Справа №470/47/14-ц 07.04.2014 07.04.2014 07.04.2014
Провадження №22-ц/784/1190/14
інстанції - Міщенко Г.В.
Доповідач апеляційної
інстанції - Галущенко О.І.
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі
суддів
із секретарем- Бакута
позивача - ОСОБА_3
розглянувши у відкритому
судовому засіданні
Березнегуватського районного суду
Миколаївської області від 12.03. 2014 р. в
цивільній справі за
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
встановлення обмежень у використанні
17.01 2014 р. ОСОБА_3 звернувся з
позовом до ОСОБА_4 про встановлення
обмежень у використанні земельних
Позивач зазначав, що він є
власником земельної ділянки площею 0,25
га на підставі Державного акту про
право власності на землю, виданого йому
На цій земельній ділянці розташований
належний йому на праві власності
житловий будинок АДРЕСА_1.
Відповідач, який є власником
сусіднього комплексу нежитлових
будівель за адресою АДРЕСА_2 та який на
підставі договорів оренди
користується суміжними земельними
ділянками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3
загальною площею 0,44 га. + 280 кв. м.
призначенням яких є обслуговування
житлового будинку, незаконно
використовує їх для гаражування
сільськогосподарських машин, техніки,
роботи обладнання та механізмів з
підвищеними рівнями шуму, пилу, викидів
відпрацьованих газів, складування
паливно-мастильних матеріалів, збіжжя
з порушенням техніки безпеки та
санітарних норм, що порушує його права
та негативно впливає на стан здоров'я
його та членів сім'ї.
Посилаючись на зазначені
обставини, позивач просив про
задоволення позову шляхом
встановлення заборони паркування
сільськогосподарської техніки,
очистки та зберігання
сільськогосподарських культур, добрив
та паливно -мастильних матеріалів.
Зобов'язати його використовувати
земельні ділянки за цільовим
призначенням, припинити діяльність,
здійснення якої може призвести до
шкідливого впливу на здоров'я людей,
тварин, повітря, інші земельні ділянки.
Рішенням Березнегуватського
районного суду Миколаївської області
від 12.03. 2014 р. в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просить рішення скасувати, посилаючись
на неправильну оцінку зібраних
доказів та безпідставний висновок суду
щодо відсутності доказів порушення
його суб'єктивних прав.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія вважає її такою, що не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.125, 126
ЗК України, право власності на землю
виникає після одержання документа, що
посвідчує право власності та його
державної реєстрації.

Приступати до використання
земельної ділянки до встановлення її
меж в натурі, одержання документа, що
посвідчує право на неї та його
державної реєстрації, забороняється.

Згідно з приписами ст. ст. 103, 104
ЗК України власники та
землекористувачі земельних ділянок
повинні обирати такі способи
використання земельних ділянок
відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам
сусідніх земельних ділянок завдається
найменше незручностей (затінення,
задимлення, неприємні запахи, шумове
забруднення тощо).

Власники та землекористувачі
земельних ділянок можуть вимагати
припинення діяльності на сусідній
земельній ділянці, здійснення якої
може призвести до шкідливого впливу на
здоров'я людей, тварин, на повітря,
земельні ділянки та інше.

Статтями 110, 111 ЗК передбачена
можливість встановлення обмеження у
використанні земель, у тому числі за
рішенням суду, шляхом заборони на
провадження окремих видів діяльності.

Тобто таких видів діяльності, які
порушують права суміжних
землевласників чи землекористувачів.

Захист цих прав, відбувається
відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України та ч.
1 ст. 15 ЦК України, у разі їх порушення,
невизнання або оспорювання.

При вирішенні такого судового
звернення суд повинен установити, чи
були порушені, невизнані або оспорені
права, свободи чи інтереси цих осіб, і
залежно від установленого вирішити
питання про задоволення позовних вимог
або відмову в їх задоволенні.

З матеріалів справи вбачається,
що відповідно до Державного акту про
право власності на землю, виданого
13.06.2012р., позивач є власником земельної
ділянки площею 0,25 га на якій
розташований, належний йому на праві
власності житловий будинок АДРЕСА_1.

Відповідач, який є власником
сусіднього комплексу нежитлових
будівель за адресою АДРЕСА_2 та який на
підставі Державних актів, виданих 03.02
2012 р. володіє суміжними земельними
ділянками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3
загальною площею 0,4199 га. та 0,3287 га.
призначенням яких є ведення особистого
селянського господарства. (а. с. 44 - 47)

З боку позивача територія
земельної ділянки відповідача
огорожена на довжину 29 м. стіною
висотою 3.2 м., а на протязі 13 м. висотою 5.5
м. ( а.с. -30 -31)

Посилаючись на незаконне
здійснення гаражування
сільськогосподарських машин, техніки,
роботи обладнання та механізмів з
підвищеними рівнями шуму, пилу, викидів
відпрацьованих газів, складування
паливно-мастильних матеріалів, збіжжя
з порушенням техніки безпеки та
санітарних норм, відповідач в той же
час, не надав належних та допустимих
доказів того, що така діяльність з
ненормативним та недопустимим впливом
дійсно здійснюється, та що цим
завдається шкода його здоров'ю, його
свійським тваринам, здійснюється
шкідливий вплив на оточуюче середовище
та належну йому земельну ділянку.

Дослідивши зазначені
обставини, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку стосовно
недоведеності факту порушення прав
позивача, а тому з належних підстав
ухвалив обґрунтоване наданими
доказами рішення про відсутність
правових підстав для встановлення у
судовому порядку обмежень на
використання відповідачем належних
йому земельних ділянок.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідач здійснює використання
земельних ділянок з порушенням
законодавства та що при цьому доведені
факти недопустимого (шкідливого)
впливу на оточуюче середовище з
порушенням його цивільних прав, не
можуть бути враховані при перегляді
рішення, оскільки такі доводи не
підтверджені належними та допустимими
доказами і за таких обставин суд першої
інстанції з належних підстав відмовив
у встановленні обмежень у використанні
земельних ділянок виходячи з
презумпції правомірності діяльності
відповідача, оскільки інше не доведене
при судовому розгляді.

З врахуванням встановленого,
судова колегія не вбачає підстав для
зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 - 315
ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
відхилити, а рішення
Березнегуватського районного суду
Миколаївської області від 12.03. 2014 р. -
залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту проголошення, але з
цього часу на протязі двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:
О.І. Галущенко

Судді:
Т.В. Серебрякова

Н.В. Самчишина