Дата документу 26.03.2014
Справа № 334/8657/13-ц
Провадження № 2/334/234/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Колесник С.Г.,

при секретарі Манюхіні О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: Орган опіки та піклування
районної адміністрації Запорізької
міської ради по Ленінському району про
позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду з позовом,
в якому вказала, що 26 червня 2010 року у
Запорізькому міському відділі
реєстрації актів громадянського стану
Головного управління юстиції у
Запорізькій області вона
зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 Від
вказаного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився
син - ОСОБА_3, який зареєстрований та
мешкає разом з позивачкою та перебуває
на повному її утриманні. Рішенням
Ленінського районного суду міста
Запоріжжя від 04 листопада 2011 року шлюб
між сторонами було розірвано.

Рішенням від 17 травня 2011 року з ОСОБА_2
на користь позивачки стягнуто аліменти
на утримання сина, на підставі чого
державним виконавцем Хортицького
відділу державної виконавчої служби
Запорізького МУЮ було відкрито
виконавче провадження з приводу його
виконання.

У зв'язку з тим, що Відповідачем
аліменти не сплачувалися, ані в
добровільному порядку, ані в
примусовому, тобто злісно ухилявся від
утримання та виховання сина, відносно
нього була порушена кримінальна справа
та згідно вироку Хортицького районного
суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2012 року
ОСОБА_2 був визнаний винним та
засуджений за скоєння злочину,
передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, за
злісне ухилення від сплати засобів на
утримання дитини.

Під час розгляду кримінальної справи
Відповідач стверджував, що син ОСОБА_3 -
генетично не його дитина. З вересня 2010
року по теперішній час Відповідач з
сином не бачиться, не приймає участі в
його вихованні та утриманні. У літку 2012
року та 2013 року позивачка бажала
відвезти сина на море до Болгарії, для
чого придбала відповідні путівки, але
Відповідач відмовив у наданні
письмового дозволу на тимчасовий виїзд
сина за кордон. Своїми діями Відповідач
протидіє нормальному фізичному та
духовному розвитку сина його
вихованню та самореалізації.
Відповідач використовує свої права
лише на шкоду синові та його інтересам,
аліменти систематично злісно не
сплачує.

Просить позбавити ОСОБА_2 батьківських
прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

В судовому засіданні позивачка
підтримала позов та просила його
задовольнити. Додала, що увесь цей час,
вже більш ніж три роки вона виховує
дитину зі своїми батьками, створює йому
належні умови виховання, утримує його,
купує одяг, взуття та інші речі,
необхідні для нормального розвитку
дитини, забезпечує відвідування
дитячого садку, медичне лікування. З
народження сина й до теперішнього часу
вона піклується про здоров'я сина, його
фізичний, духовний та моральний
розвиток, готує його до самостійного
життя та повністю його утримує. За весь
час ОСОБА_2 жодного разу у дитсадку не
з'явився, до сина не приходив,
вихованням дитини не цікавився. Таким
чином, батько свідомо нехтує своїми
обов'язками. Крім того, Відповідач не
піклується про здоров'я, фізичний,
духовний та моральний розвиток сина, не
переймається лікуванням сина, не готує
його до самостійного життя, й у решті
решт навіть не утримує його, участі у
вихованні сина, відповідач не бере. Всі
питання щодо виховання та лікування
вирішуються позивачкою самостійно без
участі та підтримки з боку відповідача.
Дитина знаходиться на повному її
утриманні.

Також зазначила, що станом на
теперішній час відносно відповідача є
ще декілька кримінальних справ, з
огляду на що необхідно зробити
висновок, що відповідач своєю
бездіяльністю, байдужістю до рідної
дитини, не маючи при цьому жодних
перешкод, ухиляється від виконання
своїх обов'язків по вихованню та
піклуванню. Таке ухилення носить
свідомий характер, воно тривале,
засновано на не проявленні щонайменшої
батьківської турботи.

Прокурор в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та просив
задовольнити їх, позбавивши ОСОБА_2
батьківських прав відносно ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідач на неодноразові виклики в
судове засідання не з'явився за
невідомих суду причин. З заявою по
розгляд справи за його відсутності та з
запереченнями на позов до суду не
звертався.

Представник третьої особи Органу опіки
та піклування районної адміністрації
Запорізької міської ради по
Ленінському району в судове засідання
не з'явився, надав рекомендації, щодо
звернення до органу опіки та
піклування районної адміністрації
Хортицького району ЗМР, оскільки
відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, що за
територіальністю відноситься до
відповідного району м. Запоріжжя.

Суд вважає можливим за заявою
позивачки провести заочний розгляд
справи, на підставі матеріалів справи,
у відповідності зі ст. 169 ч.4, 224-226 ЦПК
України, за відсутністю відповідача.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши надані докази,
проаналізувавши їх у сукупності, суд
приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
охорону дитинства» на кожного з
батьків покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки, або
особи, які їх замінюють, мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці. Батьки,
або особи, які їх замінюють, несуть
відповідальність за порушення прав і
обмеження законних інтересів дитини на
охорону здоров'я, фізичний і духовний
розвиток, навчання, .невиконання та
ухилення від виконання батьківських
обов'язків відповідно до закону.
Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України
батьки зобов'язані виховувати свою
дитину, піклуватися про її здоров'я,
фізичний, духовний та моральний
розвиток, забезпечити здобуття дитиною
повної загальної середньої освіти,
готувати її до самостійного життя,
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Передача
дитини на виховання іншим особам не
звільняє батьків від обов'язку
батьківського піклування про неї.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько
(мати) можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо він (вона)
ухиляються від виконання обов'язків по
вихованню дитини.

Суд при прийнятті рішення приймає до
уваги те, що, керуючись ст. 164 СК України,
ст.ст. 24, 25 Закону України «Про охорону
дитинства», постановою Кабінету
Міністрів України від 24 вересня 2008 року
№ 866 «Питання діяльності органів опіки
та піклування, пов'язаного із захистом
прав дитини», поняття виховання
включає в себе психологічний вплив
батьків (в даному випадку) на дитину з
метою формування у неї прийнятих для
суспільства морально- етичних
установок. В даній справі, відповідач
своєю бездіяльністю, байдужістю до
рідної дитини, не маючи при цьому
жодних перешкод, ухиляється від
виконання своїх обов'язків по
вихованню та піклуванню. Таке ухилення
носить свідомий характер, воно тривале,
засновано на не проявленні щонайменшої
батьківської турботи. Обставини, які б
могли вплинути на невиконання
відповідачем своїх батьківських
обов'язків, судом не встановлені.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2,
26 червня 2010 року зареєстрували шлюб у
Запорізькому міському відділі
реєстрації актів громадянського стану
Головного управління юстиції у
Запорізькій області, актовий запис - 412.

Від вказаного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1
народилася дитина - ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про
народження виданим 16.09.2010 року
Ленінським ВРАЦС ЗМУЮ, актовий запис -
935.

04 листопада 2011 року рішенням
Ленінського районного суду міста
Запоріжжя шлюб між сторонами було
розірвано.

Після розірвання шлюбу згідно довідки
МКП «Основаніє» № 1575 від 18.09.2013 року
дитина - ОСОБА_3 мешкає разом з
позивачкою та перебуває на повному її
утриманні.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 17 травня 2011 року з
Відповідача стягнуто на користь
позивачки аліменти на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500,00
гривень щомісячно.

Державним виконавцем Хортицького
відділу державної виконавчої служби
Запорізького МУЮ було відкрито
виконавче провадження з приводу
примусового виконання вищевказаного
рішення.

У зв'язку з тим, що Відповідачем
аліменти взагалі не сплачувалися, він
злісно ухилявся від утримання та
виховання сина, відносно нього була
порушена кримінальна справа.

Вироком Хортицького районного суду
міста Запоріжжя від 04.09.2012 року ОСОБА_2
був визнаний винним та засуджений за ч.1
ст. 164 КК України, тобто злісне ухилення
від сплати аліментів на утримання
дитини.

Положеннями ст. 61 ЦПК України
передбачено, що обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню. Вирок у кримінальному
провадженні, що набрав законної сили,
або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Вироком встановлено, що після
народження сина, приблизно у вересні 2010
року відповідач покинув родину та
пішов жити до своїх батьків. У період з
вересня 2010 року по грудень 2011 року він
передавав позивачці кошти на утримання
сина через свою мати. Однак починаючи з
того часу, як він покинув сім'ю, з сином
він не бачився і не бажав бачитись, та
участі у вихованні дитини не приймав. В
грудні 2011 року, після того, як позивачка
відмовилася надати ОСОБА_2 виписку з
лікарні, де лікувався син ОСОБА_3, а
також відмовилася сказати групу крові
дитини - відповідач перестав надавати
позивачці будь-які грошові кошти на
утримання дитини, так як вважав, що
ОСОБА_3 н є генетично його дитиною.

Вказане підтверджується поясненнями
свідків - батьків позивачки: ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, які в судовому засіданні
додали, що у літку 2012 року та 2013 року їх
дочка бажала відвезти сина на море до
Болгарії, для чого придбала відповідні
путівки, але Відповідач відмовив у
наданні письмового дозволу на
тимчасовий виїзд сина за кордон. Тобто,
своїми діями Відповідач протидіє
нормальному фізичному та духовному
розвитку сина - їх онука, його
вихованню та самореалізації. ОСОБА_2
використовує свої права лише на шкоду
синові та його інтересам, аліменти
систематично злісно не сплачує, таким
чином відповідач не тільки не приймає
участі у вихованні та утриманні сина,
не піклується про його здоров'я, а
фактично навпаки протидіє нормальному
фізичному та духовному розвитку сина
його вихованню. Впевнені, що така особа
не тільки не може виховувати сина, але
навпаки негативно буде на нього
впливати.

Згідно висновку № 01/01-11/0321 від 06.02.2014
року, Орган опіки та піклування
районної адміністрації по Хортицькому
району Запорізької міської ради дійшов
висновку про доцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_2 відносно
малолітнього сина ОСОБА_3, 2010 р.н..

Наказ Генерального прокурора України
№ 6 від 29.11.2006 року «Про організацію
представництва прокурором в суді
інтересів громадянина або держави та
їх захисту при виконанні судових
рішень», Закон України «Про
прокуратуру» закріплює, що
представництво прокуратурою інтересів
громадянина або держави в суді полягає
у здійсненні прокурорами від імені
держави процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом.

На підставі викладеного, приймаючи до
уваги, що ОСОБА_2 належним чином не
виконує батьківські обов'язки по
вихованню свого сина, права та інтереси
якого повинні бути захищені у
встановленому Законом порядку та
беручи до уваги обставини справи, в
першу чергу - інтереси неповнолітньої
дитини, суд вважає, що буде законним і
доцільним прийняти рішення щодо
задоволення позовних вимог та
позбавити відповідача ОСОБА_2
батьківських прав щодо його
малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Керуючись ст. 3 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60,
212, 213, 215, 169, 224-227,233,294 ЦПК України, ст.ст.
150,164- 166,180,181, 183 Сімейного кодексу
України, ст. 121 Конституції України, ст.
36-1 Закону України «Про прокуратуру»,
ст.ст. 12,24,25 Закону України «Про охорону
дитинства» від 26 квітня 2001 року №
2402-ІІІ, постановою Кабінету Міністрів
України від 24 вересня 2008р. № 866 «Питання
діяльності органів опіки та
піклування, пов'язаного із захистом
прав дитини», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженця м. Запоріжжя громадянина
України, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1 батьківських прав, щодо його
малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження.

Внести відмітку в актовий запис № 935
від 16.09.2010 року про народження ОСОБА_3,
зроблений Ленінським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Запорізького міського управління, про
позбавлення ОСОБА_2 - батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
(паспорт НОМЕР_1, виданий 17.02.2009 року
Хортицьким РВ ЗМУГУМВС України в
Запорізькій області), уродженця м.
Запоріжжя громадянина України,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1:

на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 (паспорт
НОМЕР_2, виданий 21.08.2010 року Ленінським
РВ УМВС України в Запорізькій області),
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2
судові витрати у розмірі 114,71 грн (сто
чотирнадцять гривень 71 копійка).

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особа, без участі якої
було постановлено рішення, має право
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя:
Колесник С. Г.