АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 22-ц7966306
Головуючий у 1 інстанції - Миколаєць І.Ю.
Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ.

21 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач
Л.Д .

при секретарі Колотілову О.О.

розглянула в відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті
особи:Житлово-будівельний кооператив
«Ювілейний-4», ОСОБА_4 про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням та
зустрічний позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, треті особи:
Житлово-будівельний кооператив
«Ювілейний-4», ОСОБА_4 про вселення та
усунення перешкод у користуванні
житлом

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

на рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 25 березня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А
:

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду з зазначеним
позовом ,в якому просили визнати ОСОБА_3
такою, що втратила право користування
квартирою АДРЕСА_1. Свої вимоги
позивачі обґрунтовували тим, що ОСОБА_3
з травня 2012 року без поважних причин не
мешкає в спірній квартирі і її
особистих речей в квартирі не має,
витрат по її утриманню не несе та на
даний час проживає в АДРЕСА_2.

ОСОБА_3 звернулася до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_1 ОСОБА_2 та
просила вселити її в квартиру АДРЕСА_1,
надати ключі від вищезазначеної
квартири та не чинити перешкод у її
користуванні Свої позовні вимоги
обґрунтовувала тим, що вона
зареєстрована у даній квартирі та має
законне право проживати в ній, але
відповідачі чинять її перешкоди у
цьому. ОСОБА_4 який є третьою особою по
справі та її батьком, є власником
12частини спірної квартири не заперечує
проти її проживання в даній квартирі, а
саме в кімнаті, яку виділено ОСОБА_4 у
його безпосереднє користування.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 25 березня 2014 року в
задоволені як первісного так і
зустрічного позову відмовлено.

З таким рішенням суду не
погодилися позивачі за первісним
позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2, подали
апеляційну скаргу та посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального і порушення норм
процесуального права просить рішення
суду, в частині відмови їм в позові
скасувати та ухвалити нове про
задоволення їх вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги вказує, зокрема, що судом
невірно оцінені надані докази, зокрема
акти про не проживання відповідачки в
квартирі та не прийнято до уваги чинне
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 16 грудня 2011 року яким
встановлено що після укладання в 2004
році ОСОБА_3 шлюбу вона виїхала з
спірної квартири та місцем проходження
служби її чоловіка в м. Яворів,а в 2008
році поселилась в АДРЕСА_2.

Рішення суду в частині відмови ОСОБА_3
в задоволені зустрічного позову про
усунення перешкод та вселення не
оскаржено.

В судовому засіданні суду
апеляційної інстанції представник
апелянтів доводи апеляційної скарги
підтримав та просив задовольнити
апеляційну скаргу.

Відповідачка за первісним
позовом ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4
проти апеляційної скарги заперечували,
просили залишити рішення суду першої
інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді
Шахової О.В., пояснення осіб, які брали
участь у справі, перевіривши матеріали
справи та обговоривши апеляційну
скаргу, в межах її доводів, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом,спірна квартира
АДРЕСА_1 є двохкімнатною, жилою площею
48,2 кв. м. Відповідно до довідки форми №3
в даній квартирі 02.09.1982 року було
зареєстровано ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_3
(а.с.28).

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 11.03.2004 року на підставі
ст. 146 ЖК України визначено порядок
користування жилими приміщеннями в
квартирі АДРЕСА_1 та виділено в
користування ОСОБА_1. ОСОБА_3 і
неповнолітній на той час ОСОБА_2 жилу
кімнату розміром 18.9 кв.м.. ОСОБА_4
виділено у користування кімнату
розміром 11,6 кв.м.. місця загального
користування залишено в спільному
користуванні.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 16.12.2011 року за ОСОБА_4
було визнано право власності на 12
частину спірної квартири, а також були
задоволенні вимоги про вселення у дану
квартиру (а.с. 36-39). Ухвалою Апеляційного
суду м. Києва віл 17.05.2012 року ці позовні
вимоги залишено без змін.

Відмовляючи в задоволені позову
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в задоволені позову
суд першої інстанції, опираючись на
встановлені обставини,надані докази,
пояснення свідків виходив з того, що
між сторонами склалися неприязні
стосунки, що унеможливлює проживання
відповідача в даній квартирі.

Окрім того, беручи до уваги рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 11.03.2004 року щодо виділення у
користування ОСОБА_4 кімнату розміром
11,6 кв.м. у АДРЕСА_1, рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 16.12.2011 року про визнання за ОСОБА_4 12
частини на вищезазначену квартиру, а
також беззаперечне бажання останнього
у користуванні ОСОБА_3 частиною його
власності, суд вважав, що заявлені
вимоги про визнання ОСОБА_3 такою що
втратила право користування жилим
приміщенням, можуть стосуватись лише
тієї частини квартири, якою
безпосередньо володіє ОСОБА_1

Таких висновків суд першої інстанції
дійшов після повного, всебічного
з'ясування обставин справи, перевірки
доводів і заперечень сторін, надання
належної правої оцінки зібраним у
справі доказів та застосування
правових норми, які регулюють дані
правовідносини, з огляду на що рішення
суду відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, є законним та
обґрунтованим і підстав для його
скасування не вбачається.

Доводи викладені в апеляційній скарзі
стосовно невірної оцінки судом доказів
- актів про не проживання ОСОБА_3 в
квартирі не заслуговують на увагу та
ніяким чином не впливають на
правильність зроблених судом першої
інстанції висновків, оскільки як
вбачається судом зазначені докази
прийнято, досліджено та встановлено,що
дійсно відповідачка в спірній квартирі
не проживає, але причиною не
проживання відповідачки є наявність
між сторонами неприязних стосунків і
заявлені вимоги що втрати нею права на
приміщення можуть стосуватися лише 12
частини квартири яка належить ОСОБА_1

Інші доводи про порушення судом
процесуального та матеріального права
не знайшли свого підтвердження та є
такими, що не тягнуть за собою
безумовне скасування рішення суду.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 25 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді