справа № 462/7207/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року Залізничний районний
суд м. Львова у складі:

головуючого - судді
Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас
Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду у м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 14.07.1973 року і від спільного
подружнього життя мають повнолітню
доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_1 звернувся з позовом в суд про
розірвання шлюбу між ним та
відповідачем, мотивуючи свої позовні
вимоги тим, що спільне життя у них не
склалося, вони з відповідачем протягом
15 років проживають окремо, не ведуть
спільного господарства та не
підтримують сімейних відносин, він
втратив до відповідача почуття любові,
повагу та довіру. Зазначив, що їхня
сім'я остаточно розпалася через
спільне небажання відновити відносини,
шлюб носить формальний характер, а тому
вважає, що подальше сумісне життя та
збереження сім'ї є неможливим та
недоцільним.

Суд ухвалив справу розглядати без
участі позивача та відповідача, кожен з
яких представив заяву, що позовні
вимоги підтримує у повному обсязі,
просить слухати справу у його
відсутність, що відповідає вимогам
ст.158 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Згідно ст.110 Сімейного кодексу України
позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного
кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 року
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, у тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей.

Як встановлено судом та доведено
матеріалами справи, сторони уклали
шлюб 14.07.1973 року у міському відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану Львівського міського управління
юстиції, актовий запис № 1855 (а.с.4), від
шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також встановлено, що сторони протягом
15 років проживають окремо один від
одного, з того часу спільного
господарства не ведуть, припинили
сімейні стосунки.

З урахуванням фактичних взаємин
подружжя, дійсних причин позову,
наведене свідчить про те, що розлад у
відносинах сторін носить стійкий
характер і продовжується тривалий час,
що призвело до втрати почуття любові та
перспектив налагодження стосунків
немає.

Наведене дає підстави для висновку про
те, що подальше проживання та
збереження сім'ї сторін неможливе, тому
суд приходить до переконання, що шлюб
між сторонами слід розірвати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 104, 105, 110,
112 Сімейного Кодексу України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
зареєстрований 14 липня 1973 року у
міському відділі державної реєстрації
актів цивільного стану Львівського
міського управління юстиції, актовий
запис № 1855.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Залізничний
районний суд м. Львова.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
(підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя:
Колодяжний С.Ю.