Справа № 464/5239/13-ц
пр.№ 2/464/966/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2014року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого Мички Б.Р.

при секретарі Дулюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ВУСО» до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з відповідача
страхове відшкодування в порядку
регресу в розмірі 6542,71грн. та понесений
при подачі позову до суду судовий збір.
В обгрунтування позовних вимог
покликається на те, що 04 квітня 2012 року
мала місце дорожньо-транспортна
пригода за участю транспортного засобу
марки «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_3, та транспортного
засобу марки «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_2, під
керуванням відповідача ОСОБА_2,
причиною якої було порушення ПДР
України останнім. Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
транспортний засіб марки «Skoda Fabia»,
д.н.з. НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_3,
отримав технічні пошкодження. Оскільки
на момент дорожньо-транспортної
пригоди цивільно-правова
відповідальність відповідача ОСОБА_2
була застрахована ПрАТ «СК «ВУСО» за
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АА/3689486 від 12 липня 2011 року.
відповідно до висновку №134/04-12
експертного автотоварознавчого
дослідження, вартість
відновлювального ремонту пошкодженого
автомобіля марки «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1
з урахуванням значення коефіцієнта
фізичного зносу становить 8056,26грн. ПрАТ
«СК «ВУСО» сплатило на користь ПрАТ «СК
«УНІКА» страхове відшкодування в сумі
6542,71грн. Виплата зазначеного
страхового відшкодування була
здійснена на підставі звернення ПрАТ
«СК «УНІКА», яке сплатило потерпілій
особі страхове відшкодування в розмірі
7687,82грн., з яких 1477,25грн. були зараховані
в рахунок погашення не сплаченої
частини страхового платежу. Дана
виплата була здійснена на підставі
договору добровільного комплексного
страхування №00088344/1 від 26.06.2012р. та
підтверджується платіжним дорученням
№022341 від 02 липня 2012 року. Всупереч
вимогам п.п.33.1.2 п.33.1 ст.33 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» відповідач не повідомив ПрАТ
«СК «ВУСО» не пізніше трьох днів про
дорожньо-транспортну пригоду, яка мала
місце 04 квітня 2012 року. А тому, вважає,
що до ПрАТ «СК «ВУСО» перейшло право
вимагати від відповідача, в порядку
регресу, суму виплаченого потерпілій
особі страхового відшкодування, що
становить 6542,71грн.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, надіслав суду
письмову заяву в якій просить
розглядати справу у його відсутності,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі та просить задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов
заперечив, вважає такий безпідставним
та таким, що до задоволення не підлягає,
виходячи з наступного. Зазначає, що
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність у позивача ПрАТ «СК
«ВУСО» за полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників
транспортних засобів від 12 липня 2011
року, строком дії з 12 липня 2011 року по 11
липня 2012 року, з лімітом
відповідальності страховика за шкоду
заподіяну майну - 50000грн. та франшизою -
0грн. Стверджує, що в усному порядку
відразу повідомив страховика про
дорожньо-транспортну пригоду, у
визначений законом триденний строк.
Вважає, що відсутність письмового
повідомлення страховика про
дорожньо-транспортну пригоду не може
бути підставою для стягнення з нього
виплаченого страхового відшкодування.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши дійсні обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що в задоволенні позову
слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ст.1188 ЦК України, шкода
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах: шкода завдана
одній особі з вини іншої,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1187 ЦК України, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об`єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 04 квітня 2012 року о 11.30год. на
вулиці Тунельна - Зимова - Верхня у
м.Львові, керуючи автомобілем марки
«Fiat», д.н.з. НОМЕР_2 виконуючи поворот
праворуч не зайняв відповідне крайнє
положення на проїзній частині,
внаслідок чого здійснив зіткнення з
автомобілем марки «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1
який рухався праворуч від нього, чим
порушив вимоги п.10.4 Правил дорожнього
руху України та завдав транспортному
засобу технічних пошкоджень та
матеріальної шкоди. Зазначене
підтверджується постановою
Сихівського районного суду м.Львова
від 19 квітня 2012 року, якою відповідача
визнано винним у вчиненні
правопорушення передбаченого ст.124
КУпАП та накладено відповідне
адміністративне стягнення. Постанова
не оскаржувалась і вступила в законну
силу (а.с.10).

Згідно висновку №134/04-12 експертного
автотоварознавчого дослідження від 26
квітня 2012 року вартість
відновлювального ремонту з
врахуванням коефіцієнта фізичного
зносу автомобіля марки «Skoda Fabia», д.н.з.
НОМЕР_1 пошкодженого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
становить 8056,26грн. (а.с.14-23).

Судом встановлено, що на момент
дорожньо-транспортної пригоди
транспортний засіб марки «Skoda Fabia»,
д.н.з. НОМЕР_1, був застрахований за
договором добровільного комплексного
страхування на транспорті від 25 жовтня
2011 року, укладеним між Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «УНІКА» та ОСОБА_3 (а.с.12).

У відповідності до вимог ст.16 Закону
України «Про страхування» за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальнику) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату).
Аналогічні положення передбачені
ст.ст.979, 988 ЦК України.

26 червня 2012 року Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«УНІКА» складено страховий акт №00088344/1,
згідно якого даний випадок за умовами
договору страхування від 25 жовтня 2011
року визнано страховим випадком,
здійснено розрахунок страхового
відшкодування в розмірі 7687,82грн., з яких
1477,25грн. були зараховані в рахунок
погашення не сплаченої частини
страхового платежу, а 6210,57грн. згідно
платіжного доручення №022341 від 02 липня
2012 року перераховано в рахунок
страхового відшкодування ОСОБА_3 (32-34)

Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону
України „Про страхування», до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

А відтак, у відповідності до ст.993 ЦК
України та ст.27 Закону України «Про
страхування», ПрАТ «СК «УНІКА»
отримала право регресної вимоги до
особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

В свою чергу, цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 на момент
дорожньо-транспортної пригоди була
застрахована позивачем Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «ВУСО» за полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АА/3689486, строком дії з 12.07.2011р.
до 11.07.2012р., в якому визначений ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну у сумі 50000грн. та з франшизою 0
(нуль) гривень (а.с.11).

Пунктом 22.1. ст. 22 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", передбачено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому Законом
порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті ДТП життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

З врахуванням наведеного, 24 липня 2012
року ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА»
звернулася до ПрАТ «Страхова компанія
«ВУСО» з вимогою про перерахування
7687,82грн. виплаченого страхового
відшкодування в порядку регресу (а.с.35,
36).

22 жовтня 2012 року Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія «ВУСО»
складено страховий акт №4032-24, згідно
якого даний випадок за умовами полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АА/3689486, визнано страховим,
здійснено розрахунок страхового
відшкодування та згідно платіжного
доручення №13072 від 22 жовтня 2012 року
перераховано 6452,71грн. ПрАТ «Страхова
компанія «УНІКА» в рахунок страхового
відшкодування в порядку регресу
(а.с.37-41).

При цьому обґрунтовуючи позовні вимоги
щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2
виплаченого ПрАТ «Страхова компанія
«УНІКА» страхового відшкодування в
порядку регресу, позивач ПрАТ
«Страхова компанія «ВУСО»
покликається на підпункт «ґ» п.п.38.1.1
пункту 38.1. ст.38 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", який передбачає, що страховик
після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, якщо він
не повідомив страховика у строки і за
умов, визначених у п.п.33.1.2 п.33.1 ст.33
цього Закону.

При цьому, текст підпункту 33.1.2 п.33.1 ст.33
Закону України „Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" в позовній заяві
позивачем викладено наступним чином:
«водій зобов'язаний невідкладно, але не
пізніше трьох робочих днів з дня
настання дорожньо-транспортної
пригоди, письмово надати страховику, з
яким укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально».

Із викладеного позивач робить висновок
про те, що у зв'язку із тим, що
відповідач, як особа, яка винна у
настанні дорожньо-транспортної
пригоди, не повідомив його у триденний
строк про настання страхового випадку,
то у даному випадку у ПрАТ «Страхова
компанія «ВУСО» виникло право
регресної вимоги до відповідача про
стягнення відшкодованої ПрАТ
«Страхова компанія «УНІКА»
матеріальної шкоди у розмірі 6542,71грн.,
яка в свою чергу відшкодувала
заподіяні збитки ОСОБА_3

Однак, такі вимоги ПрАТ «Страхова
компанія «ВУСО» є надуманими,
безпідставними та необґрунтованими,
виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту «ґ» п.п.38.1.1
пункту 38.1 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" після виплати страхового
відшкодування страховик має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у п.п.33.1.2 п.33.1 ст.33 цього
Закону.

Згідно ж з підпунктом 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний вжити
заходів з метою запобігання чи
зменшення подальшої шкоди.

Так, позивач в тексті позовної заяви
покликається на п.п.33.1.2 п.33.1 ст.33 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", а натомість викладає зміст
п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 цього Закону, який не є
підставою для звернення з регресним
позовом до страхувальника.

З наведеного вбачається, що позивач у
тексті позовної заяви не правильно
виклав зміст підпункту «ґ» п.п.38.1.1
пункту 38.1. статті 38 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", який із посиланням на п.п.33.1.2
не передбачає набуття страховиком
права регресної вимоги до
страхувальника за вказаним договором,
або до водія, винного у настанні
дорожньо-транспортної пригоди, у разі
несвоєчасного повідомлення ними про
факт настання страхового випадку.

За змістом норм Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" можна зробити висновок, що
коли настає страховий випадок,
страховик зобов'язаний виплатити
страхове відшкодування, а інші умови
договору є підставою для відмови лише в
тому разі, якщо таке порушення положень
договору страхувальником перешкодило
страховику переконатися, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
окремо у кожному випадку.

Крім того, несвоєчасне надання
страховику письмового повідомлення
про дорожньо-транспортну пригоду саме
по собі не може бути підставою для
подання страховиком після виплати
страхового відшкодування регресного
позову про стягнення з страхувальника
страхового відшкодування.

Таке право, виникає лише в тому випадку,
коли ненадання страховику письмового
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду позбавляє страховика
можливості дізнатися, чи є ця подія
страховим випадком, тобто якщо буде
доведено, що відсутність у страховика
відомостей про це могло вплинути на
його обов'язок виплатити страхове
відшкодування.

Слід також враховувати, що закон
пов'язує обов'язок страховика
здійснити відшкодування саме зі
страховим випадком, а не з наданням
страхувальником страховику певних
документів.

Таким чином, позов ПрАТ «Страхова
компанія «ВУСО» поданий із посиланням
на норму матеріального права, яка не
підлягає застосуванню до
правовідносин, що виникли між
сторонами.

А відтак, оцінюючи докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні та
в задоволенні позову слід відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

На підставі ст.ст.993, 1187, 1188 ЦК України,
ст.ст.25, 27 Закону України «Про
страхування», ст.ст.22, 33, 38 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", та керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 15,
57-61, 88, 169, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволені позову Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ВУСО» до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди в порядку регресу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особою, у
відсутності якої таке було
постановлено, - протягом того ж строку з
дня отримання його копії.

Головуючий

Оригінал. Виготовлено в одному
екземплярі.