Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2241/14
Головуючий у 1-й інстанції Ліхтанська
Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької с області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі Камінській
О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 17 березня 2014 року у справі
за позовом Бердянської міжрайонної
прокуратури з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
інтересах держави до Бердянської
міської ради, Управління
Держземагенства у Бердянському районі
Запорізької області, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
визнання незаконним та скасування п.5,
5.14 рішення Бердянської міської ради №17
від 31.03.2010 року, визнання недійсним
Державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку,
скасування його державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2013 року Бердянська міжрайонна
прокуратура з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
інтересах держави звернулась до суду
до Бердянської міської ради,
Управління Держземагенства у
Бердянському районі Запорізької
області, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання
незаконним та скасування п.5, 5.14 рішення
Бердянської міської ради №17 від 31.03.2010
року, визнання недійсним Державного
акту на право приватної власності на
земельну ділянку, скасування його
державної реєстрації, який згодом
уточнила.

В обґрунтування позову зазначено, що
прокурорською перевіркою встановлено,
що п. 5, 5.14 рішення и вісімдесятої сесії
Бердянської міської ради V скликання №
17 від 31.03.2010 року «Про передачу в оренду
та у власність земельних ділянок,
продовження терміну розробки проекту
відведення; надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок»,
затверджено проект відведення
земельних ділянок та передано у
власність ОСОБА_5 земельну ділянку,
площею 0,1га, з присвоєнням поштової
адреси: АДРЕСА_1 для індивідуального
дачного будівництва. На підставі
зазначеного рішення 14.06.2010 року ОСОБА_5
була проведена державна реєстрація та
державного акту на право власності
серії ЯК № 913414 на зазначену земельну
ділянку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер,
спадкоємцями після його смерті є
відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3

В позові також зазначено, що пункт 5.14
рішення Бердянської міської ради № 17
від 31.03.2010 року підлягає скасуванню,
державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку повинен
бути визнаний недійсним, а його
державна реєстрація підлягає
скасуванню з наступних підстав. В ході
прокурорської перевірки було
встановлено, що згідно Генерального
плану м. Бердянська, затвердженого
рішенням Бердянської міської ради № 8
від 25.06.2009року, зазначені в рішенні
території запроектовані для
розміщення оздоровчих установ та
установ відпочинку, зелених насаджень
загального користування.

Також перевіркою встановлено, що
відсутні плати територій окремих
районів міста, зокрема території
Бердянської коси, таким чином за
відсутності такої документації
прийняття рішень щодо планування,
забудови, проектування та будівництва
об'єктів житлово-цивільного та
виробничого призначення,
впорядкування та благоустрою
території Бердянської коси неможливо.
Крім того, Бердянської міською радою
затверджено проекти відведення та
передано у власність земельні ділянки
без проведення обов'язкової державної
експертизи землевпорядної
документації, чим грубо порушено
вимоги законодавства та не дотримано
порядок набуття права власності на
землю.

Враховуючи викладене просив суд
визнати незаконним та скасувати п.5, 5.14
рішення вісімдесятої сесії
Бердянської міської ради п'ятого
скликання №17 від 31.03.2010 року «Про
передачу у власність та в оренду
земельних ділянок, продовження терміну
розробки проекту відведення, та
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок»; визнати недійсним державний
акт на право власності серії ЯК №913414 на
земельну ділянку площею 0,1га, виданий
на ім'я ОСОБА_5 для ведення
індивідуального дачного будівництва,
що розташована за адресою АДРЕСА_1 та
таким, що не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю; зобов'язати Управління
Держземагенства у Бердянському районі
Запорізької області скасувати
державну реєстрацію акту ЯК №913414 на
право власності на земельну ділянку,
виданого на ім'я ОСОБА_5

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 17 березня
2014 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано п.5,5.14
рішення вісімдесятої сесії
Бердянської міської ради п'ятого
скликання № 17 від 31.03.2010 року «Про
передачу в оренду та у власність
земельних ділянок, продовження терміну
розробки проекту відведення, та
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок», яким передана у приватну
власність ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, земельна ділянка площею
0,1га для ведення індивідуального
дачного будівництва , що розташована за
адресою АДРЕСА_1

Визнано недійсним державний акт на
право власності серії ЯК № 913414 на
земельну ділянку площею 0,1га для
ведення індивідуального дачного
будівництва , що розташована за адресою
АДРЕСА_1, виданий Бердянською міською
радою на ім'я ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язано Управління
Держземагенства у Бердянському районі
Запорізької області скасувати його
державну реєстрацію.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3
та ОСОБА_4 подали апеляційні скарги, в
яких посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просять рішення суду скасувати,
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга

Відповідно до ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Задовольняючи позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
доведеності того, що передача у
власність ОСОБА_5, земельної ділянки за
адресою АДРЕСА_1, для індивідуального
дачного будівництва, була здійснена в
порушення порядку, визначеного
земельним, водним та містобудівним
законодавством.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції належним чином керувався
приписами Конституції України, нормами
матеріального права і виходив з того,
що земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави.

Земля, її надра, атмосферне
повітря, водні і інші природні ресурси,
які знаходяться в межах території
України, природні ресурси її
континентального шельфу, виключної
(морської) екологічної зони є об'єктами
права власності Українського народу.
Від імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
Конституцією.

Статтями 2, 19 Закону України
"Про охорону земель" визначено, що
об'єктом особливої охорони держави є
всі землі в межах території України.

Відповідно до ст. 19
Конституції України. посадові особи
органів державної влади зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Згідно зі ст.ст. 88, 90 Водного
кодексу України (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) з метою охорони
поверхневих водних об"єктів від
забруднення і засмічення та збереження
їх водності вздовж річок, морів і
навколо озер, водосховищ на інших
водойм в межах водоохоронних зон
виділяються земельні ділянки під
прибережні захисні смуги. Уздовж морів
та навколо морських заток і лиманів
виділяється прибережна захисна смуга
шириною не менше двох кілометрів від
урізу води, яка може використовуватися
лише для будівництва санаторіїв та
інших лікувально-оздоровчих закладів,
з обов'язковим централізованим
водопостачанням і каналізацією.

Відповідно до вимог ст. 60 ЗК
України( у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
вздовж річок, морів та навколо озер,
водосховищ та інших водойм з метою
охорони поверхневих водних об'єктів
від забруднення і засмічення та
збереження їх водності у межах
водоохоронних зон виділяються
земельні ділянки під прибережні
захисні смуги.

Розмір та межі прибережної
захисної смуги уздовж морів та навколо
морських заток і лиманів
встановлюються за проектами
землеустрою, а в межах населених
пунктів - з урахуванням містобудівної
документації.

Судом першої інстанції встановлено, що
спірна земельна ділянка розташована в
межах двокілометрової зони
прибережної захисної смуги Азовського
моря.

Згідно Генерального плану м.
Бердянська, затвердженого рішенням
Бердянської міської ради № 8 від 25.06.2009
року зазначені у рішенні території
запроектовані для розміщення
оздоровчих установ та установи
відпочинку, зелених насаджень
загального користування.

Будівництво нових дачних
районів у межах м. Бердянська не
передбачено.

Природоохоронною прокуратурою 17.06.2011
року внесено протести № 26/167 і 26/168 на
висновки про погодження проекту
відведення земельної ділянки від 30. 03.
2010 року № 414 та на № 291-02/10, оскільки до
земель державної власності, які не
можуть передаватись у приватну
власність, належать, крім інших, землі
водного фонду.

Протести прокурора були розглянуті
управлінням Держкомзему у м.
Бердянську та Управлінням архітектури
та земельних відносин Бердянської
міської ради, задоволені, зазначені
висновки визнано недійсними та
відкликано.

За вказаних обставин
висновок суду про те, що відсутність в
проекті землеустрою урахування
відповідно до вимог ст. 60 ЗК України
розмірів і меж прибережної захисної
смуги Азовського моря унеможливлювало
відведення земельної ділянки ОСОБА_6, є
правомірним.

Відповідно до ст. 393 ЦК України
правовий акт органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.

Рішення суду відповідає ч.1 ст.
21 ЦК України, згідно якої суд визнає
незаконним та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Як роз'яснив Пленум
Верховного Суду України у п.2 постанови
№ 7 від 16.04.2004 року "Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ", виходячи з положень ст.ст.8,124
Конституції, ст.ст. 26,30,87-90,97,100,102,118,123,128,
143-146,149,151,153-158,161, 210,212 ЗК України, глав
27,33,34 ЦК України, ст. 15 ЦПК України, ст. 12
ГПК України судам підвідомчі (підсудні)
справи за заявами, зокрема, з приводу
володіння, користування, розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян чи юридичних осіб, і
визнання недійсними державних актів
про право власності та право
постійного користування земельними
ділянками.

Отже, державні акти на право
власності на земельні ділянки, є
документами, що посвідчують право
власності й видаються на підставі
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, можуть
визнаватися судом незаконними та
скасовуватися.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що висновок суду першої
інстанції про грубе порушення
Бердянської міської ради положення
вищенаведених норм матеріального
права в частині виділення та передачі
ОСОБА_5 земельної ділянки для
індивідуального дачного будівництва, є
обґрунтованим та законним, що є
підставою для визнання недійсним
державного акта на право власності на
цю земельну ділянку, скасування його
державної реєстрації та повернення
земельної ділянки територіальній
громаді м. Бердянськ.

Доводи апеляційної скарги фактично
зводяться до незгоди з прийнятим
рішення суду першої інстанції, містять
власне трактування положень
матеріального та процесуального права
до даних обставин і не спростовують
оскаржуваний висновок суду, тому не
дають підстав для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено з дотриманням вимог Закону.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 17 березня
2014 року по цій справі залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: