2013 року по справі №
2-749/13 про стягнення з ОСОБА_2 судових
витрат у сумі 107, 30 грн. на його користь,
зобов'язати Ленінський ВДВС
Луганського МУЮ винести постанову про
відкриття виконавчого провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа Ленінського районного суду м.
Луганська від 18.11.2013 року по справі №
2-749/13 про усунення перешкод ОСОБА_1 в
користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Дана скарга підлягає залишенню без
руху виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Враховуючи положення ч.8 ст.8 ЦПК
України до скарги на дії державного
виконавця застосовуються загальні
правила позовного провадження із
врахуванням особливостей передбачених
Розділом VII ЦПК України.

Відповідно до ст. 3 постанови Пленуму
Верховного суду України № 14 від 26.12.2003
року «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження»,
скарги, заяви, подання мають
відповідати загальним вимогам щодо
форми та змісту позовної заяви,
передбаченим положеннями ЦПК.

Як вбачається з матеріалів скарги
Ленінський ВДВС ЛМУЮ зазначено
суб'єктом оскарження.

Але ж, протилежною стороною під час
розгляду скарги, заінтересованою
особою (суб'єктом оскарження) є саме
посадова особа, а не відповідний орган
державної виконавчої служби. Посадовою
особою, до компетенції якої належить
вирішення питання про усунення
порушення прав чи свобод заявника, є
державний виконавець, у провадженні
якого перебуває той виконавчий
документ, під час проведення
виконавчих дій щодо якого відбулось
порушення прав чи свобод заявника. У
тому випадку коли виконавчий документ
не перебуває у провадженні певного
державного виконавця, належним
суб'єктом оскарження є начальник того
відділу державної виконавчої служби, у
провадженні якого перебував
виконавчий документ.

А тому, заявнику необхідно уточнити
учасників процесу з зазначенням їх
відповідного статусу.

Проте, враховуючи суб'єктний склад
осіб, зазначених у скарзі, та зміст її
прохальної частини, заявник не
обмежений в праві звернутися до
адміністративного суду з відповідним
позовом на підставі ст. 17 КАС України.

У відповідності з п. 1) ч. 2 ст. 17 КАС
України компетенція адміністративних
судів поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Відповідно до п. 7 ст. 3 КАС України
суб'єктом владних повноважень є орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в
тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Позовна заява може бути подана,
відповідно до ч.1 ст.181 КАС України,
згідно якої учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Вимогами ст.18 ч.2 КАС України, щодо
предметної підсудності
адміністративних справ, визначено, що
справи за адміністративними позовами
до органу державної виконавчої служби
підсудні окружному адміністративному
суду.

Адміністративний позов подається до
адміністративного суду у формі
письмової позовної заяви, яка за
формою та змістом повинна відповідати
вимогам ст. ст. 105, 106 КАС України.

Відповідно до ст.385 ЦПК України скаргу
може бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав чи свобод. Пропущений з
поважних причин строк для подання
скарги може бути поновлено судом.

За змістом правила ч. 2 ст. 72 ЦПК
України на особу, яка пропустила
встановлений законом процесуальний
строк, покладається обов'язок подати
клопотання про його поновлення,
оскільки за зазначеним правилом
документи, подані після закінчення
процесуальних строків, залишаються без
розгляду, якщо суд за клопотанням
особи, що їх подала, не знайде підстав
для поновлення такого строку.

Викладеною вище статтею встановлено
право суду поновити строк для подання
скарги, що пропущено заявником з
поважних причин. На особу, яка
пропустила встановлений законом
процесуальних строк, покладається
обов'язок подати клопотання (у вигляді
письмової заяви) про його поновлення.

У разі якщо подано клопотання про
поновлення строку на оскарження
рішення, дії чи бездіяльності
державного виконавця, то у будь-якому
випадку це клопотання вирішується в
судовому засіданні відповідно до вимог
статті 73 ЦПК.

Згідно ст. 73 ЦПК України, суд поновлює
строк, встановлений законом або судом,
за клопотанням (у вигляді письмової
заяви) сторони або іншої особи у разі
його пропущення з поважних причин.
Питання про поновлення чи продовження
пропущеного строку вирішує суд, у
якому належало вчинити процесуальну
дію або до якого потрібно було подати
документ чи доказ. Про місце і час
розгляду цього питання повідомляються
особи, які беруть участь у справі.
Присутність цих осіб не є обов'язковою.
Одночасно з клопотанням про
поновлення чи продовження строку
належить вчинити ту дію або подати той
документ чи доказ, стосовно якого
заявлено клопотання.

Як вбачається з тексту скарги, ОСОБА_1
взагалі не посилається на докази та не
зазначає щодо того, коли саме йому
стало відомо про порушення його прав чи
свобод, він не зазначає чи пропущеного
ним строк на подання скарги, не клопоче
про його поновлення, не зазначає
посилання на відповідні докази, які б
підтвердили поважність причин
пропуску встановленого законом строку
для подання скарги, що позбавляє суддю
можливості з'ясувати та встановити чи
не порушено правила, встановлені
діючим ЦПК України, про строки
звернення зі скаргою, право суду
поновити їх.

Відповідно до ст. 120 ЦПК України,
позивач повинен додати до позовної
заяви її копії та копії всіх
документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів
і третіх осіб.

Крім того, до скарги не додано її копії
та копій доданих до неї документів для
направлення учасникам процесу
відповідно до їх кількості.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119,120 ЦПК України,
або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків.

Враховуючи викладене, суд вважає за
необхідне залишити скаргу без руху,
надавши заявнику строк для усунення
недоліків.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 72, 383-385, 121 ЦПК України,
суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції, - залишити
без руху, надавши заявнику строк для
усунення недоліків тривалістю п'ять
днів з дня отримання ухвали, в іншому
випадку, - скарга буде вважатися
неподаною та буде повернута
заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ:
Е.В. Женеску