Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/1201/14Головуючий у 1-й
інстанції Калугіна І.О. Суддя-доповідач
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Стрелець
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 18 грудня 2013 року про
відмову у відкритті провадження у
справі за заявою ОСОБА_2 до Відділу
державної виконавчої служби
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції про встановлення
факту бездіяльності виконавця, -
ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою в
порядку ст. ст. 256-259 ЦПК України до
Мелітопольської державної виконавчої
служби, в якій просила встановити факт
бездіяльності державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції Носова Д.С.
Ухвалою Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 18 грудня 2013 року відмовлено
у відкритті провадження у цивільній
справі за зазначеною заявою ОСОБА_2
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою
суду, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу,
в якій просила скасувати зазначену
ухвалу суду першої інстанції і
передати питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.
Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок
встановлений для його вирішення.
Встановлено що, відмовляючи у
відкритті провадження у цивільній
справі за заявою ОСОБА_2, суд першої
інстанції керувався ст. ст. 1,15 ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення», ст.ст. 15, 122, 234, 256 ЦПК України
та виходив із того, що ОСОБА_2 подала
заяву, із змісту якої виявлено, що
встановлення факту бездіяльності
виконавця пов'язане із вирішенням
скарги на бездіяльність державного
виконавця в порядку ст. 383 ЦПК України.
Проте, з таким висновком суду першої
інстанції погодитись не можна.
Оскільки, встановлено, що ОСОБА_2, як
позивач, звернулась до суду із заявою в
порядку ст.ст. 256-259 ЦПК України (окреме
провадження) до Мелітопольської
державної виконавчої служби (ВДВС), як
відповідача, в якій просила встановити
факт бездіяльності державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Мелітопольського
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_2 в силу вимог ст. 3 ч.1 ЦПК України
має право і звернулась до суду із
вищезазначеною заявою.
Однак, відповідно до вимог ст. 4 ЦПК
України здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб у спосіб, визначений
При цьому, на виконання вимог ч. 4 ст. 10
ЦПК України суд має сприяти всебічному
і повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснювати особам, які беруть участь
у справі, їх права та обов'язки,
попереджувати про наслідки вчинення
або невчинення процесуальних дій і
сприяти здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.
В силу вимог ч. 1 ст. 122 ЦПК України суддя
відкриває провадження у цивільній
справі не інакше як на підставі заяви,
поданої і оформленої в порядку,
встановленому цим Кодексом.
Тому, суд першої інстанції, встановивши
що вищезазначена заява ОСОБА_2 за своєю
формою та змістом містить одночасно
ознаки позовної заяви, заяви в порядку
окремого провадження та скарги щодо
встановлення факту бездіяльності
державного виконавця у порядку
здійснення судового контролю за
виконанням рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 22.12.2006 року у справі за
позовом ОСБББ «Чайка» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСББ
«Чайка» про зобов'язання зробити
ремонт лоджії та відшкодування
моральної шкоди, мав застосувати до неї
положення ст. 121 ЦПК України, залишивши
останню без руху та надавши ОСОБА_2
можливість у встановлений судом строк
визначитись із предметом заяви, видом
цивільного провадження, в якому вона
звертається до суду, та усунути
відповідні недоліки змісту та форми
останньої відповідно до обраного нею
Оскільки, в силу вимог ч. 2 ст. 11 ЦПК
України саме ОСОБА_2 належить виключне
право щодо визначення предмета спору
на власний розсуд.
Замість цього, суд першої інстанції
передчасно постановив ухвалу, яка, є
предметом апеляційного оскарження у
цій справі.
При цьому, при постановленні цієї
ухвали суд першої інстанції також
допустив порушення процесуальних норм
права, а саме: у порушення вимог ст. 210
ЦПК України не зазначив: у резолютивній
її частині - у відкритті якого саме
провадження у цивільній справі він
відмовляє (позовного, окремого чи у
порядку здійснення судового контролю
за виконанням судових рішень), а у
мотивувальній її частині - конкретні
пункт та частину ст. 122 або ст. 256 ЦПК
України, як закону, яким він керувався,
постановляючи ухвалу про відмову у
відкритті провадження у цивільній
справі за вищезазначеною заявою ОСОБА_2
Оскільки, Цивільний процесуальний
кодекс України містить виключний
перелік підстав, при наявності яких суд
може відмовити у відкритті провадження
у цивільній справі.
Згідно із ст. 15 ч. 3 ЦПК України суди
розглядають цивільні справи в порядку
позовного, наказного та окремого
Крім того, суди у порядку цивільного
судочинства здійснюють судовий
контроль за виконанням судових рішень
(розділ VІІ ЦПК України ст. ст. 383-389), якій
відповідно до положень п. 13 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах» № 6 від 07.02.2014 року також
потребує вирішення питання про
відкриття провадження у справі.
Так, ч. 2 ст. 122 ЦПК України містить 5
(п'ять) підстав для відмови суддею у
відкритті провадження у справі, у тому
числі, якщо заява не підлягає розгляду
в судах у порядку цивільного
А відповідно до ст. 256 ч. 4 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо з заяви про
встановлення факту, що має юридичне
значення, вбачається спір про право.
У разі подання скарги в порядку
цивільного судочинства суддя також має
відмовити у відкритті провадження за
скаргою на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК
України (п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» № 6 від
При вищевикладених обставинах,
зазначене судове рішення (ухвала) суду
першої інстанції не відповідає вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості. Допущені судом
порушення норм процесуального права
щодо порядку вирішення питання
призвели до постановлення судом
ухвали, яка в силу ст. 312 ЦПК України
підлягає скасуванню, а питання -
передачі на новий розгляд до суду
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія
суддів
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 18 грудня 2013 року про
відмову у відкритті провадження у
справі за заявою ОСОБА_2 до Відділу
державної виконавчої служби
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції про встановлення
факту бездіяльності виконавця
Передати питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.
Ухвала оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Стрелець Л.Г.Гончар М.С.