У Х В А ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства акціонерного
банку «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за касаційною скаргою
ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на
заочне рішення Свердловського
міського суду Луганської області від 13
грудня 2012 року та рішення апеляційного
суду Луганської області від 05 грудня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2010 року публічне акціонерне
товариство акціонерний банк
«Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ
«Укргазбанк») звернулося до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
11 червня 2008 року між АБ «Укргазбанк»
(правонаступником якого є
ПАТ АБ «Укргазбанк») та Дочірнім
автотранспортним підприємством
«Авторем» ТОВ «Виробничо-комерційна
фірма «Ремо» укладено кредитний
договір № МС-026, за умовами якого
позивач надав ДАП «Авторем»
ТОВ «ВКФ «Ремо» кредит у сумі 1 541 360 грн.
на придбання транспортних засобів,
строком на 60 місяців, процентна ставка
25% та 26% річних. У забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором було укладено договір
застави № МС-026/3 (транспортних засобів),
посвідчений 11 червня 2008 року
приватним нотаріусом ОСОБА_5 Крім
цього, відповідно до договору поруки
від 11 червня 2008 року № МС-026/П
фінансовим поручителем зобов'язань є
ОСОБА_3, який несе солідарну
відповідальність. ДАП «Авторем»
зобов'язання за кредитним договором
виконувало неналежно, внаслідок чого
утворилася заборгованість за
кредитним договором, яку позивач
просив стягнути солідарно з ДАП
«Авторем» та ОСОБА_3

Змінивши позовні вимоги, позивач
просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь
ПАТ АБ «Укргазбанк» борг у сумі 1 616 041,85
грн., що складається з: 205 514 грн. 32 коп. -
строкова заборгованість за кредитом;
649 448 грн. 37 коп. - прострочена
заборгованість за кредитом; 331 821 грн. 29
коп. - заборгованість за відсотками; 18 422
грн. 48 коп. - пеня, нарахована за
несвоєчасне виконання умов кредитного
договору щодо сплати суми кредиту; 143 920
грн. 87 коп. - пеня, нарахована за
несвоєчасне виконання умов кредитного
договору щодо сплати кредиту; 58 525 грн. 50
коп. пеня, нарахована за несвоєчасне
виконання умов кредитного договору
щодо сплати відсотків за користування
кредитом; 208 389 грн. 02 коп. -
штраф за порушення вимог п. 3.3.7
Кредитного Договору щодо проведення
розрахунків через безготівкові
рахунки, відкриті у банку в обсязі не
менше 1 300 000 грн. і до повного виконання
власних зобов'язань по ньому щомісячно,
а також понесені судові витрати.

Заочним рішенням Свердловського
міського суду Луганської області від
13 грудня 2012 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ
«Укргазбанк» загальну суму
заборгованості у розмірі 1 616 041 грн. 85
коп. та судові витрати у розмірі 1 820
грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір у сумі 326 грн.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 05 грудня 2013 року заочне
рішення суду першої інстанції змінено,
скасовано рішення суду у частині
стягнення з ОСОБА_3 на користь держави
судового збору у сумі 326 грн. В іншій
частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, яка діє в
інтересах ОСОБА_3, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходив із того, що
внаслідок неналежного виконання ДАП
«Авторем» ТОВ «ВКФ «Ремо» зобов'язань
за кредитним договором, утворилася
кредитна заборгованість, яку банк має
право стягнути з ОСОБА_3 як солідарного
боржника.

Скасовуючи заочне рішення суду першої
інстанції у частині стягнення судового
збору та ухвалюючи у цій частині нове
рішення про відмову у позові, суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що у порушення ст. 88 ЦПК України суд
першої інстанції безпідставно стягнув
у дохід держави грошові кошти з
відповідача, не зважаючи на те, що
позивач не звільнений від сплати
судового збору. У решті апеляційний суд
вважав рішення суду першої інстанції
таким, що відповідає нормам
матеріального і процесуального права.

З цими висновками суду повністю
погодитись не можна, оскільки такі не
ґрунтуються на матеріалах справи та
суперечать нормам матеріального і
процесуального права.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення у повній мірі не відповідає.

Судом установлено, що 11 червня 2008 року
між АБ «Укргазбанк»
(правонаступником якого є ПАТ АБ
«Укргазбанк») та Дочірнім
автотранспортним підприємством
«Авторем» ТОВ «Виробничо-комерційна
фірма «Ремо» укладено кредитний
договір № МС-026, за умовами якого
позивач надав останньому кредит у сумі
1 541 360 грн. на придбання транспортних
засобів, строком на 60 місяців,
процентна ставка 25% річних (а. с. 22-26).

У цей же день між сторонами укладено
договір застави
№ МС-026/3 (транспортних засобів) (а. с.
27-29).

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між ПАТ АБ
«Укргазбанк» та ОСОБА_3, 11 червня 2008
року укладено договір поруки
№ МС-026/П, згідно п. 1.2 якого
поручитель несе солідарну
відповідальність з позичальником
перед кредитором (а. с. 30-31).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

У зв'язку з порушенням ДАП «Авторем»
ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Ремо»
умов кредитного договору, станом на 07
листопада 2012 року утворилася
заборгованість у загальному розмірі 1
616 041 грн. 85 коп., що складається з:
205 514 грн. 32 коп. - строкова
заборгованість за кредитом; 649 448 грн. 37
коп. - прострочена заборгованість за
кредитом; 331 821 грн. 29 коп. -
заборгованість за відсотками; 18 422 грн.
48 коп. - пеня, нарахована за несвоєчасне
виконання умов кредитного договору
щодо сплати суми кредиту; 143 920 грн. 87
коп. - пеня, нарахована за несвоєчасне
виконання умов кредитного договору
щодо сплати кредиту; 58 525 грн. 50 коп. -
пеня, нарахована за несвоєчасне
виконання умов кредитного договору
щодо сплати відсотків за користування
кредитом; 208 389 грн. 02 коп. -
штраф за порушення вимог п. 3.3.7
Кредитного Договору щодо проведення
розрахунків через безготівкових
рахунки, відкриті у банку в обсязі не
менше 1 300 000 грн. і до повного виконання
власних зобов'язань по ньому щомісячно,
яку у добровільному порядку боржник та
поручитель сплачувати не бажають (а. с.
123-128).

За таких обставин апеляційний суд,
враховуючи норми ст. 554 ЦК України,
умови кредитного договору та договору
поруки, дійшов правильного висновку
про існування правових підстав для
стягнення кредитної заборгованості з
поручителя.

Проте не можна погодитися із сумою
стягнутої пені за період з грудня
2009 року по жовтень 2012 року.

Як вбачається з розрахунку кредитної
заборгованості, пеня, нарахована за
несвоєчасне виконання умов кредитного
договору щодо сплати кредиту, складає
143 920 грн. 87 коп.; пеня, нарахована за
несвоєчасне виконання умов кредитного
договору щодо сплати відсотків за
користування кредитом - 58 525 грн. 50 коп.
(а. с. 123-128).

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК
України дає підстави для висновку про
те, що стягнення неустойки (пені,
штрафу) обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
загального строку позовної давності за
основною вимогою.

Оскільки суд апеляційної інстанції у
порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України
не врахував норм матеріального та
процесуального права, які регулюють
спірні правовідносини, не встановив
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи, тому
відповідно до ст. 338 ЦПК України
ухвалене у справі судове рішення у
частині стягнення неустойки та
судового збору підлягає скасуванню з
передачею справи у цій частині на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в
інтересах ОСОБА_3, задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Луганської
області від 05 грудня 2013 року у частині
стягнення неустойки скасувати, справу
у цій частині направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного
суду апеляційного суду Луганської
області від 05 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко