Справа № 161/840/14-ц Провадження №
22-ц/773/523/14 Головуючий у 1 інстанції:
Івасюта Л.В. Категорія: 30 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Осіпука В. В., Мудренко Л.
І.,

при секретарі - Лимар Р. С.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача -
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, завданої
злочином, за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_3 на рішення Луцького
міськрайонного суду від 20 лютого 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

20 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулась в суд
з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування
шкоди завданої злочином.

Свій позов мотивує тим, що ОСОБА_3 в
період з березня по червень 2013 року
перебуваючи за місцем її проживання,
шляхом обману незаконно заволодів
належними їй золотими виробами,
ноутбуком, принтером, завдавши їй
матеріальної шкоди на суму 14 701 грн.
Вироком Луцького міськрайонного суду
від 29 листопада 2013 року ОСОБА_3 визнано
винним та засуджено за ст.ст. 190 ч. 1, 190
ч.2, 185 ч.2 КК України і призначено
покарання на підставі ст.ст. 70 ч. 1, 75, 76
КК України 2 (два) роки обмеження волі з
іспитовим строком на 1 рік (а.с. 5-6). В
ході досудового розслідування
кримінального правопорушення, між
ОСОБА_3 та нею була укладена угода про
примирення, відповідно до п.3, якої
строк відшкодування завданої їй шкоди
за домовленістю становив - до 31 грудня
2013 року. Цим відповідач зобов'язався
відшкодувати завдані їй матеріальні
збитки, які вона зазнала внаслідок
кримінального правопорушення до 31
грудня 2013 року. Проте, на даний час
відповідачем завдана шкода не
відшкодована, тому просила суд
стягнути з відповідача в її користь 14701
грн. на відшкодування матеріальної
шкоди та 2000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 20 лютого 2014 року позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_3 в користь
ОСОБА_1 14701 (чотирнадцять тисяч сімсот
одну) грн. матеріальної шкоди та 1000
(одну тисячу) грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 487
(чотириста вісімдесят сім) грн. 40 коп.
судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_3, покликаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 вироком Луцького
міськрайонного суду від 29 листопада 2013
року визнаний винним в тому, що в
період з березня по червень 2013 року
шляхом обману, незаконно заволодів
належними ОСОБА_1 золотим ланцюжком 585
проби, вагою 13,6 г, золотим хрестиком 585
проби, вагою 3,91 г, ноутбуком марки «Асус
х-55 VD», золотими сережками 585 проби
вагою близько 3 г, золотими сережками 585
проби вагою близько 3 г та золотою
каблучкою 585 проби вагою 4,1 г, принтером
марки «Кенон», завдавши їй
матеріальної шкоди на загальну суму
15301грн. Принтер марки «Кенон» був
повернутий їй на стадії досудового
розслідування, у зв'язку із цим
фактично завдана їй матеріальна шкода
становить 14701 грн. Цим же вироком, який
набрав законної сили, затверджено
угоду від 18.10.2013 року про примирення,
укладену між потерпілою ОСОБА_1 та
обвинуваченим ОСОБА_3. ОСОБА_3 визнано
винним у вчиненні злочинів,
передбачених ст.ст. 190 ч. 1, 190 ч.2, 185 ч.2 КК
України та призначено покарання на
підставі ст.ст. 70 ч. 1, 75, 76 КК України 2
(два) роки обмеження волі з іспитовим
строком на 1 рік (а.с. 5-6).

З оглянутого в судовому засіданні
кримінального провадження № 0004318
вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
було укладено угоду про примирення від
18 жовтня 2013 року. Відповідно до угоди
про примирення між потерпілим та
підозрюваним, останній зобов'язується
компенсувати позивачу загалом
матеріальні та моральні збитки завдані
їй злочином в сумі 14701 грн. Також, в
межах цієї Угоди строк відшкодування
шкоди за домовленістю між потерпілою
ОСОБА_1 та підозрюваним ОСОБА_3 - до 31
грудня 2013 року.

Згідно ст. 471 КПК України в угоді про
примирення зазначаються її сторони,
формулювання підозри чи обвинувачення
та його правова кваліфікація із
зазначенням статті (частини статті)
закону України про кримінальну
відповідальність, істотні для
відповідного кримінального
провадження обставини, розмір шкоди,
завданої кримінальним
правопорушенням, строк її
відшкодування чи перелік дій, не
пов'язаних з відшкодуванням шкоди, які
підозрюваний чи обвинувачений
зобов'язані вчинити на користь
потерпілого, строк їх вчинення,
узгоджене покарання та згода сторін на
його призначення або на призначення
покарання та звільнення від його
відбування з випробуванням, наслідки
укладення та затвердження угоди,
передбачені статтею 473 цього Кодексу,
наслідки невиконання угоди.

У відповідності до ст. 476 КПК України у
разі невиконання угоди про примирення
або про визнання винуватості
потерпілий чи прокурор відповідно
мають право звернутися до суду, який
затвердив таку угоду, з клопотанням про
скасування вироку. Клопотання про
скасування вироку, яким затверджена
угода, може бути подано протягом
встановлених законом строків давності
притягнення до кримінальної
відповідальності за вчинення
відповідного кримінального
правопорушення.

Суд своєю ухвалою скасовує вирок, яким
затверджена угода, якщо особа, яка
звернулася з відповідним клопотанням,
доведе, що засуджений не виконав умови
угоди. Наслідком скасування вироку є
призначення судового розгляду в
загальному порядку або направлення
матеріалів провадження для завершення
досудового розслідування в загальному
порядку, якщо угода була ініційована на
стадії досудового розслідування.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що вирок Луцького
міськрайонного суду від 29 листопада 2013
року у кримінальному провадженні про
обвинувачення ОСОБА_3 набрав законної
сили, останній не відшкодував завданні
позивачу матеріальні збитки в сумі
14701грн., а тому їх слід стягнути з ОСОБА_3
в користь ОСОБА_1 При цьому судом не
надано оцінки поясненням потерпілої
ОСОБА_1 в судовому засіданні при
розгляді кримінального провадження по
обвинуваченню ОСОБА_3 про те, що їй
завдані злочином збитки відшкодовані і
претензій до останнього вона не має.
Про відшкодування збитків потерпілій
зазначено і у вироку суду, за яким
засуджено відповідача.

Крім того, задовольняючи позовні
вимоги про стягнення шкоди, завданої
злочином, суд не звернув уваги і на ту
обставину, що звернення до суду з
позовом про відшкодування заподіяної
шкоди в порядку цивільного судочинства
у випадку укладення угоди про
примирення в кримінальному
провадженні суперечить нормам ст.ст. 471,
476 КПК України.

Разом з тим, наслідком укладення та
затвердження угоди про примирення для
потерпілого є позбавлення права в
подальшому змінювати розмір вимог про
відшкодування заподіяної йому шкоди.

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до
відповідача про відшкодування шкоди,
збільшила розмір відшкодування шкоди,
який визначений угодою про примирення
на що суд першої інстанції при
ухваленні рішення уваги не звернув.

Питання про відшкодування шкоди
завданої потерпілому внаслідок
протиправних дій винної особи
регулюються як нормами
кримінально-процесуального
законодавства так і нормами
цивільно-процесуального
законодавства.

Зокрема, п.10 ч.1 ст.56 КПК України
визначено, що протягом кримінального
провадження потерпілий має право на
відшкодування завданої кримінальним
правопорушенням шкоди в порядку,
передбаченому законом.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК
України кожній особі надається право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених прав, які підлягають захисту
судом при здійсненні правосуддя.

Угодою від 18 жовтня 2013 року про
примирення між винним та потерпілою,
яка затверджена вироком Луцького
міськрайонного суду від 29 листопада 2013
року, визначено розмір матеріальних та
моральних збитків, завданих
відповідачем та строк їх
відшкодування, а тому позивач,
укладаючи угоду про примирення,
розпорядилась своїм правом на
відшкодування завданої шкоди злочином
у добровільному порядку шляхом
відображення певних обов'язків
обвинуваченого по її відшкодуванню у
змісті угоди.

Зі змісту угоди вбачається, що
сторони були ознайомлені з наслідками
укладення, затвердження та невиконання
угоди про примирення між потерпілим та
підозрюваним від 18 жовтня 2013 року
визначеними ст.ст. 473, 476 КПК України.
Даною угодою, вирішено питання про
розмір заподіяної шкоди, порядок і
строк її відшкодування та наслідки
невиконання угоди.

З врахуванням зазначених положень
кримінально-процесуального та
цивільного законодавства,
встановлених обставин справи, питання
про відшкодування шкоди позивачу
вирішено затвердженою угодою про
примирення, у разі невиконання якої
ОСОБА_1 вправі звернутися до суду, який
затвердив угоду з клопотанням про
скасування вироку, а тому звернення
останньої з даним позовом при
наявності затвердженої угоди вироком
суду, який не скасований у
передбаченому законом порядку є
передчасним.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції допущено порушення
вищенаведених норм матеріального
права та відповідно до ст. 309 ЦПК
України є підставою для скасування
оскаржуваного рішення і ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача
ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного
суду від 20 лютого 2014 року в даній справі
скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди
завданої злочином відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді