Справа № 676/7941/13-ц
Номер провадження 2/676/164/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2014 року
Кам`янець-Подільський міськрайонний
суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді
Вдовичинського А.В.

за участю секретаря Глезової М.Г.

представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_12, ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Кам`янець-Подільський справу за
позовом ОСОБА_5 до редакції газети
"Ділове місто" в особі редактора газети
ОСОБА_12, ОСОБА_3 про захист честі,
гідності та ділової репутації,
стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з
позовом до редакції газети "Ділове
місто" в особі редактора газети ОСОБА_12,
ОСОБА_3 про захист честі, гідності та
ділової репутації, стягнення моральної
шкоди. В обґрунтування позовних вимог
позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в газеті
„Ділове місто» м.Кам'янець -
Подільський, був надрукований
ІНФОРМАЦІЯ_3, редактором якої являється
ОСОБА_12 Даний матеріал, який
надрукований в газеті, є наклепом і
містить неправдиву інформацію проти
нього, шкодить його діловій репутації
як Генерального директора
Лікувального спортивно-оздоровчого
комплексу «Поділля»(надалі ЛСОК
«Поділля»), голові Кам'янець -
Подільської районної організації
політичної партії «УДАР Віталія
Кличка». Редактор газети мала
перевірити матеріал, а потім
підписувати до друку. Дана газета
розповсюджується в місті та за її
межами. Так як є людина відома в місті,
як підприємець, як депутат міської ради
2006 - 2010рр., після випуску газети йому
поступило багато телефоних дзвінків
від обурених кам'янчан про
несправедливе ображення як
особистості. Наклепницькою
інформацією йому нанесено стрес, що
призвело до погіршення стану здоров'я.
В листі наводяться непідтвердженні
дані про те, що він являється головою
Кам'янець-Подільської міської
організації партії «УДАР». В другому
абзаці надрукованого матеріалу ОСОБА_3
пише, що вона «працювала барменшою у
спортивно - лікувальному комплексі
«Поділля»», що являється повним
наклепом, так як за неодноразовими
перевірками прокуратури міста,
інспекції по охороні праці, міського
комітету, ОСОБА_3 не працювала в
кафе-барі ЛСОК «Поділля», а проходила
стажування. Під час стажування вона не
виконувала покладених на неї
обов'язків у зв'язку з чим була
недопущена до роботи. Редактору газети
« Ділове місто» згідно закону потрібно
було звернутися в правоохоронні органи
для підтвердженні інформації, яка
наводиться в статті ОСОБА_3 Позивач
вказує, що інформація, яка викладена у
газеті «Ділове місто» від ІНФОРМАЦІЯ_1
щодо нього має бути визнана судом
недостовірною та підлягає
спростуванню шляхом публікації в
газеті «Ділове місто» тим же способом,
що і недостовірна інформація. Позивач
просить суд винести рішення яким:
визнати, що стаття під назвою «
ІНФОРМАЦІЯ_3», в газеті « Ділове місто»
від ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідає
дійсності, шкодить його діловій
репутації та наносить шкоду його
інтересам та здоров'ю; зобов'язати
редакцію газети « Ділове місто»
надрукувати спростування
недостовірної інформації, яка є
наклепом, та не відповідає дійсності і
порочить його честь та гідність, шляхом
опублікування в газеті « Ділове місто»
та опублікування резолютивної частини
рішення суду; стягнути з газети «
Ділове місто» за нанесену моральну
шкоду в сумі 10000 грн.; стягнути з ОСОБА_3
за нанесену моральну шкоду в сумі 5000
грн. В суді позивач, представник
позивача позовні вимоги підтримали,
просять їх задоволити. Суду
представник позивача пояснив, що
спростування опубліковане в газеті
ІНФОРМАЦІЯ_4 позивача не задовольняє за
своїм змістом, відповідачами заподіяно
значну моральну шкоду позивачу
публікацією відкритого листа.

Відповідачка ОСОБА_12 та її
представник в суді позов не визнали,
просять відмовити в його задоволенні.
Суду відповідачка та її представник
пояснили, що нею як головним редактором
газети «Ділове місто» було надруковано
в газеті ІНФОРМАЦІЯ_1 статтю автором
якої є ОСОБА_3, стаття друкувалася без
змін та доповнень, редакція не завжди
поділяє позицію авторів публікацій, а
тому не може нести відповідальність за
зміст цього листа; за погодженням з
ОСОБА_3 редакцією газети було
надруковано спростування; позивач є
політичним діячем, а тому до його
діяльності діючим законодавством
передбачені більш ширші рамки для
критики ніж до пересічного
громадянина, позивачем та його
представником не конкретизовано яка
саме інформація в публікації є не
дійсною, не наведено належних доказів
на спростування інформації яка
міститься в статті; позивачем не
доведено розмір заподіяної моральної
шкоди.

Відповідачка ОСОБА_3 в суді позов
не визнала, просить відмовити в його
задоволенні. Суду відповідачка
пояснила, що перебувала в трудових
відносинах з підприємством яке очолює
позивач, вважала що працює офіційно; в
зв'язку з конфліктом який в неї виник з
керівництвом центру зверталася в різні
правоохоронні органи однак відповідей
не отримувала в зв'язку з чим вимушена
була звернутися з відкритим листом до
редакції газети «Ділове місто» яка
його і опублікувала; в суд з приводу
трудового спору який мав місце між нею
та позивачем не зверталась; інформація
зазначена нею в газеті є правдивою; в
зв'язку із образливими висловами які
мали місце в публікації опублікувала
спростування, просить суд врахувати її
матеріальний стан..

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що
протягом року з вересня 2011 р. по кінець
2012 р. неодноразово бачив відповідачку
ОСОБА_3 в кафе-бар ЛСОК «Поділля» де
вона його обслуговувала, відповідачка
розповідала що працює там з 14 до 23
години, отримує маленьку заробітну
платню.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що
протягом жовтня 2011 р. - серпня 2012 р.
неодноразово відвідував кафе-бар ЛСОК
«Поділля» де його обслуговувала
відповідачка ОСОБА_3, інших працівників
там крім неї не було.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що
часто протягом 1-1,5 року заходила в
кафе-бар ЛСОК «Поділля» де її
обслуговувала ОСОБА_3, товаришували з
нею, ОСОБА_3 їй казала що працює на
підприємстві по трудовій книжці.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що
влітку 2012 р. приходив до ОСОБА_3 в
кафе-бар ЛСОК «Поділля», вона там
робила сама, обслуговувала його з
друзями, брала в клієнтів гроші.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що
саме на її робочому місці працювала в
кафе-барі ЛСОК «Поділля» ОСОБА_3 в 2011-2012
роках.

Заслухавши пояснення сторін,
свідків, вивчивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Позивач є головою
Кам'янець-Подільської районної
організації партії «УДАР», що
підтверджується довідкою в.о.
начальника реєстраційної служби
Кам'янець-Подільського міськрайонного
управління юстиції від 09.04.2014 р.(а.с.82).
Позивач також є генеральним директором
ЛСОК «Поділля» згідно наказу № 1 від
01.01.2006 р.(а.с.84).

Постановою про закриття кримінального
провадження від 11.04.2013 р., винесеною
старшим слідчим СВ
Кам'янець-Подільського МВ УМВС України
в Хмельницькій області капітаном
міліції Усініним О.О., встановлено, що
«ОСОБА_3 дійсно мала намір влаштуватись
на роботу в ЛСОК «Поділля», але через не
відповідність та не виконання свої
функціональних обов'язків під час
стажування на роботу її не було
прийнято та заробітну плату не
нараховано, а тому в діях керівництва
ЛСОК «Поділля» відсутній склад
кримінального правопорушення,
передбачений ч.1 ст.175 КК України.»
Вказаною постановою кримінальне
провадження, внесене до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за №
0000450 від 01.03.2013 р. закрито у зв'язку
з відсутністю в діяннях керівництва
ЛСОК «Поділля» Ковальчук С.І. та
Ярошенко Є.О. складу кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175
КК України. Зазначена постанова ОСОБА_3
не оскаржувалась.

В зв'язку з трудовим спором який мав
місце між ОСОБА_3 та позивачем
відповідачка зверталась із скаргами в
прокуратуру
м.Кам'янець-Подільський(а.с.87), в
приймальню народного депутата України
Мельниченко В.В.(а.с. 85), в територіальну
державну інспекцію з питань охорони
праці в Хмельницькій області. Згідно
відповіді територіальної державної
інспекції з питань охорони праці в
Хмельницькій області суду від 14.04.2014
р.(а.с.99-100) ОСОБА_3 двічі зверталась в
інспекцію також в інспекцію надходило
звернення ОСОБА_3 надіслане з
прокуратури м.Кам'янець-Подільський
однак їй було роз'яснено її право
звернутися з позовом для вирішення
трудового спору до суду. З пояснень
ОСОБА_3 в суд з приводу вирішення
трудового спору з позивачем вона не
зверталась. Згідно приєднаної до
матеріалів справи довідки управління
Пенсійного фонду України в
м.Кам'янець-Подільський та
Кам'янець-Подільському районі
вбачається, що ОСОБА_3 в офіційних
трудових відносинах з ЛСОК «Поділля»
не перебувала(а.с.101-102).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в газеті „Ділове
місто»(м. Кам'янець - Подільський)
НОМЕР_2 був надрукований на третій
сторінці «ІНФОРМАЦІЯ_3» автором якого є
ОСОБА_3

В зазначеному листі серед іншого
ОСОБА_3 вказується, що: «…по авторитету
Вашої політичної сили сильно вда рило
обрання головою Кам'янець-Подільської
міської організації партії «УДАР»
ОСОБА_5.», «…ОСОБА_5 відмовив мені у
проханні забрати трудову книжку,
погрожу вав, що порве документи, але не
віддасть ні за яких умов.», «ОСОБА_5 - це
нечесна та непорядна людина! …»

Засновником газети «Ділове
місто»(а.с.48) та її головним редактором
є відповідачка ОСОБА_12

ІНФОРМАЦІЯ_4 в газеті „Ділове
місто»(м. Кам'янець - Подільський)
НОМЕР_3 було надруковано на третій
сторінці «ІНФОРМАЦІЯ_2» автором якого є
ОСОБА_3 В спростуванні ОСОБА_3
зазначено, що « ІНФОРМАЦІЯ_1 у
щотижневій газеті «Ділове місто» було
опубліковано «ІНФОРМАЦІЯ_3», в якому
вона, зверталась до відомого політика з
проханням допомогти їй у вирішенні
проблеми, з якою зіткнулася після того,
як працювала барменом у
спортивно-лікувальному комплексі
«Поділля». Написаний текст, а саме
слова: «ОСОБА_5 - це нечесна та непорядна
людина! А найгірше, що на цього
негідника немає ніякої управи! Чому
через таких людей, як ОСОБА_5, у цій
країні неможливо нормально жити?», є
такими, що принижують честь і гідність,
а також ділову репутацію ОСОБА_5» Крім
цього в спростуванні ОСОБА_3 висловлює
жаль щодо поширеної інформації.

Частиною 4 статті 32 і
частиною 1 статті 34 Конституції України
визначено, що кожному гарантується
судовий захист права спростувати
недостовірну інформацію про себе і
членів своєї сім'ї та права вимагати
вилучення будь-якої інформації, а також
право на відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, завданої збиранням,
зберіганням, використанням та
поширенням такої недостовірної
інформації. Кожному гарантується право
на свободу думки і слова, на вільне
вираження своїх поглядів і переконань.

Відповідно до Конституції
України фізична особа має право на
життя, право на охорону здоров'я, право
на безпечне для життя і здоров'я
довкілля, право на свободу та особисту
недоторканість, право на
недоторканість особистого і сімейного
життя, право на повагу до гідності та
честі, право на таємницю листування,
телефонних розмов, телеграфної та
іншої кореспонденції, право на
недоторканість житла, право на вільний
вибір місця проживання та на свободу
пересування, право на свободу
літературної, художньої, наукової і
технічної творчості (ч. 1 ст. 270 ЦК
України).

За змістом ч. 2 ст. 24 Закону
України від 2 жовтня 1992 року № 2657-ХІІ
«Про інформацію» (далі - Закон № 2657-ХІІ)
забороняється втручання у професійну
діяльність журналістів, контроль за
змістом поширюваної інформації,
зокрема з метою поширення чи
непоширення певної інформації,
замовчування суспільно необхідної
інформації, накладення заборони на
висвітлення окремих тем, показ окремих
осіб або поширення інформації про них,
заборони критикувати суб'єкти владних
повноважень, крім випадків,
встановлених законом, договором між
засновником (власником) і трудовим
колективом, редакційним статутом.

В силу ч. 1 ст. 11 Закону №
2657-ХІІ інформація про фізичну особу
(персональні дані) - відомості чи
сукупність відомостей про фізичну
особу, яка ідентифікована або може бути
конкретно ідентифікована.

Як передбачено ч.ч. 1 ст. 277, ч. 3
ст. 297 ЦК України, фізична особа,
особисті немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та (або)
членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.
Фізична особа має право звернутися до
суду з позовом про захист її гідності
та честі.

Згідно до ч. 1 ст. 27, ч.ч. 1, 2 ст.
30, ч. 1 ст. 31 Закону № 2657-ХІІ порушення
законодавства України про інформацію
тягне за собою дисциплінарну,
цивільно-правову, адміністративну або
кримінальну відповідальність згідно
із законами України.

Ніхто не може бути
притягнутий до відповідальності за
висловлення оціночних суджень.
Оціночними судженнями, за винятком
наклепу, є висловлювання, які не
містять фактичних даних, критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що не
можуть бути витлумаченні як такі, що
містять фактичні дані, зокрема з огляду
на характер використання
мовно-стилістичних засобів (вживання
гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості. Якщо особа
вважає, що оціночні судження або думки
принижують її гідність, честь чи ділову
репутацію, а також інші особисті
немайнові права, вона вправі
скористатися наданим їй
законодавством правом на відповідь, а
також на власне тлумачення справи у
тому самому засобі масової інформації
з метою обґрунтування безпідставності
поширених суджень, надавши їм оцінку.

Позивач є головою
Кам'янець-Подільської районної
організації партії «УДАР», а також
генеральним директором ЛСОК «Поділля».
Отже, він є керівником регіонального
осередку політичної партії та
посадовою суб'єкта господарювання.

Як роз'яснив Пленум
Верховного Суду України у пункті 21
постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи», при поширенні
недостовірної інформації стосовно
приватного життя публічних осіб
вирішення справ про захист їх гідності,
честі чи ділової репутації має свої
особливості. Суди повинні враховувати
положення Декларації про свободу
політичних дебатів у засобах масової
інформації (далі - Декларація),
схваленої 12 лютого 2004 року на
872-му засіданні Комітету Міністрів Ради
Європи, а також рекомендації, що
містяться у Резолюції 1165 (1998)
Парламентської Асамблеї Ради Європи
про право на недоторканість приватного
життя.

Зокрема, у названій
Резолюції зазначається, що публічними
фігурами є особи, які обіймають
державні посади і (або) користуються
державними ресурсами, а також усі ті,
хто відіграє певну роль у суспільному
житті (у галузі політики, економіки,
мистецтва, соціальної сфери, спорті чи
в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації
вказується, що оскільки політичні
діячі та посадові особи, які обіймають
публічні посади або здійснюють
публічну владу на місцевому,
регіональному, національному чи
міжнародному рівнях, вирішили
апелювати до довіри громадськості та
погодилися «виставити» себе на
публічне політичне обговорення, то
вони підлягають ретельному
громадському контролю і потенційно
можуть зазнати гострої та сильної
громадської критики у засобах масової
інформації з приводу того, як вони
виконували або виконують свої функції.
При цьому зазначені діячі та особи не
повинні мати більшого захисту своєї
репутації та інших прав порівняно з
іншими особами.

У зв'язку з цим, межа
допустимої критики щодо політичного
діяча чи публічної особи є значно
ширшою, ніж окремої пересічної особи.
Публічні особи неминуче відкриваються
для прискіпливого висвітлення їх слів
та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Інформація, яка міститься в
публікації «ІНФОРМАЦІЯ_3» складається
як з оціночних суджень і допустимих
критичних зауважень діяльності ОСОБА_5,
який є публічною особою, так і з
інформації неправдивість якої
позивачем та його представником в суді
не доведена оскільки ч.3 ст.277 ЦК УКраїни
втратила чинність згідно закону
України № 1170-VII від 27.03.2014. Враховуючи
це, а також те, що позивачем та його
представником на неодноразові
пропозиції суду не конкретизовано яка
саме інформація в зазначеній
публікації є недостовірною, не надано
суду належних доказів цьому, а тому
вимоги позивача визнати, що стаття під
назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», в газеті « Ділове
місто» від ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідає
дійсності, шкодить його діловій
репутації та наносить шкоду його
інтересам та здоров'ю, на думку суду,
задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, а також
ту обставин, що ІНФОРМАЦІЯ_4
відповідачами було опубліковано
спростування, а тому вимоги позивача
зобов'язати редакцію газети «Ділове
місто» надрукувати спростування
недостовірної інформації, яка є
наклепом, та не відповідає дійсності і
порочить його честь та гідність, шляхом
опублікування в газеті «Ділове місто»
резолютивної частини рішення суду
також задоволенню не підлягають.

Відповідно до абз.5 п.19 постанови Пленум
Верховного Суду України від 27 лютого 2009
року N 1 "Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи" якщо
суб'єктивну думку висловлено в
брутальній, принизливій чи
непристойній формі, що принижує
гідність, честь чи ділову репутацію,
на відповідача може бути покладено
обов'язок відшкодувати моральну шкоду.

На думку суду, та обставина, що
відповідачка ОСОБА_3 в публікації
«ІНФОРМАЦІЯ_3» використала при
оформленні своєї суб'єктивної думки
відносно позивача лайливе слово
обізвавши його «негідником»(згідно
«Словника української
мови»(академічний словник (1970-1980 роки,
т.5. ст..277) слово «негідник» означає того
хто здійснює ганебні, підлі вчинки;
уживається як лайливе слово, переважно
при звертанні), а тому на відповідачів
повинен бути покладений обов'язок
відшкодувати заподіяну цим
висловлюванням позивачу моральну
шкоду.

Ст.23 ЦК України встановлено, що особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної особи. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Позивачем та його представником не
надано суду доказів обгрунтовуючих
розмір заподіяної відповідачами
моральної шкоди яку він просить з них
стягнути, не надано доказів зниження
рівня його ділової репутації, не надано
доказів погіршення стану його здоров'я.
Враховуючи обставини справи, характер
правопорушення, глибину душевних
переживань позивача, майновий стан
відповідачки ОСОБА_3, те, що
відповідачами було добровільно
надруковано спростування, враховуючи
вимоги розумності та справедливості,
суд вважає необхідним стягнути з
газети „Ділове місто» в особі її
засновника та головного редактора
ОСОБА_12 - 1000 грн. відшкодування
заподіяної моральної шкоди, з автора
статті ОСОБА_3 - 200 грн. відшкодування
заподіяної моральної шкоди та
пропорційно з цим стягнути судові
витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 16, 23, 275, 277, 280, 297, 1167 ЦК України,
керуючись ст. 11, 60, 88, 213-215, 218 ЦПК України,
суд,-

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з засновника газети «Ділове
місто» ОСОБА_12 на користь ОСОБА_5 1000 грн.
відшкодування заподіяної моральної
шкоди, 10 грн. 00 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3(ІПН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_5 200 грн. відшкодування
заподіяної моральної шкоди, 9 грн. 18 коп.
судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

На рішення сторонами може бути
подана апеляційна скарга протягом
десяти днів до апеляційного суду
Хмельницької області через
Кам`янець-Подільський міськрайонний
суд.

Суддя Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду
Вдовичинський А.В