У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Нагорняк В.А.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду Харківської
області від 10 грудня 2013 року в справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті
особи - Московський відділ державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Тропік», про
визнання договору дійсним, визнання
права власності, зняття арешту,

в с т а н о в и в:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог,
позивач посилався на те, що
13 травня 2009 року між сторонами було
укладено договір оренди з викупом
належного відповідачу автомобіля
марки MAN реєстраційний номер НОМЕР_1 1996
року випуску. Позивач повністю
виплатив відповідачу вартість
автомобіля, а відповідач видав
позивачу вказаний автомобіль та
генеральну довіреність на право
розпорядження вказаним автомобілем.

Згодом позивачу стало відомо, що
вказаний автомобіль було арештовано
державною виконавчою службою. Позивач
просив суд визнати дійсним договір
оренди з викупом вказаного автомобіля
від 13 травня 2009 року між сторонами,
визнати за позивачем право власності
на автомобіль та зняти арешт з
автомобіля.

Рішенням Московського районного суду
міста Харкова від
09 жовтня 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на
автомобіль марки MAN реєстраційний
номер НОМЕР_1 1996 року випуску.

Знято арешт з автомобіля марки MAN
реєстраційний номер НОМЕР_1 1996 року
випуску.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від
10 грудня 2013 року рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду, а рішення суду
першої інстанції залишити в силі.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні
позову, правильно встановив характер
правовідносин сторін у справі та
застосував норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням меж
заявлених позовних вимог та конкретних
обставин справи на підставі наданих
сторонами доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками суду апеляційної інстанції
та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав
для висновку, що судом апеляційної
інстанції при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судового
рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження в справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи -
Московський відділ державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Тропік», про
визнання договору дійсним, визнання
права власності, зняття арешту.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.А. Нагорняк