Справа № 2-101/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"15" квітня 2014 р. м.
Апостолове

Апостолівський районний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Марченко Н.В.,

при секретарі - Ровній Н.А.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

представника позивача -
адвоката ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача -
адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Апостолове цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5 про стягнення витрат, понесених
на будівництво та обладнання
магазинів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 20.07.2010 року до
Апостолівського районного суду та
просив суд стягнути витрати, понесені
на будівництво та обладнання магазинів
«ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, та магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_2» в АДРЕСА_2. (а.с. 4-6). Позов
обґрунтовано тим, що він перебував у
шлюбі з гр.. ОСОБА_6, яка трагічно
загинула ІНФОРМАЦІЯ_3 року, рішенням
Апостолівського районного суду від
11.05.2006 року був проведений розподіл
спадкового майна між ним та іншими
спадкоємцями померлої - її батьками
ОСОБА_7, ОСОБА_8, її дітьми - ОСОБА_3,
ОСОБА_5, при цьому магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, та магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_2» в АДРЕСА_2 поділені не
були. Згідно вказаного рішення йому
роз'яснено право на звернення до суду з
позовом про стягнення витрат понесених
ним на будівництво магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований в
АДРЕСА_1 та магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», що
розташований в АДРЕСА_2. Рішенням
Апостолівського районного суду
Дніпропетровської області від 15.11.12
року за ним визнано право власності на
1/5 частину магазину, розташованого
АДРЕСА_2 в порядку спадкування за
законом, тому заявою його представника
від 12.11.2013 року (т.2, а.с.49-53) зменшив
позовні вимоги і просив стягнути з
відповідачів солідарно на його користь
витрати, понесені на будівництво та
обладнання магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» по
АДРЕСА_1. За час подружнього проживання
з загиблою ОСОБА_6 ним побудовано
вказаний магазин, понесені витрати на
суму 110849,19 грн. Власником магазину
визнано ОСОБА_7, про що він не знав коли
здійснював будівництво. Він направляв
їй претензію, однак вона відмовилась
її задовольняти. Відповідачі є
спадкоємцями ОСОБА_7, тому просив
стягнути з них вказану суму.

Письмових заперечень проти позову
подано не було.

У судовому засіданні Позивач позов
підтримав, просив задовольнити у
повному обсязі, та пояснив, що він
перебував у шлюбі з гр.. ОСОБА_6, яка
трагічно загинула ІНФОРМАЦІЯ_3 року,
рішенням Апостолівського районного
суду від 11.05.2006 року був проведений
розподіл спадкового майна між ним та
іншими спадкоємцями померлої - її
батьками ОСОБА_7, ОСОБА_8, її дітьми -
ОСОБА_3, ОСОБА_5, при цьому магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, та магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_2» в АДРЕСА_2 поділені не
були. Згідно вказаного рішення йому
роз'яснено право на звернення до суду з
позовом про стягнення витрат понесених
ним на будівництво магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований в
АДРЕСА_1. За час подружнього проживання
з загиблою ОСОБА_6 ним побудовано
вказаний магазин, понесені витрати на
суму 110849,19 грн. Це кошти були його
особисті, оскільки він продав свою
квартиру та отримані гроші вкладав у
будівництво, він був підприємцем мав
дохід, дружина отримувала дохід від
підприємницької діяльності, оскільки
вони були в шлюбі то ці гроші були
сумісними. На даний час вартість
будівельних матеріалів значно зросла,
тому вважає, що на його користь
підлягає стягненню вся сума. Власником
магазину визнано ОСОБА_7, про що він не
знав коли здійснював будівництво. Він
направляв їй претензію, однак вона
відмовилась її задовольняти.
Відповідачі є спадкоємцями ОСОБА_7,
тому просив стягнути з них вказану
суму.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_2 позов
підтримав, просив повністю
задовольнити з підстав, вказаних у
позовній заяві.

У судовому засіданні відповідач
ОСОБА_3, який одночасно є представником
відповідачки ОСОБА_5 на підставі
довіреності (т.2, а.с.66), позов не визнав,
просив відмовити, оскільки власником
магазину була його бабуся, ОСОБА_7 яка
на даний час померла. На час
будівництва магазинів він та його
сестра ОСОБА_5 (відповідачка по справі)
були неповнолітніми, які кошти
витрачались він не знає, але
будівництво вела його мама так як у неї
була будівельна освіта, вона була
підприємцем.

У судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4
проти позову заперечувала, пояснивши,
що позовні вимоги не підтверджені
належними доказами, крім того,
власником магазину по АДРЕСА_1 була
ОСОБА_7, відповідачі по справі є її
спадкоємцями, до спадкоємців з позовом
можуть звертатись лише кредитори,
позивач же не був кредитором ОСОБА_7
Просила в позові відмовити.

Суд, вислухавши сторони, їх
представників, дослідивши матеріали
цивільної справи, докази, надані
сторонами, матеріали спадкових справ,
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_6, з якою
позивач перебував у шлюбі з 26.11.1999 року
(а.с. 7-9).

Її спадкоємцями були позивач, її батьки
- ОСОБА_7, ОСОБА_8, та її діти - ОСОБА_3,
ОСОБА_5.

Між спадкоємцями виник спір щодо
обсягу та розподілу спадкового майна і
цей спір вирішено рішенням
Апостолівського районного суду
Дніпропетровської області від 11.05.06
року. Рішення не оскаржувалось і
набрало законної сили і згідно ст.. 61 ч. 3
ЦПК України має для суду преюдиційне
значення.

Під час вирішення справи позивач
ОСОБА_1 пред'являв вимогу про визнання,
у тому числі, магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1»
по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю
подружжя з тих підстав, що його
будівництво здійснювалось у період
шлюбу з ОСОБА_6 за їх спільні сумісні
кошти.

Рішенням Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від
11.05.2006 року, яке набрало законної сили,
позови спадкоємців були задоволені
частково: визначено майно, що є
спільною сумісною власністю подружжя;
поділено спадкове майно між
спадкоємцями; в частині позову ОСОБА_1
до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_7 в
інтересах малолітньої ОСОБА_5 про
включення до поділу як спадкового
майна магазину «Круїзз», розташованого
АДРЕСА_1 - відмовлено. Відмова в
задоволенні позову в цій частині,
мотивована тим, що згідно свідоцтва про
право особистої власності від 26.10.96
року власником спірного магазину є
ОСОБА_7, спадщина на магазин та земельну
ділянку не відкрита (а.с.10-16, т.1).
Додатковим рішенням Апостолівського
районного суду Дніпропетровської
області від 28.12.06 року позивачу
роз'яснено його право звернення до суду
з позовом до власника магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою АДРЕСА_1 про
відшкодування витрат на будівництво та
обладнання (т.1, а.с.17-19).

Власником магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки,
на якій він розташований, на час
винесення зазначених судових рішень
була ОСОБА_7, що підтверджується:

- договором купівлі-продажу земельної
ділянки від 28.03.2002 року, згідно якого
ОСОБА_7 купила земельну ділянку в
АДРЕСА_1 , надану для здійснення
торгівельної діяльності і
обслуговування магазину,

- свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно серія САА № 173891 від
27.04.2007 року, видано Апостолівською
районною державною адміністрацією на
підставі розпорядження Апостолівської
райдержадміністрації взамін
свідоцтва про право власності від
26.10.1998 року згідно рішення виконкому
Апостолівської міської ради № 178 від
24.06..1998 року.

Під час перебування у шлюбі з гр..
ОСОБА_6, яка була донькою ОСОБА_7,
позивачем ОСОБА_1 вкладено спільні
сумісні кошти в будівництво магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою АДРЕСА_1, що
підтверджується його поясненнями а
також:

- письмовими доказами - розписками
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_28,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20,ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, кожен
з яких підтвердив проведення
будівельних робіт та придбання
будівельних матеріалів у період з 26.11.99
року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року у будівлі
магазину по АДРЕСА_1 та отримання
грошей за ці роботи безпосередньо від
позивача ОСОБА_1,

- схематичним планом БТІ, згідно якого
станом на 19.10.1995 року площа будівлі
магазину складала 72 м2, а згідно
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 27.04.2007 року площа
будівлі складає 323,0 м2.

Відповідачами не надано доказів на
спростування того, що позивачем ОСОБА_1
вкладено спільні сумісні кошти в
будівництво магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою АДРЕСА_1. Позивачем ОСОБА_1 не
надано доказів, що ним вкладено
особисті кошти в будівництво магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1». Згідно ст. 22 КпШС
України, який діяв на час виникнення
спірних правовідносин, майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю.

Тому суд вважає встановленим факт, що
позивачем ОСОБА_1 вкладено спільні
сумісні з ОСОБА_6 кошти в будівництво
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою
АДРЕСА_1, власником якого була ОСОБА_7

Щодо розміру вкладених позивачем
ОСОБА_1 коштів в будівництво магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою АДРЕСА_1,
власником якого була ОСОБА_7, суд
виходить з того, що згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК
України обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

У зв'язку з чим суд вважає неналежними
та недостатніми доказами на
підтвердження розміру витрачених
коштів розписки свідків ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_28, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20,ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, їх пояснення в
судових засіданнях в частині розміру
отриманих сум від позивача.

Суд приймає як належні докази розміру
витрачених ОСОБА_1 спільних сумісних з
ОСОБА_6 коштів на будівництво магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою АДРЕСА_1,
наступні докази:

- рахунок № МІR-000056 від 28.01.04 року, якою
підтверджено, що позивачем придбано
кахельну плитку та сплачено за це 12617,59
грн.,

- заяву -пропозицію № 30014 від 15.08.03 року,
якою підтверджено, що було замовлено та
виготовлено 28.08.03 року вікна на що
позивачем сплачено 4587 грн.,

- заяву -пропозицію № 110028 від 15.08.03 року,
якою підтверджено, що було замовлено та
виготовлено 28.08.03 року вікна на що
позивачем сплачено 4150 грн.,

- накладну № 312 від 12.09.03 року, якою
підтверджено, що позивач ОСОБА_1
придбав у ППСтеповий сантехніку, за що
сплачено 425,60 грн.

- накладну № 78 від 17.07.02 року, якою
підтверджено, що позивач ОСОБА_1
придбав у ПП «КАНАЛ» шифер , за що
сплачено 2808 грн.,

- накладну № 79 від 17.07.02 року, якою
підтверджено, що позивач ОСОБА_1
придбав у ПП «КАНАЛ» цвяхи , за що
сплачено 45,00 грн.,

- накладну № 22 від 25.05.02 року, якою
підтверджено, що позивач ОСОБА_1
придбав у ПП «КАНАЛ» будівельні
матеріали , за що сплачено 5374,00 грн..

Устаткування для роботи в прибудові
магазину на суму 6000 грн. та конвектори
світильники на суму 3200 грн. було
придбано позивачем особисто після
загибелі дружини, ці речі є
самостійними речами, не є частиною
будівлі магазину по АДРЕСА_1, а тому
позивачу слід звернутись до суду з
позовом про витребування вказаних
речей.

Таким чином, суд вважає встановленим
факт, що позивачем ОСОБА_1 вкладено
спільні сумісні з ОСОБА_6 кошти в
розмірі 20006 грн. 59 коп. (виходячи з
розрахунку:
12617,59+4587,00+4150,00+425,60+2808,00+45,00+5374,00=20006,59) в
будівництво магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою АДРЕСА_1, власником якого була
ОСОБА_7

Відповідно до ст.12 Закону України
"Про власність", який діяв на час
виникнення спірних правовідносин, у
приватній власності громадян можуть
знаходитись жилі будинки, збудовані
на відведеній у встановленому
порядку земельній ділянці або придбані
на законних підставах. Згідно зі ст.17
ЗК України і ст.14 Закону України "Про
власність" земельна ділянка для
будівництва жилого будинку і
господарських будівель надається
громадянину у приватну власність,
участь інших осіб у будівництві
не створює для них права приватної
власності на жилий будинок, крім
випадків, коли це передбачено законом.
Інші особи, які приймали участь у
будівництві жилого будинку (його
купівлі) не на підставі угоди про
створення спільної власності, яка
відповідає законодавству, вправі
вимагати не визнання права власності
на будинок, а відшкодування своїх
затрат на будівництво (купівлю
будинку), якщо допомогу забудовнику
(покупцю) вони надавали не безоплатно.

Суд погоджується з поясненнями
позивача про те, що він не знав про
належність будинку магазину ОСОБА_7,
оскільки доказів на спростування цієї
обставини суду не надано, у той же час
позивачем не надано доказів, що його
дружина ОСОБА_6 надавала допомогу
ОСОБА_7, яка була її матірю не
безоплатно.

Таким чином, з моменту загибелі дружини
та моменту, коли він дізнався, що
власником будівлі магазину була
ОСОБА_7, позивач ОСОБА_1 набув право
вимагати від ОСОБА_7 ? частину спільних
сумісних з ОСОБА_6 коштів, вкладених в
будівництво магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою АДРЕСА_1, власником якого була
ОСОБА_7 у розмірі 10003,30 грн., виходячи з
розрахунку:

20006 грн. 59 коп.:2=10003,30 грн..

Однак, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року,
що підтверджується свідоцтвом про
смерть (а.с.64, т.2). Її чоловіком був
ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с. 63, т.2).

Позивач ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_7
звертався 28.04.07 року, рішення суду по
даному спору не приймалось..

17.05.08 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
державної нотаріальної контори з
вимогою його як кредитора у зв'язку зі
смертю його боржника ОСОБА_7
проінформувати спадкоємців про її борг
перед ним, роз'яснення обов'язку щодо
погашення цього боргу.

Державним нотаріусом листом № 822 від
17.05.08 року повідомлено ОСОБА_8, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 про зазначену вимогу кредитора.

Згідно ч. 2 ст.. 1281 ЦК України
кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги.

Згідно ст.. 1282 ЦК України спадкоємці
зобов'язані задовольнити вимоги
кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині. Вимоги
кредитора спадкоємці зобов'язані
задовольнити шляхом одноразового
платежу, якщо домовленістю між
спадкоємцями та кредитором інше не
встановлено. У разі відмови від
одноразового платежу суд за позовом
кредитора накладає стягнення на майно,
яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно ст.. 510 ЦК України боржник і
кредитор - це сторони у зобов'язанні.
Підставами виникнення зобов'язань
згідно ст.. 509 ч. 2, ст.. 11 ЦК України є
юридичні факти.

Участь позивача ОСОБА_1 у будівництві
будинку магазину непродовольчих
товарів по АДРЕСА_1 є юридичним фактом,
а тому між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_7,
як власником земельної ділянки та
власником будинку магазину виникли
зобов'язальні відносини.

19.04.2008 року державним нотаріусом
Апостолівського нотаріального округу
щодо майна ОСОБА_7 заведено спадкову
справу № 173/2008.

28.03.2011 року державним нотаріусом
Апостолівської державної нотаріальної
контори видано ОСОБА_5 свідоцтво про
право власності на спадщину за законом
на ? частку будинку магазину
продовольчих та промислових товарів у
АДРЕСА_1.

28.03.2011 року державним нотаріусом
Апостолівської державної нотаріальної
контори видано ОСОБА_3 свідоцтво про
право власності на спадщину за законом
на ? частку будинку магазину
продовольчих та промислових товарів у
АДРЕСА_1.

14.03.2012 року державним нотаріусом
Апостолівської державної нотаріальної
контори видано ОСОБА_5 свідоцтво про
право власності на спадщину за законом
на ? частку земельної ділянки для
роздрібної торгівлі та комерційних
послуг площею 0,0607 га розташовану
АДРЕСА_1

14.03.2012 року державним нотаріусом
Апостолівської державної нотаріальної
контори видано ОСОБА_3 свідоцтво про
право власності на спадщину за законом
на ? частку земельної ділянки для
роздрібної торгівлі та комерційних
послуг площею 0,0607 га розташовану
АДРЕСА_1

14.03.2012 року державним нотаріусом
Апостолівської державної нотаріальної
контори видано ОСОБА_5 свідоцтво про
право власності на спадщину за законом
на ? частку ? частини будинку магазину
продовольчих та промислових товарів у
АДРЕСА_1.

14.03.2012 року державним нотаріусом
Апостолівської державної нотаріальної
контори видано ОСОБА_3 свідоцтво про
право власності на спадщину за законом
на ? частку ? частини будинку магазину
продовольчих та промислових товарів у
АДРЕСА_1.

14.03.2012 року державним нотаріусом
Апостолівської державної нотаріальної
контори видано ОСОБА_5 свідоцтво про
право власності на спадщину за законом
на на ? частку ? частини земельної
ділянки для роздрібної торгівлі та
комерційних послуг площею 0,0607 га
розташовану АДРЕСА_1

14.03.2012 року державним нотаріусом
Апостолівської державної нотаріальної
контори видано ОСОБА_3 свідоцтво про
право власності на спадщину за законом
на ? частку ? частини земельної ділянки
для роздрібної торгівлі та комерційних
послуг площею 0,0607 га розташовану
АДРЕСА_1

Отже відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5 є
належними відповідачами, права
позивача ОСОБА_1 було порушено, а тому,
його вимоги на підставі ст.. 11, 509, 510, 1281,
1282, ЦК України, ст.. 17 ЗК України, ст.. 22
КпШС України, ст.. 12,14 ЗУ «Про власність»
підлягають частковому задоволенню..

Керуючись ст. ст. 10,11, 60, 209, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про
стягнення витрат, понесених на
будівництво та обладнання магазинів -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5 солідарно на
користь ОСОБА_1 10 003 гривні 30 копійок в
рахунок відшкодування витрат,
понесених на будівництво та обладнання
будинку, магазину АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_5 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:Н. В. Марченко