У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 17 квітня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Куровицької сільської ради
Золочівського району Львівської
області про визнання частково
незаконним та скасування рішення
сільської ради, визнання частково
недійсним державного акта на право
власності на земельну ділянку,
вилучення з незаконного володіння та
користування земельної ділянки, за
позовом Куровицької сільської ради до
ОСОБА_5 про визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку, за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6,
Куровицької сільської ради, третя
особа - ОСОБА_7 про визнання недійсним
державного акта про право приватної
власності на землю і договору
дарування земельних ділянок,
скасування рішення сільської ради,
визнання права на користування і
володіння земельною ділянкою,
визнання недійсним рішення виконкому
про передачу земельної ділянки у
приватну власність, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення
Перемишлянського районного суду від 11
червня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 26 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2005 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом, у якому з урахуванням
уточнень просила визнати частково
незаконним та скасувати рішення
Куровицької сільської ради від 25
квітня 2005 року №182 про передачу ОСОБА_5
у приватну власність земельної ділянки
площею 0,2500 га по АДРЕСА_1 для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель, визнати
частково недійсним та скасувати
державний акт про право власності на
земельну ділянку серії ЯА №730844 від 09
серпня 2005 року, виданий на ім'я ОСОБА_5,
вилучити з незаконного володіння та
користування останнього земельну
ділянку НОМЕР_1 площею 0,0385 га по
АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
згідно із договором дарування від 15
липня 2005 року отримала в дар від ОСОБА_6
дві земельні ділянки НОМЕР_1 та НОМЕР_2
площею 0,0385 га та 0,1144 га відповідно.

23 липня 2005 року відповідач, якому
належить сусідня земельна ділянка,
загородив сітчастою огорожею земельну
ділянку НОМЕР_1, чим позбавив її права
власності.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_4, у
листопаді 2005 року ОСОБА_5 подав
зустрічний позов, у якому з урахуванням
уточнень просив визнати за ним право
володіння і користування земельною
ділянкою площею 0,0385, визнати нечинним
рішення виконкому від 24 вересня
1996 року № 89 про передачу у приватну
власність ОСОБА_6 земельної ділянки
площею 0,0385 га, скасувати рішення сесії
Куровицької сільської ради від 06
жовтня 2005 року, яким скасовано рішення
від 25 квітня 2005 року про
видачу йому державного акта про право
приватної власності на землю, визнати
нечинним договір дарування земельних
ділянок НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від 15 липня 2005
року, посвідчений приватним нотаріусом
Золочівського районного нотаріального
округу ОСОБА_7

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що ОСОБА_6 не є власником спірної
земельної ділянки, оскільки на ній
знаходився будинок, у якому проживала
ОСОБА_10, яка померла у ІНФОРМАЦІЯ_1.
Оскільки у встановленому законом
порядку відповідач право власності не
переоформила, на підставі рішення
виконкому Куровицької сільської ради
від 20 січня 1994 року №1 та 17 сесії 4
скликання від 25 квітня 2005 року №
182 йому видано державний акт на право
власності серії ЯА № 730844 від
09 серпня 2005 року.

У грудні 2005 року Куровицька сільська
рада звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_5 та просила визнати недійсним
державний акт від 09 серпня 2005 року
серії ЯА № 730844, посилаючись на те, що
рішення, на підставі якого було видано
цей акт, скасовано рішенням сільради
від 06 жовтня 2005 року № 213.

Рішенням Перемишлянського районного
суду Львівської області від 11 червня 2013
року, залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 26 грудня 2013 року, позов ОСОБА_4
задоволено.

Визнано частково незаконним та
скасовано рішення Куровицької
сільської ради від 25 квітня 2005 року №182
«Про видачу державних актів на право
власності на землю громадянам с.
Печенія» у частині передачі ОСОБА_5 у
приватну власність земельної ділянки
площею 0,2500 га по АДРЕСА_1 для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель.

Визнано частково недійсним та
скасовано державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку серії ЯА №730844, виданий 08 серпня
2005 року на ім'я ОСОБА_5, у частині
приватизації ним земельної ділянки
площею 0,0385 га та дороги загального
користування, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Вилучено з незаконного володіння та
користування ОСОБА_5
земельну ділянку НОМЕР_1 площею 0,0385 га
по АДРЕСА_1 та повернуто її ОСОБА_4

Позов Куровицької сільської ради
Золочівського району Львівської
області задоволено.

Визнано частково недійсним та
скасовано державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку серії ЯА №730844, виданий
08 серпня 2005 року на ім'я ОСОБА_5, у
частині приватизації ним земельної
ділянки площею 0,0385 га та дороги
загального користування, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено
частково.

Визнано недійсним та скасовано рішення
Куровицької сільської ради від 06
жовтня 2005 року №213 «Про скасування
рішення «Про видачу державного акта на
право власності на землю».

У задоволенні решти вимог зустрічного
позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення та ухвалу судів
попередніх інстанцій, ухвалити нове
рішення, мотивуючи свою вимогу
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та
Куровицької сільської ради, суд першої
інстанції виходив з того, що рішення
Куровицької сільської ради від 25
квітня 2005 року № 182 «Про видачу
державних актів на право власності на
землю громадянам села Печенія» в
частині передачі ОСОБА_5 у приватну
власність земельної ділянки по
АДРЕСА_1 для обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель видано з порушенням чинного
на той час земельного законодавства, а
тому державний акт на право власності
на земельну ділянку, який є
правовстановлюючим документом та
видається на підставі рішення
відповідного органу місцевого
самоврядування.

Ухвалюючи рішення, суди також
правильно виходили з того, що ОСОБА_5
самовільно захопив земельну ділянку,
на яку ОСОБА_6 мала державний акт з 1977
року.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів.

Оцінивши всі зібрані у справі докази,
правильно встановивши характер
правовідносин та вірно застосувавши
норми матеріального права, суди
попередніх інстанцій з урахуванням
встановлених обставин справи
обґрунтовано дійшли висновку про
задоволення позовних вимог
ОСОБА_4 і Куровицької сільської ради та
часткове задоволення зустрічного
возову ОСОБА_5

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судами при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити,
рішення Перемишлянського районного
суду від 11 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 26 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова