АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/936/14
інстанції Стамбула Н.В.
Доповідач: Ігнатенко П.Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року квітня місяця 03 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П. Ігнатенко
П.Я.При секретарі:Калюжному
О.О.розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 30 січня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до
колективного підприємства «Три
кринички» про поновлення на роботі,
виплату заробітної плати за час
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року позивачка звернулась
до суду із вказаним позовом,
посилаючись на те, що15.01.2013 року була
прийнята на роботу головним
бухгалтером комунального підприємства
«Три кринички». 18.02.2013 року вона
звернулась до відповідача із заявою
про звільнення за власним бажанням,
однак при цьому їй відмовили у виплаті
заробітної плати і з цього приводу
позивачка зверталась до Державної
інспекції України з питань праці у
Херсонській області. 29.03.2013 року
позивачка отримала рекомендованим
листом копію наказу №8-к віл 15.02.2013 року
про її звільнення за п.1 ст. 41 КЗпП
України , тобто за одноразове грубе
порушення трудових обов'язків. В
зв'язку з незаконністю звільнення,
позивачка просила поновити її на
роботі, стягнути з відповідача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди в сумі 5000 грн.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 30 січня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити
повністю, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи. При цьому просить взяти до
уваги, що строк позовної давності, за
яким їй було відмовлено, нею не
пропущено, оскільки трудова книжка
перебувала у відповідача до 05.07.2013 року,
коли даний позов вже розглядався судом.

В письмових запереченнях представник
КП «Три кринички» просить не брати до
уваги доводи, викладені в апеляційній
скарзі та її відхилити, рішення
залишити без змін, оскільки позивачка
відмовилась від отримання трудової
книжки, їй було вручено письмове
повідомлення про можливість отримання
28.02.2013 року трудової книжки, а отже
звернулась позивачка із позовом 24.04.2013
року - із пропуском місячного строку
звернення до суду, передбаченого ст. 233
КЗпП України.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах визначених
ст.303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий
договір з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу може бути
розірваний у випадку одноразового
грубого порушення трудових обов'язків
керівником підприємства, установи,
організації всіх форм власності
(філіалу, представництва, відділення та
іншого відокремленого підрозділу),
його заступниками, головним
бухгалтером підприємства, установи,
організації всіх форм власності, його
заступниками, а також службовими
особами митних органів, державних
податкових інспекцій, яким присвоєно
персональні звання, і службовими
особами державної
контрольно-ревізійної служби та
органів державного контролю за цінами.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 27
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про
практику розгляду судами трудових
спорів», вирішуючи питання про те, чи є
порушення трудових обов'язків грубим,
суд має виходити з характеру проступку,
обставин, за яких його вчинено, яку
завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що ОСОБА_5 була прийнята на
роботу та виконувала обов'язки
головного бухгалтера КП «Три кринички»
з режимом неповного робочого дня з
графіком роботи з 8.00 год. по 12.00 год. з 15
січня 2013 року (наказ №1-к від 15.01.2013 року)
(а.с.7).

Судом також встановлено, що ОСОБА_5
неодноразово порушувала трудову
дисципліну, запізнюючись на роботу, а 6
і 7 лютого 2013 року взагалі на роботу не
з'явилась, що підтверджується
відповідними актами та що потягло
накладення на дисциплінарного
стягнення у вигляді догани.

З метою виконання вимоги Херсонської
об'єднаної державної фінансової
інспекції від 06.02.2013 року про надання
документів в зв'язку з проведенням
ревізії фінансово-господарської
діяльності КП «Три кринички», 13.02.2013
року в зв'язку з невиконанням головним
бухгалтером ОСОБА_5 письмової вимоги
ревізорів про надання бухгалтерських
документів за січень 2013 року директор
підприємства видав наказ №2-к про
зобов'язання останньою зазначених вище
вимог про надання документів для
перевірки до 12 години 14.02.2013 року
(а.с.58-59, 67).

Згідно актів від 14.02.2013 року та №3 від
15.03.2013 року ОСОБА_5 відмовилась надати
письмове пояснення з приводу
невиконання вимог ревізорів
Херсонської об'єднаної державної
фінансової інспекції щодо надання
необхідних для перевірки
бухгалтерських документів, в тому
числі за січень 2013 року та не виконала
зазначені вимоги і не надала
бухгалтерські документі , що розцінено,
як відмова допустити службових осіб
контролюючих органів до перевірки (а.с.
47,79).

В зв'язку з вчиненням одноразового
грубого порушення трудових обов'язків
позивачка звільнена із займаної посади
15.02.2013 року згідно наказу №8-к на
підставі п.1 ст. 41 КЗпП України (наказ
№8-к від 15.02.2013 року) (а.с.29).

Згідно акту від 15.02.2013 року ОСОБА_5
відмовлась від ознайомлення із
документами, в тому числі наказом про
звільнення від 20.02.2013 року ОСОБА_5 під
підпис ознайомилась із відомостями
щодо звільнення в особовій картці
працівника, однак отримати трудову
книжку відмовилась (а.с. 43-44, 45, 53).

Таким чином, з матеріалів справи
вбачається, що зазначені вище вимоги
роботодавця про надання ОСОБА_5
контролюючим органам документів в
межах періоду її роботи на
підприємстві, не була виконана
належним чином.

Згідно акту від 22 лютого 2013 року
ревізії фінансово-господарської
діяльності в комунальному
підприємстві «Три кринички» за період
з 01.01.2010 року по завершений звітний
період 2013 року, в результаті перевірки
стану бухгалтерського обліку та
достовірності фінансової звітності
встановлено, що станом на 11.02.2013 року
інформація на підприємстві, яка
міститься у прийнятих до обліку
первинних документів не
систематизовано на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку; регістри
бухгалтерського обліку не мали назви,
період реєстрації господарських
операцій, прізвища і підписи; до
ревізії не надано данні головної книги
за січень 2013 року, чим порушено вимоги
п.7 ст.8. п. 2,3,4,5 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (далі Закон
України №996).

Окрім того, актом перевірки
встановлено, що головним бухгалтером
ОСОБА_5 не забезпечено на підприємстві
дотримання встановлених єдиних
методологічних засад ведення
бухгалтерського обліку, чим порушено
п.7 ст. 8 Закону України №996 (а.с.97-112).

Згідно пояснень свідка ОСОБА_6,
допитаної в ході апеляційного
розгляду, ОСОБА_5 порушила порядок
ведення бухгалтерської документації
та не виконала вимогу про надання
документів для перевірки, що могло
потягти накладення фінансових санкцій
на підприємство, чим вчинено
одноразове грубе порушення.

Таким чином, встановивши невиконання
головним бухгалтером ОСОБА_5
покладених на неї обов'язків в частині
забезпечення належного ведення
бухгалтерського обліку, складання
достовірної фінансової та
статистичної звітності на підставі
первинних документів; систематизації
та забезпечення зберігання документів
бухгалтерського обліку і звітності,
внаслідок чого мало місце невиконання
письмової вимоги про надання
документів при проведення фінансової
ревізії,- судова колегія погоджується
із висновками суду першої інстанції
про відмову у задоволенні позову про
поновлення на роботі, оскільки в діях
(бездіяльності) позивачки вбачається
склад одноразового грубого порушення.

Отже, судом встановлено, що трудові
відносини припинені на законних
підставах, оскільки винні дії ОСОБА_5
щодо одноразового грубого порушення
трудових обов'язків встановлені та
доведені, а заява про звільнення за
угодою сторін подана нею з метою
уникнути відповідальності за ці дії і
зміна в зв'язку з цим формулювання
причин звільнення на п.1 ст. 36 КЗпП
України, не може розцінюватись як
порушення прав позивачки та не дає
підстав для поновлення на її на роботі.

Висновок суду про відмову у
задоволенні позову про поновлення на
роботі та відмову у задоволенні інших
похідних вимог відповідає
встановленим обставинам справи,
підтверджується дослідженими судом
доказами, яким дана відповідна
юридична оцінка, ґрунтується на
вимогах закону.

Доводи апелянта щодо неправильної
оцінки судом зібраних у справі доказів
та невідповідність покладених в основу
рішення висновків суду фактичним
обставинам справи позбавлені
правового обґрунтування, висновків
суду першої інстанції не спростовують
і до уваги судовою колегією не
приймаються.

Посилання апелянта на несвоєчасне
вручення наказу про звільнення та
трудової книжки як на підставу позову
та як на обставини, що підтверджують
порушення її прав, судовою колегією до
уваги не приймаються, оскільки з
матеріалів справи вбачається ухилення
позивачки від отримання наказу про
звільнення та трудової книжки, що
підтверджується копіями актів від
20.02.2013 року (а.с.45), поштових відправлень
на адресу ОСОБА_5 (а.с.133-137).

Доводи апелянта в зазначеній вище
частині щодо вирішення спору по суті
висновки суду першої інстанції не
спростовують і не містять посилання на
нові факти чи засоби доказування, які б
вказували на незаконність ухваленого у
справі рішення, а тому підлягають
відхиленню.

Разом з тим, суд першої інстанції,
встановивши правомірність припинення
трудових відносин в зв'язку з вчиненням
ОСОБА_5 одноразового грубого порушення
трудової дисципліни, помилково
відмовив у задоволенні позовних вимог
внаслідок пропуску строку звернення до
суду без поважних причин.

Так, згідно роз'яснень, які містяться у
п.4 постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 від 06.11.1992 року «Про практику
розгляду судами трудових спорів»,
оскільки при пропуску місячного строку
у позові може бути відмовлено за
безпідставністю вимог, суд з'ясовує не
лише причини пропуску строку, а всі
обставини справи, права і обов'язки
сторін.

Тобто, суд, встановивши, що строк для
звернення з позовом до суду пропущений
без поважних причин, зазначає в рішенні
про відмову в позові з цих підстав при
доведеності позову.

Аналогічні роз'яснення містяться в п.6
постанови Пленуму Верховного Суду
України №11 від 29.12.1976 року «Про судове
рішення», згідно яких: встановивши, що
строк для звернення з позовом
пропущений без поважних причин, суд у
рішенні зазначає про відмову в позову з
цих підстав, крім випадків, коли позов
не доведений.

Таким чином, встановивши, що позовні
вимоги про поновлення на роботі не
доведені та безпідставні, суд першої
інстанції мав відмовити у задоволенні
позову з цих підстав.

За таких обставин, апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду - зміні з виключенням з
його резолютивної частини посилання на
відмову у зв'язку із пропуском строку
позовної давності для звернення до
суду. Вважати, що у задоволенні позову
ОСОБА_5 відмовлено за безпідставністю
вимог.

В решті це ж рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну ОСОБА_5, - задовольнити
частково.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 30 січня 2014 року, -
змінити.

Виключити з його резолютивної частини
посилання на відмову у задоволення
позову ОСОБА_5 у зв'язку із пропуском
строку позовної давності для звернення
до суду.

Вважати, що ОСОБА_5 відмовлено у
задоволенні позову за безпідставністю
вимог.

В решті це ж рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: