Справа № 357/2298/14-ц Головуючий у І
інстанції Дмитренко А.М.Провадження №
22-ц/780/3297/14 Доповідач у 2
інстанції АнтоненкоКатегорія 4
УХВАЛА

Іменем України

27 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Касьяненко Л.І.,Гуля В.В.,

за участю секретаря - Бобка О.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 15 квітня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа - Фурсівська
сільська рада Білоцерківського району
Київської області, про визнання права
власності на господарські будівлі.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом про визнання права
власності на господарські будівлі,
посилаючись на те, що її батьки ОСОБА_4
та ОСОБА_5 проживали в АДРЕСА_1 та за час
проживання батьків у вказаній садибі,
позивачкою та її чоловіком було
побудовано на вказаній земельній
ділянці господарські будівлі, а саме:
літню кухню та погріб з шийкою. Після
смерті батьків позивачка прийняла
спадщину та оформила свої спадкові
права на 8/9 частин всього спадкового
майна. Позивачка вважає, що після
смерті батьків у неї з відповідачами по
справі виник спір щодо порядку
користування цим спадковим майном, а
тому просила визнати за нею право
власності на господарські будівлі, а
саме: літню кухню та погріб з шийкою в
домоволодінні АДРЕСА_1

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 15 квітня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким її позовні вимоги задовольнити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 після
смерті батьків на праві власності
належить 8/9 частин житлового будинку з
відповідною частиною господарських
будівель та споруд АДРЕСА_1, 1/9 частина
спадкового майна належить
відповідачам, які в спадщину вступили
але до теперішнього часу не оформили
права власності.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд виходив з того,
що позов є безпідставним, оскільки
права та законні інтереси позивачки не
порушені, спору між учасниками процесу
не існує, що підтверджується
матеріалами справи та доводами сторін.

Стосовно позовних вимог щодо
визнання права власності на
господарські будівлі, то позивачка не
надала належних та допустимих доказів
на підтвердження своїх вимог, а саме
нею не зазначено в чому саме порушено
її право на власність.

Крім того судом першої інстанції
правомірно застосовано ст.381 ЦК
України, з якої вбачається, що садибою є
земельна ділянка разом з розташованими
на ній житловим будинком та
господарськими будівлями, а отже в
право власності ОСОБА_1 вже включені
господарські будівлі, які є предметом
спору.

Таким чином, визнання права
власності на господарські будівлі є
безпідставним та законодавчо
необґрунтованим, так як господарські
будівлі не є самостійним об»єктом
права власності, а є приналежністю
головної речі - житлового будинку і
призначені для його обслуговування, на
що у позивачки вже існує право
власності.

За таких обставин у суду відсутні
правові підстави для задоволення
позову.

Суд першої інстанції правильно
визначився з характером правовідносин
та застосував до них відповідні норми
права.

Докази та обставини, на які
посилається апелянт в апеляційній
скарзі, були предметом дослідження
судом першої інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом першої інстанції
були дотримані норми матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 15 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді: