Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №2-405/11
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І.,
Павицької Т.М.

при секретарі Камінній М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за поданням в.о. начальника
Богунського відділу державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження особи у здійсненні
права на виїзд за кордон по цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та кредит» в особі
представника Житомирської обласної
дирекції філії «Центральне РУ» АТ
Банку «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Богунського районного суду м.
Житомира від 1 листопада 2011 року ,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року в.о. начальника
Богунського відділу державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції Казаков
В.В. звернувся до суду з поданням про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у
здійсненні права на виїзд за кордон до
повного виконання своїх зобов»язань.
Просив обмежити її у праві виїзду за
межі України із метою забезпечення
подальшого виконання виконавчого
листа №2-405, виданого 09.06.2011 року
Богунським районним судом м. Житомира
про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «
Банк «Фінанси та кредит»
заборгованості за кредитним договором
в сумі 112 485,99 коп.

Ухвалою Богунського районного
суду м. Житомира від 1 листопада 2011
року подання задоволено. Тимчасово
обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за
кордон до повного виконання рішення
суду .

У поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_1 порушує питання про скасування
ухвали суду. Зазначає, що жодним чином
не ухилялась від зобов»язань,
покладених на неї банком, а навпаки
намагалася прискорити їх виконання,
тому мала намір виїхати до родичів у
Республіку Білорусь для вирішення
питання про зайняття підприємницькою
діяльністю для отримання доходу.

Розглянувши справу в межах доводів,
викладених в апеляційній скарзі,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Задовольняючи подання виконавчої
служби та тимчасово обмежуючи ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України, суд
першої інстанції виходив лише з того,
що у боржника наявний паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, що надає йому право на
здійснення виїзду за межі України.

Однак, наявність такої підстави є
недостатньою для обмеження
конституційного права.

Відповідно до статті 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Пленум Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в п.7 постанови №5
від 30.03.2012 року роз'яснив, що
відповідно до статті 33 Конституції
України свобода пересування, вільний
вибір місця проживання, право вільно
залишити територію України можуть бути
обмежені лише законом. Питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України вирішується при виконанні
судових рішень у порядку,
передбаченому статтею 11 Закону
України „Про виконавче провадження"
та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі
доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов'язання.

Згідно приписів ст.377-1 ЦПК
України питання про тимчасове
обмеження боржника-фізичної особи або
керівника боржника-юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Закон України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» від 21 січня 1994 року регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Так, пунктом 5 частини 1 статті 6
вказаного Закону встановлено, що
ухилення громадянином від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, є підставою для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон - до виконання зобов'язань.

Правилами оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів
України від 31.03.1995 року №231 передбачено,
що обмеження у праві виїзду за межі
України пов'язується з ухиленням
громадянина від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням
(п.22.5).

Відповідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України
„Про виконавче провадження"
державний виконавець має право у разі
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Із матеріалів справи вбачається, що в
провадженні Богунського відділу
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції перебуває на виконанні
виконавче провадження по виконанню
виконавчого листа №2-405, виданого 09.06.2011
року Богунським районним судом м.
Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ПАТ « Банк «Фінанси та кредит»
заборгованості за кредитним договором
в сумі 112 485,99 коп./а.с.143/.

04.07.2011року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження та для
встановлення майнового стану боржника
направлено запити до реєстраційних
установ /УДАІ УМВС України в
Житомирській області, ДПІ у м. Житомирі,
Держтехнагляд, Житомирської
Регіональної філії ДЗК та БТІ
Житомирської області /а.с.142/.

Обґрунтовуючи доводи подання
щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання
зобов»язання, покладеного на неї
рішенням суду, в.о. начальника відділу
ДВС зазначив, що при неодноразових
виходах за місцем проживання боржника
двері державному виконавцю ніхто не
відчинив, жодних пояснень з приводу
погашення боргу боржник не надає. При
цьому державним виконавцем не
зазначено чи перебувала ОСОБА_1 у цей
час дома, а також не встановлено, що
вона за своїм матеріальним станом
спроможна виконати рішення, однак
ухиляється від його виконання.

Адже під поняттям «ухилення від
виконання зобов'язань, покладених на
боржника рішенням» необхідно розуміти
будь-які свідомі діяння (дії або
бездіяльність) боржника, спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у ньому є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборна сила,
події тощо).

Натомість ОСОБА_1 в апеляційній
скарзі зазначила, що для погашення
кредитної заборгованості перед банком
на прилюдних торгах було продано
заставне майно, а саме належну їй на
праві власності квартиру АДРЕСА_1.
Вказала, що іншого майна, за рахунок
якого вона могла б погасити
заборгованість, у неї немає. Має намір
відновити підприємницьку діяльність
щодо реалізації товарів Республіки
Білорусь на території України з метою
повного виконання зобов»язань.

Матеріали справи не містять
будь-яких доказів на спростування
пояснень боржника.

Таким чином в порушення вимог ч.1 ст.60
ЦПК України заявником не надано суду
належних та допустимих доказів, які
свідчили б про те, що ОСОБА_1
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на неї судом, а відтак
відсутні правові підстави для
обмеження її конституційного права
вільно залишати територію України.

З огляду на наведене, колегія
суддів скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє нову ухвалу з
цього питання, якою відмовляє в.о.
начальника Богунського відділу
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції Казакову В.В. у задоволенні
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 303,304, 307, 312, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м.
Житомира від 1 листопада 2011 року
скасувати, постановити нову ухвалу.

Відмовити виконуючому обов"язки
начальника Богунського відділу
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції Казакову В.В. у задоволенні
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді