Справа № 1309/8795/12
Головуючий у 1 інстанції: Пилип"юк
Провадження № 22-ц/783/95/14
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого - судді Монастирецького
Д.І.,

суддів:
Мацея М.М., Тропак О.В.,

секретаря Дідуся О.Р.,

з участю
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 26 квітня 2013 року у справі за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхової компанії «АХА
Страхування» до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, в порядку регресу, -

в с т а н о в
и л а:

Оскаржуваним рішенням позов
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "АХА Страхування" до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди в
порядку регресу - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "АХА Страхування" 4299
(чотири тисячі двісті дев"яносто
дев"ять) гривень 13 коп. страхового
відшкодування.

Стягнуто з з ОСОБА_2 на користь
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "АХА Страхування" 214
грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2,
який вважає рішення таким, що ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Позовні вимоги є
безпідставними та необґрунтованими.
Стверджує, що на час ДТП його
цивільно-правова відповідальність
була забезпечена полісом обов'язкового
страхування ВЕ/2967852, виданим ЗАТ «УІСК
«Інвестсервіс», а відтак матеріальна
шкода повинна відшкодовуватись за
рахунок страхової компанії ЗАТ «УІСК
«Інвестсервіс». Зазначає, що ліміт
відповідальності за шкоду заподіяну
майну на одного потерпілого за чинним
на день ДТП полісом ВЕ/2967852 становив 25500
грн., а франшиза визначена у розмірі 510
грн., а тому він несе майнову
відповідальність лише в частині
розміру франшизи, а решта вимог, які
знаходяться в межах ліміту
відповідальності страховика не можуть
бути стягнуті з ОСОБА_2 у відповідності
до вимог ст. 1194 ЦК України та норм ЗУ
«Про обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
транспортних засобів» в редакції від
01.01.2011 року. Просить рішення скасувати
та ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити частково. Стягнути з
ОСОБА_2 510 грн. франшизи, а в решті
заявлених позовних вимог відмовити за
безпідставністю.

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «АХА Страхування»
будучи належним чином повідомлена, про
що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення їй поштового
відправлення (а.с. 85), в судове засідання
апеляційної інстанції в особі свого
представника не з'явилася, причину
своєї неявки суду не повідомила,
матеріалів справи достатньо для
розгляду справи у її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
перевіривши матеріали справи, межі та
доводи скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
частково.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.
3 ЦПК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних прав, свобод чи
інтересів у спосіб, передбачений
законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені
законом або договором способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Право визначення підстав і предмета
позову належить позивачеві (ст. ст. 3, 10,
31 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення
правовідносин сторін, які випливають
із встановлених обставин. Саме
визначення цих правовідносин дає
можливість суду остаточно визначитись,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК
України, суд повинен сприяти
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснювати особам,
які беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджати про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяти здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом, та
встановлювати у рішенні обставини
справи (в тому числі пропущення
позовної давності), характер
правовідносин сторін, правову норму,
яка підлягає застосуванню до цих
правовідносин, навести мотиви
прийнятого рішення: встановлені судом
обставини, які мають значення для
справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог.

Однак зазначеним вимогам закону дане
рішення не відповідає.

Відповідно до положення п. 22.1 ст. 22 ЗУ
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
страхових сум відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті дорожньо-транспортної
пригоди життю, здоров'ю, майну третьої
особи.

Судом встановлено наступні обставини у
справі.

8 липня 2011 року у м. Львові по вул.
Шевченка з вини ОСОБА_2, який керував
автомобілем TOYOTA RAV 4, номерний знак
НОМЕР_1, сталася дорожньо-траспортна
пригода, в результаті якої завдано
пошкодження автомобілю Mazda 3, номерний
знак НОМЕР_2, належному ОСОБА_5, який на
підставі Договору страхування №
15860Г-а/11 ЛВ (ЛЧ) від 11.05.2011 року був
застрахований страхувальником ОСОБА_5
в ПАТ «Страхова компанія «АХА
Страхування». На рахунок
страхувальника за цим Договором
позивачем було виплачено страхове
відшкодування в розмірі 4299,13 грн., які
він просить стягнути з відповідача,
який постановою суду від 26 липня 2011
року визнаний винним у вчиненні
адмінправопорушення, передбаченого ст.
124 КУпАП та притягнутий до
відповідальності у вигляді штрафу (а.с.
7, 19).

Згідно Полісу № ВЕ/2967852 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, ОСОБА_6, а також
відповідач ОСОБА_2 застрахували свою
відповідальність за шкоду, заподіяну
третім особам, у ЗАТ «Українська
іноваційна страхова компанія
«ІНВЕСТСЕРВІС». Забезпеченим
транспортним засобом є автомобіль TOYOTA
RAV 4, номерний знак НОМЕР_1. Строк дії
полісу з 19.07.2010 року по 18.07.2011 року із
лімітом відповідальності за
заподіяння майнової шкоди 25000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Вартість заподіяної ОСОБА_5
матеріальної шкоди визначена
Рахунками № 158 від 12 липня 2011 року ТзОВ
«ЗАХІД МОТОРС» та № 721 від 12 липня 2011
року ТзОВ «Ніко-Захід» (а.с. 24, 25). Згідно
розрахунку страхового відшкодування,
виконаного начальником відділу
експертиз ЦВ у м. Львові Юрчук С.Г., сума
страхового відшкодування становить 4299
грн. 13 коп. (а.с. 18).

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатньої
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язання сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

З матеріалів справи вбачається
відсутність підстав для відшкодування
шкоди безпосередньо відповідачем
ОСОБА_2, оскільки таку шкоду повинна
відшкодувати страхова компанія
відповідно до умов договору
страхування, що підтверджується
Полісом № ВЕ/2967852 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, виданим ЗАТ
«Українська іноваційна страхова
компанія «ІНВЕСТСЕРВІС» та вимог
закону, так як сума завданої шкоди не
перевищує встановленого ліміту
страхової суми.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК України
страховик має право відмовитися від
здійснення страхової виплати у разі
несвоєчасного повідомлення
страхувальником без поважних на те
причин про настання страхового
випадку.

У системному зв'язку з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК
України, яким на страхувальника
покладено обов'язок повідомити
страховика про настання страхового
випадку у строк, встановлений
договором, правове значення має
повідомлення страховика про настання
страхового випадку у строк, який дає
страховику можливість дослідити
обставини справи та дійти висновку про
визнання його страховим випадком чи
відмову в цьому.

Докази відмови у здійсненні страхового
відшкодування на підставі Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» відсутні.

ЗАТ «Українська іноваційна страхова
компанія «ІНВЕСТСЕРВІС» до у часті у
справі не залучено.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 38.1.1
статті 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 цього Закону.

Підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 ст. 33
вищевказаного Закону № 1961-IV у разі
настання дорожньо-транспортної
пригоди, яка може бути підставою для
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний вжити
заходів з метою запобігання чи
зменшення подальшої шкоди.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення місцевого
суду, апеляційним судом встановлено, що
позивачем не наведено доказів факту
порушення відповідачем як
страхувальником, вимог підпункту 33.1.2
пункту 33.1 ст. 33 Закону. Безпосередньо
сам факт неповідомлення страховика про
дорожньо-транспортну пригоду за
відсутності зазначених умов у Законі №
1961-IV не є підставою для відшкодування
страхувальником в порядку регресу
сплаченого страховиком страхового
відшкодування.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що відповідно до
ст. 27 Закону України «Про страхування»,
ст. 993 ЦК України, та виходячи із
фактичних обставин справи, «Страхова
компанія «АХА Страхування» набула
права вимоги до ЗАТ «Українська
іноваційна страхова компанія
«ІНВЕСТСЕРВІС», як до особи,
відповідальної за заподіяний ОСОБА_2
збиток, на відшкодування виплаченого
потерпілому страхового відшкодування,
без врахування франшизи, а тому позов
«Страхова компанія «АХА Страхування»
до вказаного відповідача ОСОБА_2
підлягає задоволенню в розмірі
франшизи.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від страхової
суми, в межах якого відшкодовується
збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

При визначенні коштів на відшкодування
матеріальної шкоди в розмірі 4299 грн. 13
коп. та стягуючи їх з ОСОБА_2, районний
суд не врахував, що відповідальність
останнього має бути в розмірі франшизи,
яка згідно полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів складає 510 грн., а
тому вказана сума підлягає стягненню з
ОСОБА_2, яким заподіяно шкоду.

Враховуючи наведене, рішення суду
першої інстанції, як таке, що ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, підлягає
скасуванню із ухваленням нового
рішення про стягнення з ОСОБА_2 на
користь позивача 510 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 1 п. 2, 309
ч. 1 п. 4, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 26 квітня 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Приватного
акціонерного товариства «Страхової
компанії «АХА Страхування» - 510 гривень
франшизи згідно Полісу № ВЕ/2967852
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, строк дії якого з 19.07.2010 року по
18.07.2011 року, та 214,60 грн. сплаченого
судового збору, а всього: 724,60 грн.
(сімсот двадцять чотири гривні 60
копійок).

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Мацей М.М.

Тропак О.В.