Справа № 307/1322/14-ц
Провадження № 2/307/792/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2014 року Тячівський районний
суд Закарпатської області в особі
головуючого

судді

Гримут В.І.

при секретарі

Тиводар В.І.

з участю: позивачки
ОСОБА_1

адвоката відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Тячів
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів у
твердій грошовій сумі,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд із позовною
заявою про стягнення з ОСОБА_3
аліментів на утримання їхнього сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій
сумі в розмірі 900 грв. щомісячно до
досягнення ним повноліття. Посилається
на те, що відповідач не турбується про
виховання дитини та не надає їй ніякої
матеріальної допомоги на утримання
сина. Вважає, що відповідач спроможний
сплачувати аліменти в розмірі 900 грв.
щомісяця, так як працює по найму.

Відповідач у судове засідання не
з'явився. Надіслав суду заяву у якій
просив розглядати справу у його
відсутності, за участю його адвоката
ОСОБА_2

Розглянувши матеріали справи суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити виходячи з
наступного. За ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи, роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом. Статтею 11
цього ж кодексу передбачено, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. У
статті 27 ЦПК, поряд з іншими правами та
обов'язки осіб, які беруть участь у
справі вказано і право брати участь у
судових засіданнях, подавати докази,
брати участь у дослідженні доказів.
Згідно ст.ст. 57-59 доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків, письмових
доказів, речових доказів, зокрема
звуко- і відеозаписів, висновків
експертів. Належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Сторони мають право
обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень. Суд не бере
до розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування. Суд не бере до
уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування. Відповідно до
ст.ст. 60, 61 ЦПК кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню. Обставини, визнані судом
загальновідомими, не потребують
доказування. Обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ,
у яких беруть участь ті самі особи
або особа, щодо якої встановлено ці
обставини. У статті 64 ЦПК вказано, що
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи. Письмові докази, як правило,
подаються в оригіналі. Якщо подано
копію письмового доказу, суд за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, має право вимагати подання
оригіналу.

Згідно ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати своїх
неповнолітніх дітей до досягнення ними
повнолітнього віку.

В судовому засіданні встановлено, що у
свідоцтві про народження ОСОБА_5, його
батьком вказано ОСОБА_6. Отже цим
документом не підтверджується факт
батьківства відповідача щодо дитини
позивачки.

Тому керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК
України, ст. 180 СК України суд,

Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Головуючий:

Гримут В.І.