Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Кострицький В.В.
Справа № 421/1179/13-ц
Провадження № 22ц/782/1941/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого –
Кострицького В.В.,

суддів: Бережної С.В.., ОСОБА_2,

при секретарі – Івасенко І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Первомайського міського
суду Луганської області від 14 лютого 2014
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про розподіл спільного майна
подружжя, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 про розподіл спільного майна
подружжя. Рішенням Первомайського
міського суду Луганської області від 14
лютого 2014 року позовні вимоги
задоволено частково. Визнано спільною
сумісною власністю майно, придбане
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за період проживання
однією сім'єю, а саме: житловий будинок
з господарськими будівлями та
спорудами належними до нього згідно
технічного паспорту Первомайського
МГБТІ від 30.08.2011 р. за адресою: Луганська
область, м. Первомайськ, вул.
Панфілова,12. Визнати за ОСОБА_4 право
власності на 1/2 частку та за ОСОБА_5
право власності на 1/2 частку житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами належними до нього згідно
технічного паспорту. Стягнуто з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_4 витрати по оплаті за
проведену судову будівельно-технічну
експертизу в сумі 1500 грн; стягнуто
витрати по оплаті поштових відправлень
в сумі 43 гривні 80 копійок; стягнуто
витрати по сплаті судового збору в сумі
356 гривень 29 копійок. В задоволенні
інших позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_3 як незгодна з вищевказаним
рішенням суду першої інстанції
звернулася з апеляційною скаргою, в
якій посилається на порушення судом
норм процесуального права та просить
скасувати оскаржуване рішення суду
першої інстанції, ухвалити нове, яким
звільнити її від сплати позивачу
судових витрат, посилаючись на тяжке
матеріальне становище. Доводами
апеляційної скарги є ті обставини, що
вона сама наполягала на розподілі
спірного будинку та не заперечувала
проти позову в цій частині. Апелянт
посилається також на те, що позивачем у
позові не вірно було вказано адресу її
проживання, а судом не було перевірено,
внаслідок чого вона тільки наприкінці
2013 року випадково дізналася, що позивач
звернувся до суду з позовом про поділ
будинку і тривалий час розглядалася
справа. Крім того, апелянт вважає, що
експертиза була призначена незаконно,
та особі, яка не є судовим експертом,
тому, на думку апелянта, ця експертиза
не є належним доказом по справі, а отже
і сплачувати за:її проведення вона не
погоджується.

В судове засідання особи, які беруть
участь у справі, не з'явилися, про час і
місце розгляду справи повідомлені
належним чином, що згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК
України не перешкоджає розглядові
справи. Апелянт надіслала на адресу
суду заяву про розгляд справи без її
участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої
інстанції виходив з положень ст.60, ч.1
ст. 62, CT.CT.63, 71 СК України, посилаючись на
те, що вартість майна, що підлягає
поділу, визначається за погодженням
між подружжям, а при недосягненні угоди
- виходячи з дійсної його вартості на
час розгляду справи. Тому рішення суд
першої інстанції ухвалив оцінюючи
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Колегія суддів дійшла висновку, що
рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, та вважає доводи
апелянта не ґрунтуються на доказах.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
згідно із свідоцтвом про укладення
шлюбу сторони 27.09.2003 р. уклали шлюб, від
якого мають неповнолітнього сина
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4, 5). Відповідно
до технічного паспорту, виданого
Первомайським МГБТІ, власником будинку
за адресою: Луганська область, м.
Первомайськ, вул..Панфілова, 12, який
придбаний згідно договору
купівлі-продажу від 08.10.2011 p., є ОСОБА_3
(а.с.9-16). Дійсна ринкова вартість
житлового будинку з господарськими
будівлями і спорудами, розташованого
за адресою: вул..Панфілова №12, м.
Первомайська, Луганської області
(згідно технічного паспорту
Первомайського ГБТІ від 30.08.2011 р.)
відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи
станом на момент дослідження склала 61100
грн (а.с.42-66). За проведення судової
будівельно-технічної експертизи
житлового будинку з господарськими
будівлями і спорудами витрачено 1500 грн,
поштові витрати склали 43 грн 80 коп
(а.с.34-37, 40).

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Згідно до Закону України «Про судову
експертизу» судова експертиза - це
дослідження експертом на основі
спеціальних знань матеріальних
об'єктів, явищ і процесів, які містять
інформацію про обставини справи, що
перебуває у провадженні органів
досудового розслідування чи
суду.Відповідно до положень ст.7 Закону
України «Про судову експертизу» для
проведення деяких видів експертиз, які
не здійснюються виключно державними
спеціалізованими установами, за
рішенням особи або органу, що
призначили судову експертизу, можуть
залучатися крім судових експертів
також інші фахівці з відповідних
галузей знань. Відповідно до положень
ст. 9 Закону України «Про судову
експертизу» атестовані відповідно до
цього Закону судові експерти
включаються до державного Реєстру
атестованих судових експертів, ведення
якого покладається на Міністерство
юстиції України. Особа або орган, які
призначили судову експертизу,
можуть доручити її проведення тим
судовим експертам, яких внесено до
державного Реєстру атестованих
судових експертів, а у випадках,
передбачених частиною четвертою
статті 7 цього Закону, - іншим фахівцям
з відповідних галузей знань.
Відповідно до положень ст. 10 Закону
України «Про судову експертизу» до
проведення судових експертиз, крім тих,
що проводяться виключно державними
спеціалізованими установами, можуть
залучатися також судові експерти, які
не є працівниками цих установ, за умови,
що вони мають відповідну вищу освіту,
освітньо-кваліфікаційний рівень не
нижче спеціаліста, пройшли відповідну
підготовку в державних
спеціалізованих установах
Міністерства юстиції України,
атестовані та отримали кваліфікацію
судового експерта з певної
спеціальності у порядку, передбаченому
цим Законом.

Згідно із ст.. 143 ЦПК України
для з'ясування обставин, що мають
значення для справи і потребують
спеціальних знань у галузі науки,
мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд
призначає експертизу за заявою осіб,
які беруть участь у справі. Особи, які
беруть участь у справі, мають право
подати суду питання, на які потрібна
відповідь експерта. Кількість і зміст
питань, за якими має бути проведена
експертиза, визначається судом. Особи,
які беруть участь у справі, мають право
просити суд провести експертизу у
відповідній судово-експертній
установі, доручити її конкретному
експерту, заявляти відвід експерту,
давати пояснення експерту,
знайомитися з висновком експерта,
просити суд призначити повторну,
додаткову, комісійну або комплексну
експертизу.

Стаття 144 ЦПК України передбачає, що
експертиза призначається ухвалою
суду, де зазначаються: підстави та
строк для проведення експертизи; з
яких питань потрібні висновки
експертів, ім'я експерта або
найменування експертної установи,
експертам якої доручається
проведення експертизи; об'єкти, які
мають бути досліджені; перелік
матеріалів, що передаються для
дослідження, а також попередження про
відповідальність експерта за завідомо
неправдивий висновок та

за відмову без поважних причин від
виконання покладених на нього
обов'язків. При визначенні об'єктів та
матеріалів, що підлягають
направленню на експертизу, суд у
необхідних випадках вирішує питання
щодо відібрання відповідних зразків.

Згідно з пунктом 16 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 1997 року № 8 «Про судову
експертизу в кримінальних і цивільних
справах» повторна експертиза
призначається, коли є сумніви у
правильності висновку експерта,
пов'язані з його недостатньою
обґрунтованістю чи з тим, що він
суперечить іншим матеріалам справи, а
також за наявності істотного порушення
процесуальних норм, які регламентують
порядок призначення і проведення
експертизи.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

За змістом статті 79 ЦПК України судові
витрат складаються з судового збору та
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
До витрат, пов'язаних з розглядом
судової справи, належать: витрати на
правову допомогу; витрати, пов'язані із
залученням свідків, спеціалістів,
перекладачів та проведенням судових
експертиз.

Виходячи з наведеного судова колегія
приходить до висновку, що судом першої
інстанції обґрунтовано стягнуто з
відповідача судові витрати, що
підтверджені відповідними доказами.

Доводи апелянта стосовно того, що
позивачем у позові не вірно було
вказано адресу її проживання, а судом
не було перевірено, внаслідок чого вона
тільки наприкінці 2013 року випадково
дізналася, що позивач звернувся до суду
з позовом про поділ будинку і тривалий
час розглядалася справа, не є слушними.
Частиною 1 ст. 3 ЦПК України визначено,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.109, ч.9 ст.110 ЦПК
України позови до фізичної особи
пред’являються в суд за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання
або за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її перебування.
Позови до відповідача, місце
реєстрації проживання або перебування
якого невідоме, пред'являються за
місцезнаходженням майна відповідача
чи за останнім відомим зареєстрованим
його місцем проживання або перебування
чи постійного його заняття (роботи).
Так, з матеріалів справи вбачається, що
відповідач дійсно була повідомлена
належним чином лише 14.12.2013 р. а.с. 41, коли
провадження у справі відкрито було ще
24.04.2013р. Оскільки відповідач та її
представник були ознайомлені з
матеріалами справи (а.с. 95) та
реалізували свої права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості
(відповідно до ст.. 10,11 ЦПК України) є
обов’язком сторони. Тому на думку
колегії суд розглянув справу в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, з додержанням принципу
диспозитивності цивільного
судочинства.

Судова колегія не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги стосовно
того, що експертиза була призначена
незаконно, та особі, яка не є судовим
експертом, тому, на думку апелянта, ця
експертиза не є належним доказом по
справі, а отже і сплачувати за:її
проведення вона не погоджується.
Оскільки судом встановлено, що судова
почеркознавча експертиза № 170/23082013 від
04.09.2013р. була призначена відповідною
ухвалою суду від 20 травня 2013 року (а.с. 24)
та проведена відповідно до
науково-методичних рекомендацій та
Інструкції про призначення та
проведення судових та експертних
досліджень (а.с. 42-65), судовому експерту
ОСОБА_7, яка має вищу технічну освіту,
кваліфікацію судового експерта по
виготовленню судових
будівельно-технічних експертиз
(свідоцтво № 170 видано
експертно-кваліфікаційної комісії
Міністерства юстиції України 13 липня
2012р. строком дії до 13 липня 2015р.) (а.с. 42).
Відповідачем по справі ні в суді першої
інстанції, ні при розгляді апеляційної
скарги не заявлено клопотання про
призначення повторної судової
почеркознавчої експертизи відповідно
до положень ст.. 150 ЦПК України, згідно з
якою, якщо висновок експерта буде
визнано необгрунтованим або таким, що
суперечить іншим матеріалам справи або
викликає сумніви в його правильності,
судом може бути призначена повторна
експертиза, яка доручається іншому
експертові. Тому і ствердження
апелянта, що вона сама наполягала на
розподілі спірного будинку, є
голослівними, оскільки ніяких дій в
підтвердження цього ствердження не
було виконано. Відповідно до ст. 60 ЦП К
України - кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Проте відповідачем не
надано доказів на підтвердження
заявлених заперечень, вони є
голослівними та не підтверджені жодним
доказом. Вимога позивача про
проведення експертизи ґрунтуеться на
Законі України «Про судову
експертизу», відповідній Інструкції та
Правилах проведення експертизи.

Рішення суду відповідає обставинам
справи та вимогам закону, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому скарга не підлягає
задоволенню. Рішення суду є законним та
обґрунтованим, та на підставі вимог ст..
308 ЦПК України повинно бути залишено
без змін.

Керуючись ст.ст.303,304,307, 308,315,317,319 ЦПК
України, ст.. 1054 ЦК України, судова
колегія, -

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Первомайського міського суду
Луганської області від 14 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно, але
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:
Судді: