Справа № 591/8322/13-ц
Провадження № 2/591/77/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року Зарічний районний суд
м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю
секретаря - Попович Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми цивільну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, в
інтересах якої діє ОСОБА_1, ОСОБА_3,
третя особа: Служба у справах дітей
Сумської міської ради про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом та, уточнивши свої позовні
вимоги, мотивує тим, що 07 листопада 2006
року між Акціонерним комерційним
промислово-інвестиційним банком та
ОСОБА_4 був укладений договір на
іпотечний кредит №4-28-1063, згідно якого
Банк надав позичальнику кредит в сумі 15
000 доларів США. Згідно п. 2.5 кредитного
договору, кредит надавався
позичальнику на бронювання 1-кімнатної
квартири АДРЕСА_1. Позичальник
зобов'язався використати кредит за
цільовим призначенням і погасити
заборгованість по кредиту та процентах
перед позивачем до 06 листопада 2026 року,
погашаючи щомісячно кредит, проценти
за користування кредитом, суми
неустойки в порядку, в розмірі та у
строки відповідно до графіку
погашення що є невід'ємним додатком до
кредитного договору.

В забезпечення виконання зобов'язання
по кредитному договору укладено
договір іпотеки № 3-58-934 від 06 листопада
2007 року, згідно якого предметом
іпотеки є однокімнатна квартира, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Предмет іпотеки належав ОСОБА_5 на
праві власності на підставі свідоцтва
про право власності на нерухоме майно,
виданого 06 квітня 2007 року № 147.

17 грудня 2012 року Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк, який в подальшому змінив своє
найменування на ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» відступив права вимоги за
кредитним договором ТОВ «Кредитні
ініціативи» у відповідності до п. 2.2
Договору відступлення прав вимоги.

04 квітня 2013 року до позивача надійшло
звернення від ОСОБА_1, з якого новий
кредитор дізнався про те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер. З
свідоцтва про право на спадщину за
законом та свідоцтва про право
власності, після смерті ОСОБА_4
відбувся перехід права власності на
предмет іпотеки від іпотекодавця до
інших осіб - його спадкоємців. Загальна
сума заборгованості за кредитним
договором становить 92189,74 грн.

Посилаючись на вказані обставини, а
також на те, що відповідачі як
спадкоємці прийняли в спадок не тільки
права, а й обов'язки померлого щодо
погашення заборгованості по
кредитному договору, кожний з
спадкоємців прийняв у спадщину по 1/3
частки майна, просить стягнути з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
заборгованість по кредитному договору
в порядку спадкування в сумі по 30729,91
грн.

В судове засідання сторони не
з'явились, про час і місце судового
розгляду повідомлені належним чином.
Від відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3
надійшли заяви, в яких вони просять
провести розгляд справи без їх участі,
підтримують пояснення надані під час
попередніх судових засідань та просять
відмовити у задоволенні позову.

В попередньому судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

В попередньому судовому засіданні
ОСОБА_1 та її представник заперечували
проти задоволення позову та свої
заперечення обґрунтовували тим, що
квартира АДРЕСА_1 та є предметом
застави за кредитним договором №4-28-1063
від 07 жовтня 2006 року, перебуває у
спільній частковій власності ОСОБА_1
(дружина померлого позичальника) - 2/3
частки квартири, ОСОБА_3 -1/6 частки
квартири, ОСОБА_2 - 1/6 частки квартири
(неповнолітня дочка померлого
позичальника). 27 серпня 2010 року
відповідачі отримали свідоцтво про
право на спадщину за законом як
спадкоємці ОСОБА_4 Будучи обізнаними
про кредитні зобов'язання ОСОБА_4 перед
ПАТ «Промінвестбанк», після смерті
позичальника у розпорядження банку
спадкоємцями були надані документи,
які свідчили про його смерть.
Відповідно до п.7.4 договору на
іпотечний кредит №4-28-1063 від 07 жовтня 2006
року питання, не врегульовані даним
договором, регулюються чинним
законодавством. Тому ПАТ
«Промінвестбанк»- первісному
кредитору - на виконання ст.1281 ЦК
України, яка передбачає обов'язок
спадкоємців повідомити кредитора про
відкриття спадщини, належним чином
неодноразово повідомлялося про
відкриття спадщини, коло спадкоємців
позичальника та оформлення ними
спадщини. Дані обставини
підтверджуються також актом прийому -
передачі оригіналів документів від 14
грудня 2010 року. З огляду на положення п.2
ст.1281 ЦК України, кредиторові
спадкодавця належить протягом шести
місяців від дня, коли він дізнався або
міг дізнатися про відкриття спадщини,
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, незалежно від
настання строку вимоги. ПАТ
«Промінвестбанк» на адресу
відповідачки та адресу її
неповнолітньої доньки будь-яких вимог
стосовно кредитних зобов'язань ОСОБА_4
не висував ні на день відкриття
спадщини, ні під час оформлення
спадкового майна у нотаріуса, ні під
час отримання свідоцтва про право на
спадщину за законом, ПАТ
«Промінвестбанк» без поважних причин
пропустив встановлений законом строк
пред'явлення вимог спадкоємцям. 30
серпня 2011 року ОСОБА_1 на адресу банка
було надіслано лист з пропозицією
вирішити з дотриманням положень
законодавства питання, пов'язані з
виконанням кредитного договору, але і
на цю пропозицію банк не пристав, не
вчинив і будь-яких дій стосовно
усунення порушень права власності та
вирішення питання по суті. Посилаючись
на зазначені обставини просить суд від
мотиви у задоволенні заявлених вимог
до неї та її доньки ОСОБА_2

В попередньому судовому засіданні
ОСОБА_3 та її представник заперечували
проти задоволення позовних вимог в
повному обсязі, посилаючись на те, що
про смерть боржника первісний кредитор
був повідомлений, але ніяких вимог не
заявив. Згідно ст.609 ЦК України
зобов'язання припиняється в зв'язку зі
смертю. Ст. 513 ЦК України передбачено, що
правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин на підставі якого
виникло зобов'язання, тобто з ОСОБА_3
повинен був укладений договір, на
підставі якого вона була визнана
боржником по первісному кредитному
договору. Загальний строк позовної
давності 3 роки, тому вважає, що для
вирішення питання стягнення
заборгованості з неї пропущений строк
позовної давності. Просить в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи в письмовій
заяві просить розглядати справу за
його відсутності згідно з чинним
законодавством, враховуючи інтереси
неповнолітньої дитини.

В зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст.
197 ЦПК України, не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07 листопада 2006
року між Акціонерним комерційним
промислово-інвестиційним банком
«Промінвестбанк», правонаступником
якого є ПАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» (далі -
ПАТ «Промінвестбанк»), та ОСОБА_4 був
укладений договір про іпотечний кредит
№ 4-28-1063, згідно якого Банк надав
позичальнику кредит в сумі 15 000 доларів
США зі сплатою 11% річних за
користування кредитом з кінцевим
терміном повернення не пізніше 06
листопада 2026 року (а.с. 25-32).

В забезпечення виконання зобов'язання
по вказаному кредитному договору 06
листопада 2007 року між Акціонерний
комерційним промислово-інвестиційним
банком та ОСОБА_4 було укладено
Іпотечний договір №3-58-934. Згідно з
пунктом 1.2 цього Договору, предметом
іпотеки, за рахунок якого
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючії
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання, є: однокімнатна квартира
за АДРЕСА_1 (а.с.38-43).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року позичальник ОСОБА_4
помер, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть (а.с. 46).

З свідоцтва про право власності від 27
серпня 2010 року вбачається, що ОСОБА_1 як
пережившою дружиною ОСОБА_4 належить ?
частка у праві спільної сумісної
власності на майно подружжя, набуте
подружжям за час шлюбу, а саме квартири
за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 49).

З свідоцтва про право на спадщину за
законом від 27 серпня 2010 року
вбачається, що спадкоємцями ОСОБА_4 є
його дружина - ОСОБА_1 на 1/3 частку, мати -
ОСОБА_3 на 1/3 частку, донька - ОСОБА_2 на 1/3
частку (а.с. 50).

Відповідно до ст.ст. 1077-1079 ЦК України
відступлення права вимоги є
двостороннім правочином, в якому
сторонами є первісний кредитор і новий
кредитор.

Згідно зі ст.514 ЦК України, до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом. Тобто, при
відступленні права вимоги не
відбувається припинення або зміна
зобов'язання, а лише змінюється
кредитор в зобов'язанні.

З договору відступлення прав вимоги
від 17 грудня 2012 року ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» відступило ТОВ «Кредитні
ініціативи» право вимоги за кредитним
договором № 4-28-1063, укладеним з ОСОБА_4 07
листопада 2006 року (а.с. 58-63).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті (ст.
1218 цього Кодексу).

Частиною 1 ст. 1282 ЦК України
встановлено, що спадкоємці зобов'язані
задовольнити вимоги кредитора
повністю, але в межах вартості майна,
одержаного у спадщину.

З урахуванням положення статті 1282 ЦК
спадкоємці боржника за умови прийняття
спадщини є боржниками перед кредитором
у межах вартості майна, одержаного у
спадщину. При цьому спадкоємці несуть
зобов'язання погасити нараховані
відсотки і неустойку тільки в тому
випадку, якщо вони вчинені
позичальникові за життя. Інші
нараховані зобов'язання фактично не
пов'язані з особою позичальника і не
можуть присуджуватися до сплати
спадкоємцями.

Згідно ст. 608 ЦК України зобов'язання
припиняється смертю боржника, якщо
воно є нерозривно пов'язаним з його
особою і у зв'язку з цим не може бути
виконане іншою особою, у зв'язку з чим
зберегли свою чинність після смерті
позичальника.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Пунктом 36 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз'яснено, що у разі переходу права
власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до третьої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, суди мають
враховувати, що іпотека є дійсною для
набувача відповідного нерухомого
майна. Особа, до якої перейшло право
власності на предмет іпотеки, набуває
статусу іпотекодавця, має всі його
права і несе всі його обов'язки за
іпотечним договором у тому обсязі й на
тих самих умовах, що існували до
набуття ним права власності на предмет
іпотеки (стаття 23 ЗУ «Про іпотеку»).

Проте, якщо право власності на предмет
іпотеки переходить до спадкоємця
фізичної особи - іпотекодавця, який є
відмінним від боржника, такий
спадкоємець не несе відповідальності
перед іпотекодержателем за виконання
основного зобов'язання, але в разі його
порушення боржником він відповідає за
задоволення вимог іпотекодержателя в
межах вартості предмета іпотеки. Якщо
боржник та іпотекодавець - одна й та
сама особа, то після її смерті до
спадкоємця переходять не лише права та
обов'язки іпотекодавця, а й обов'язки за
основним зобов'язанням у межах
вартості спадкового майна.

В той же час позивачем пред'явлено
позов до відповідача 20 вересня 2013 року.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідачі заявили клопотання про
застосування строку позовної давності,
що відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК
України є підставою для відмови у
позові.

Так, з дослідженої під час судового
розгляду цивільної справи за позовною
заявою ОСОБА_1 до ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» в особі філії «Сумське
центральне відділення
«Промінвестбанк», третя особи: ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
реалізації прав власника (справа №
2-385/12) вбачається, що 05 січня 2010 року ПАТ
«Промінвестбанк» звернувся до
відповідачів з листом, в якому,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер ОСОБА_4, пропонувалося в разі
прийняття спадщини за померлим
погасити заборгованість по кредиту
(а.с. 62 справи № 2-385/12).

Про обізнаність ПАТ «Промінвестбанк»
про факт оформлення відповідачами
своїх спадкових прав свідчить і лист,
який був направлений 26 серпня 2010 року
на адресу Першої державної
нотаріальної контори, та яким банк
передавав оригінали
правовстановлюючих документів на
предмет застави (а.с. 187).

Виходячи з викладеного пред'явлення
позову про стягнення вказаної
заборгованості обмежується трирічним
строком, який закінчився у серпні 2013
року.

Суд не може погодитися з доводами
представника позивача як на підставу
заперечень проти пропуску строку
позовної давності про те, що про смерть
ОСОБА_4 ТОВ «Кредитні ініціативи» стало
відомо 04 квітня 2013 року, оскільки, як
вже зазначалось, при відступленні
права вимоги не відбувається
припинення або зміна зобов'язання, а
лише змінюється кредитор в
зобов'язанні, а тому такі доводи не
грунтуються на законі та обчислення
строку позовної давності має
вираховуватися виходячи з моменту,
коли про своє порушене право стало
відомо первісному кредитору.

Суд приходить до висновку, що позивачем
не надано достатніх доказів в
частині наявності правових підстав
для поновлення строків позовної
давності, визначеної ст. 257 ЦК України, а
тому необхідно у задоволенні позову з
цих підстав відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Сумської області через Зарічний
районний суд м. Суми шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
А.П.Сидоренко