Справа № 728/520/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року Бахмацький
районний суд Чернігівської області у
складі:

головуючої
судді Лободи Н.В.

за участі
секретаря Кирути Л.І.

позивача
ОСОБА_1

представника
позивача ОСОБА_2

представника
відповідача Дзюби С.І., Тендерес Г.М.

третьої особи
ОСОБА_20

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Бахмачі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
мисливсько-рибальського підприємства
«Бахмацьке» Чернігівської обласної
організації Українського товариства
мисливців і рибалок, третя особа -
ОСОБА_20 про визнання наказу незаконним,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди,-

В С Т
А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Бахмацького
районного суду з позовом до
мисливсько-рибальського підприємства
«Бахмацьке» ЧОО УТМР, третя особа -
ОСОБА_20 про визнання наказу незаконним,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди, мотивуючи
свої вимоги тим, що згідно наказу
директора мисливсько-рибальського
підприємства «Бахмацьке» ЧОО УТМР №
5-ЛС від 28.02.2014 року до нього застосовано
дисциплінарне стягнення у вигляді
звільнення. Даний наказ було видано
керуючись ст.ст. 147, 148, 149 КзПП України,
на підставі пояснень єгеря ОСОБА_5 про
знаходження позивача 27.10.2013 року не на
робочому місці та з урахуванням
накладення на позивача
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани згідно наказу № 4-ОД від 23.09.2013
року. Вважає вищевказаний наказ № 5-ЛС
від 28.02.2014 року незаконним, оскільки, з
28.02.2014 року по 03.03.2014 року він перебував
на лікарняному, а звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
непрацездатності працівника не
допускається, вказує, що ст.ст. 147, 148, 149
КзПП України регулюють правила і
порядок застосування дисциплінарного
стягнення, а не визначають підстави
звільнення, окрім того, його було
звільнено за прогул, хоча в табелі
обліку робочого часу за 27.10.2013 року
зазначено повний робочий час за його
трудовим договором - 4 години, тому
просить суд визнати даний наказ
незаконним, поновити його на посаді
єгеря, оскільки, було порушено його
право на працю, гарантоване ст.43
Конституції України, а також, стягнути
середній заробіток за час вимушеного
прогулу та моральну шкоду, яку він
оцінює в 2000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої
позовні вимоги збільшив в частині
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди і просив стягнути з
громадянина ОСОБА_20 моральну шкоду в
розмірі 8000 грн. та матеріальну - в
розмірі 1015 грн., оскільки, в ході
судового розгляду даного спору з вини
ОСОБА_20 у позивача погіршився стан
здоров»я і він змушений був лікуватися,
що потребувало матеріальних витрат,
тому позивач просив задовольнити свої
позовні вимоги з підстав, вказаних в
позові, також, додатково суду пояснив,
що рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 27.02.2014 року
його було поновлено на посаді єгеря
мисливсько-рибальського підприємства
«Бахмацьке» ЧОО УТМР. Внаслідок
емоційного стресу після судових
засідань, 28.02.2014 року у нього підвищився
артеріальний тиск і він змушений був
амбулаторно пролікуватися з 28.02.2014 року
по 03.03.2014 року. Пояснив, що у другій
половині дня 28.02.2014 року він звернувся
до директора МРП «Бахмацьке» ЧОО УТМР
по питанню поновлення на посаді, проте
отримав копію наказу від 28.02.2014 року про
своє звільнення та трудову книжку з
записами про поновлення на роботі та
про звільнення. В наказі про звільнення
було зазначено, що згідно пояснень
єгеря ОСОБА_5 27.10.2013 року позивач
перебував на території обходу №1 в
урочищі «Голубе», тобто був відсутній
на своєму робочому місці, а, отже, мав
місце прогул. Запевнив, що 27.10.2013 року
приблизно з 07-00 год. до 08-00 год. він
дійсно був в обході №1, але у зв»язку з
припиненням полювання внаслідок
сильного дощу, повернувся на свій обхід
№11, де і знаходився з 09-00 год. до 13-00 год.,
що підтверджується даними табелю
обліку робочого часу за цей день.
Вважає дії відповідача незаконними і
просить визнати наказ про його
звільнення незаконним, поновити його
на посаді єгеря, стягнувши середній
заробіток за час вимушеного прогулу.
Окрім того, запевнив, що в результаті
таких неодноразових звільнень, які
зумовили неможливість активного
громадського та суспільного життя,
було порушено його нормальні життєві
зв»язки та стосунки з оточуючими
людьми, наслідки незаконних дій
відповідача в особі ОСОБА_20
відобразилися на його здоров»ї, а тому
просить стягнути з відповідача та
ОСОБА_20 заявлену в позові та заяві про
збільшення позовних вимог моральну
шкоду.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні, також, просив задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі
з вищевикладених підстав.

Представник відповідача Дзюба С.І.
позов не визнав в повному обсязі, подав
на нього письмові заперечення і в
судовому засіданні пояснив, що він є
директором мисливсько-рибальського
підприємства «Бахмацьке» ЧОО УТМР, в
якому позивач працював на посаді єгеря.
28.01.2014 року з пояснень єгеря ОСОБА_5 йому
стало відомо, що ОСОБА_1 27.10.2013 року був
відсутній на своєму робочому місці,
оскільки, перебував в урочищі «Голубе»,
а не на території закріпленого за ним
обходу №11. У зв»язку з тим, що на
позивача уже накладалося
дисциплінарне стягнення у виді догани
за неналежне виконання своїх посадових
обов»язків, то наказом № 5-ЛС від 28.02.2014
року ОСОБА_1 було звільнено. Фактично
трудові відносини з позивачем були
припинені за ініціативою роботодавця
внаслідок прогулу позивача без
поважних причин ( ч.4 ст.40 КЗпП України),
але з огляду на те, що дане звільнення
було застосовано до ОСОБА_1 як
дисциплінарне стягнення, то в трудовій
книжці позивача зазначено, що він
звільнений за ст.ст.147,148,149 КЗпП України.
Вищевказаний наказ було доведено до
відома ОСОБА_1, від дачі будь-яких
пояснень з приводу прогулу позивач
відмовився, про що складено
відповідний акт. Вважає, що наказ № 5-ЛС
від 28.02.2014 про накладення на ОСОБА_1
дисциплінарного стягнення є законний,
виданий із дотриманням норм діючого
законодавства, а тому просить суд
відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його
позовних вимог. Також, запевнив, що
моральна шкода, внаслідок накладення
дисциплінарного стягнення позивачеві
завдана не була, оскільки, стягнення
накладено правомірно, а листок
непрацездатності лікар ОСОБА_6 видала
ОСОБА_1 з порушенням чинного
законодавства без наявних на те
підстав, що було предметом розгляду
органів внутрішніх справ.
Профспілкової організації на
підприємстві немає, інтереси колективу
у відносинах з роботодавцем
представляє спеціально уповноважена
особа.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судових засіданнях 18.03.2014 року, 26.03.2014
року, 09.04.2014 року позовні вимоги
позивача, з урахуванням їх збільшення,
також, не визнала в повному обсязі з
підстав, викладених Дзюбою С.І., а тому
просить суд відмовити ОСОБА_1 в
задоволенні його позову в повному
обсязі.

Третя особа на стороні відповідача -
ОСОБА_20, також вважає позовні вимоги
ОСОБА_1 безпідставними, оскільки, його
звільнення відбулось у відповідності
до вимог чинного законодавства.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 суду пояснив, що 27.10.2013 року він
разом з іншими мисливцями, серед яких
був і ОСОБА_1, приблизно о 07-00 год.
перебував в обході №1, де проводився
інструктаж перед полюванням. Проте
полювання не відбулося, оскільки, пішов
сильний дощ. ОСОБА_1 був присутній на
території обходу №1 десь з 07-00 год.
приблизно до 08-00 год. чи 08-30 год., а потім
кудись відлучився. Зрозумівши, що
полювання не відбудеться, всі мисливці
вирішили поїхати поснідати в кафе
«Сейм» в м.Батурині. У зв»язку з
понесенням витрат на одержання
ліцензії та обставинами, що зумовили
відміну полювання, в даному кафе
мисливці написали скаргу, яку
підписував і позивач, оскільки, приїхав
до кафе «Сейм» десь в обідню пору -
приблизно з 12-00 год. по 13-00 год.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 суду пояснив, що 27.10.2013 року
близько 07-00 год. він разом з позивачем
приїхав на територію обходу №1, де
збиралася група мисливців для
проведення інструктажу перед
полюванням, проте, полювання не
розпочалося, оскільки пішов сильний
дощ. Десь в період між 07-00 год. до 07-30 год.
ОСОБА_1 повідомив його про те, що мусить
на деякий час від»їхати у справах і
більше він позивача в той день на
території обходу №1 не бачив. У зв»язку
з несприятливими погодніми умовами,
полювання в той день не відбулося і
мисливці вирішили поїхати в кафе
«Сейм» в м.Батурин. ОСОБА_1 приєднався
до них після обіду, приблизно біля 13-00
год.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 пояснив, що він працює єгерем в
МРП «Бахмацьке», 28.02.2014 року він зранку
разом з директором здійснювали об»їзд
угідь в районі с.Красне. Близько 12-00 год.
повернулися в приміщення підприємства,
де на ОСОБА_20 чекав ОСОБА_1 Директор
поновив ОСОБА_1 на роботі, провів
інструктаж, потім попрохав надати
пояснення з приводу відсутності
позивача на робочому місці 27.10.2013 року,
на що той відмовився. Десь біля 14-00 год.
було складено акт про відмову ОСОБА_1
від дачі пояснень і винесено наказ про
накладення на нього дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення. 28.02.2014
року ОСОБА_1 перебував у прекрасному
настрої, на здоров»я не скаржився, про
те, що знаходиться на лікарняному не
говорив.

Свідок ОСОБА_10, яка була допитана в
судовому засіданні, суду пояснила, що
вона працює головним бухгалтером МРП
«Бахмацьке». 28.02.2014 року вона о 09-00 год.
прийшла на роботу, згодом з»явився
ОСОБА_1 і запитав про директора, який на
той час перебував в угіддях. Позивач
неодноразово навідувався до неї і
запитував про ОСОБА_20, хотів вирішити
питання про своє поновлення на роботі,
принісши копію судового рішення та
трудову книжку. Десь о 12-00 год. з»явився
ОСОБА_20 і поновив ОСОБА_1 на роботі,
ознайомив його з наказом, правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
інструкціями та запитав у нього про
його відсутність на робочому місці
27.10.2013 року, на що ОСОБА_1 відмовився
надавати будь-які пояснення,
посилаючись на те, що це було давно і
він не пам»ятає. Директор склав
відповідний акт і наказ про звільнення
ОСОБА_1 Позивач не говорив про те, що він
перебуває на лікарняному.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_5 суду пояснив, що він працює
єгерем в МРП «Бахмацьке». 27.10.2013 року у
нього на обході проводилось полювання.
Серед мисливців був і ОСОБА_1 У зв»язку
з тим, що пішов дощ, полювання не
відбулося і мисливці десь о 09-00 год.
вирішили поїхати в кафе «Сейм», де
написали звернення до керівництва МРП
про повернення грошей за ліцензію чи
про перенесення полювання на інший
день і зателефонували йому з проханням
заїхати забрати дане звернення, що
свідок і зробив. ОСОБА_5 запевнив, що
зранку ОСОБА_1 був присутній серед
усього мисливського колективу під час
проведення інструктажу перед
полюванням, чи був він в кафе - сказати
не може, оскільки протягом дня ОСОБА_1
більше не бачив.Також пояснив, що на
початку 2014 року надавав пояснення
директору підприємства з приводу
відсутності ОСОБА_1 на робочому місці
27.10.2013 року.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_11 суду пояснив, що він є мисливцем
і 26.10.2013 року та 27.10.2013 року разом з
іншими мисливцями, серед яких був і
ОСОБА_1 приймав участь у полюванні.
Оскільки, 27.10.2013 року полювання не
відбулося через сильний дощ, то
колектив мисливців вирішив поїхати в
кафе «Сейм», де бахмачани написали
звернення до керівництва МРП
«Бахмацьке» з приводу повернення
грошей за ліцензію чи про перенесення
полювання на інший день. Позивач також
був в кафе десь з 09-00 год до 13-00 год., і
приймав участь в написанні звернення,
можливо кудись ненадовго відлучався.

Свідок ОСОБА_12, будучи допитаною в
судовому засіданні пояснила, що вона є
лікарем сімейної медицини і 28.02.2014 року
до неї звернувся невідомий чоловік з
проханням надати медичну допомогу
ОСОБА_1, котрий в цей час перебував в
себе вдома. Зареєструвавши даний
виклик у відповідному журналі, вона
виїхала до хворого на автомобілі
невідомого їй чоловіка, оскільки,
службовий автомобіль, на якому
здійснюються виїзди на виклики до
хворих, був зайнятий, а вказаний вище
чоловік запропонував відвезти її до
ОСОБА_1 для надання йому необхідної
медичної допомоги на власному авто.
Свідок стверджує, що як реєстрацію
виклику до ОСОБА_1 так і виїзд до даного
хворого здійснювала 28.02.2014 року до
обіду, тобто до 12:00 год. По приїзду на
виклик, оглянувши ОСОБА_1, встановивши
діагноз, відкрила йому лікарняний лист,
оскільки, той потребував медичної
допомоги, хоча від стаціонарного
лікування відмовився категорично.
Через три дні, коли стан хворого
стабілізувався вона закрила йому
лікарняний лист. Запевнила, що
лікарняний лист, виданий у відповідний
день, дає право працівнику не виходити
на роботу протягом всього цього дня.
Також, пояснила, що 28.02.2014 року вона була
цілий день на викликах, графік виїзду
на виклики до хворих щодня різний і
може змінюватись залежно від ситуації,
точно пам»ятає, що до ОСОБА_1 виїзджала
до 12:00 год., а у зв»язку з тим, що в той
день було багато роботи переплутала
виклик до ОСОБА_1 з іншим викликом і
працівникам міліції, в ході проведення
перевірки, говорила, що виїзд до ОСОБА_1
28.02.2014 року здійснювала о 15:00 год.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
пояснила, що вона є головним лікарем КЗ
«Бахмацький районний центр первинної
медико-санітраної допомоги» і в її
підпорядкуванні працює лікар ОСОБА_6
Десь у квітні ОСОБА_20 з»ясовував у
ОСОБА_6 обставини і причини виїзду до
хворого ОСОБА_1 28.02.2014 року і свідок, як
керівник лікувальної установи була
присутня при цьому. Також, свідок
запевнила, що листок непрацездатності
лікарем видано ОСОБА_1 з дотриманням
чинного законодавства, а той факт, що
ОСОБА_6 плуталась в часі, протягом якого
вона здійснювала виїзд до хворого
ОСОБА_1 ОСОБА_6 під час з»ясування цих
обставин за участі ОСОБА_20 пояснила
великою завантаженістю на роботі.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, свідків, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
слідуючого висновку.

Мисливсько-рибальське підприємство
«Бахмацьке» Чернігівської обласної
організації українського товариства
мисливців і рибалок є юридичною особою,
керівником якої є Дзюба С.І. На даному
підприємстві відсутня профспілкова
організація.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 27.02.2014 року
ОСОБА_1 було поновлено на посаді єгеря
МРП «Бахмацьке Чернігівської обласної
організації українського товариства
мисливців і рибалок.

Згідно копії листка непрацездатності
серії АГМ № 998043, повідомлення №105 від
12.03.2014 року КЗ «Бахмацький районний
центр первинної медико-санітарної
допомоги та копії медичної картки
амбулаторного хворого ОСОБА_1
вбачається, що позивач з 28.02.2014 року по
03.03.2014 року перебував на амбулаторному
лікуванні в Бахмацькій амбулаторії
ЗПСМ ( а.с.4)

Згідно з висновком № 354 матеріалів
попередньої перевірки Бахмацького
РВУМВС за заявою директора МРП
«Бахмацьке» Дзюби С.І. № 590 від 18.03.2014
року вбачається, що листок тимчасової
непрацездатності був відкритий ОСОБА_1
після його огляду лікарем, який приїхав
за викликом позивача 28.02.2014 року.

28.01.2014 року з пояснень єгеря ОСОБА_5
керівництву підприємства стало відомо,
що ОСОБА_1 27.10.2013 року не знаходився на
території свого обходу №11, тобто
здійснив прогул. З урахуванням
притягнення ОСОБА_1 на підставі наказу
№4-ОД від 23.09.2013 року до дисциплінарної
відповідальності у вигляді догани,
директором підприємства 28.02.2014 року
згідно наказу №5-ЛС до ОСОБА_1 було
застосовано дисциплінарне стягнення у
вигляді звільнення. З даним наказом
позивач був ознайомилений, про що
свідчить його підпис (а.с.3).

Згідно акта від 28.02.2014 року, який
складено в присутності ОСОБА_1, позивач
відмовився від дачі пояснень з приводу
його відсутності на робочому місці в
обході № 11 27 жовтня 2013 року з 09-00 год. до
13-00 год. ( а.с.26).

Згідно табелю обліку робочого часу за
жовтень 2013 року вбачається, що ОСОБА_1
27.10.2013 року відпрацьовано 4 години.

Згідно табелю обліку робочого часу за
лютий 2014 року вбачається, що 28.02.2014 року
ОСОБА_1 відпрацьовано 4 години.

Як вбачається з копії трудової книжки
серії НОМЕР_1 28.02.2014 року ОСОБА_1 на
підставі наказу №5-ЛС від 20.02.2014 року
було звільнено з посади єгеря за
ст.147,148, 149 КЗпП України.

За приписами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін; сторони
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості; кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень; суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін; докази
подаються сторонами; доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Право громадян на працю забезпечується
державою, а трудовий договір може бути
розірваний лише з підстав і в порядку,
передбаченому трудовим законодавством
(ст. ст. 2, 36, 40, 41 КЗпП України).

Відповідно п.4 ч.1 та ч.4 ст.40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках прогулу (в тому
числі відсутності на роботі більше
трьох годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Не допускається звільнення працівника
з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності (крім
звільнення за пунктом 5 цієї статті), а
також у період перебування працівника
у відпустці.

Згідно п.17 Постанови Пленуму ВСУ N 9 від
06.11.92 «Про практику розгляду судами
трудових спорів», правила про
недопустимість звільнення працівника
в період тимчасової непрацездатності,
а також у період перебування у
відпустці (ч.3 ст.40 КЗпП) стосуються як
передбачених статтями 40, 41(1) КЗпП, так
й інших випадків, коли розірвання
трудового договору відповідно до
чинного законодавства провадиться з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу. При цьому
маються на увазі щорічні, а також
інші відпустки, що надаються
працівникам як із збереженням, так і
без збереження заробітку. Розірвання
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого ним
органу не може бути визнано
обгрунтованим, якщо в день звільнення
працівнику видано лікарняний листок
(довідку в установлених законом
випадках) про його тимчасову
непрацездатність.

Судом встановлено, що листок
непрацездатності було видано ОСОБА_1
28.02.2014 року в день його звільнення з
роботи.

Відповідно до ст.9 Конвенції МОП № 158
про припинення трудових відносин з
ініціативи роботодавця 1982 року, яка
ратифікована Верховною Радою 04.02.1994
року тягар доведення наявності
законної підстави для звільнення, як це
визначено в ст. 4 цієї Конвенції, лежить
на роботодавцю.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених в
п.22 «Про практику розгляду судами
трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992
року, у справах про поновлення на
роботі осіб, звільнених за порушення
трудової дисципліни, судам необхідно
з'ясувати, в чому конкретно проявилось
порушення, що стало приводом до
звільнення, чи могло воно бути
підставою для розірвання трудового
договору за пунктами 3,4, 7, 8 ст.40, п.1 ч.1
ст.41 КЗпП України, чи додержані
власником або уповноваженим ним
органом передбачені ст. ст. 147(1), 148, 149
КЗпП України правила і порядок
застосування дисциплінарних стягнень,
зокрема, чи не закінчився встановлений
для цього строк, чи застосовувалося вже
за цей проступок дисциплінарне
стягнення, чи враховувались при
звільненні ступінь тяжкості вчиненого
проступку і заподіяна ним шкода,
обставини, за яких вчинено проступок, і
попередня робота працівника.

Відповідно до ст.147 КЗпП України за
порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
догана, звільнення.

Відповідно до ст.148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Згідно ст.149 КЗпП України до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. Метою отримання
власником або уповноваженим ним
органом письмових пояснень порушника
трудової дисципліни є з'ясування
обставин, за яких вчинено проступок для
врахування цього поруч з іншими
обставинами при обранні виду
стягнення.

В наказі про накладення
дисциплінарного стягнення (чи це наказ
про звільнення, чи про оголошення
працівникові догани) обов'язково має
бути зазначено, в чому полягає
порушення трудової дисципліни, тобто
має бути вказівка на фактичні
обставини, які послужили підставою для
застосування заходу дисциплінарного
стягнення.

Наказ про накладення дисциплінарного
стягнення повинен обов'язково містити
нормативне посилання, тобто
роботодавець повинен зазначити назву,
статтю, її частину, абзац, пункт,
підпункт нормативно правового акта чи
акта локального нормотворення, на
підставі якого працівник притягується
до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до п 2.26. Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої Наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України 29.07.93 N 58 записи про
причини звільнення у трудовій книжці
повинні провадитись у точній
відповідності з формулюванням
чинного законодавства із посиланням на
відповідну статтю, пункт закону.

Отже, виходячи з системного аналізу
вищенаведених норм вбачається, що
підстави розірвання трудового
договору за ініціативи власника або
уповноваженого ним органу визначені
положеннями ст.40 КЗпП України і
відповідна підстава звільнення
повинна бути обов»язково зазначена в
наказі про звільнення та у трудовій
книжці, а нормами ст.ст. 148-149 КЗпП
України регламентовано порядок та
строки накладення дисциплінарних
стягнень і самостійно вони не можуть
бути підставою для звільнення.

Судом встановлено, що відповідач при
застосуванні такого крайнього заходу,
як накладення дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення,
обмежився лише поясненнями єгеря
ОСОБА_5 та посиланням на притягнення
ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності у виді догани
відповідно до наказу №4-ОД від 23.09.2013
року, не врахував положення ч.3 ст.149
КЗпП України, згідно з яким при обранні
виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
врахувати ступінь тяжкості вчиненого
проступку і заподіяну ним шкоду,
обставини, за яких вчинено проступок, і
попередню роботу працівника, наклав
дисциплінарне стягнення в період
тимчасової непрацездатності позивача.
Окрім того, в наказі про накладення
дисциплінарного стягнення та в
трудовій книжці ОСОБА_1, відповідач,
керуючись нормами, які регламентують
порядок та строки накладення
дисциплінарних стягнень не вказав
підставу розірвання трудового
договору у відповідності до положень
ст.40 КЗпП України, а тому вищевказаний
наказ, а, отже і звільнення ОСОБА_1 є
незаконним.

Виходячи з викладеного позовні вимоги
ОСОБА_1 про визнання наказу № 5-ЛС від
28.02.2014 року незаконним та про
поновлення його на посаді єгеря
підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 367 Цивільного процесуального
кодексу України необхідно допустити
негайне виконання рішення суду в
частині поновлення ОСОБА_1 на посаді
єгеря мисливсько-рибальського
підприємства «Бахмацьке» ЧОО УТМР.

Також, відповідно до роз'яснень, які
містяться у п. 32 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
1992 року №9 «Про практику розгляду
судами трудових спорів», у випадках
стягнення на користь працівника
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу у зв'язку з незаконним
звільненням або переведенням,
відстороненням від роботи
невиконанням рішення про поновлення на
роботі, затримкою видачі трудової
книжки або розрахунку, він
визначається за загальними правилами
обчислення середнього заробітку,
виходячи із заробітку за останні два
календарні місяці роботи.

Вирішуючи питання про розмір
середнього заробітку, який має бути
стягнутий на користь позивача, суд
виходить з того, що відповідно пункту 2
Постанови Кабінету Міністрів України
від 08 лютого 1995 року №100 «Про
затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати» (далі -
Порядок) середньомісячна заробітна
плата обчислюється виходячи з виплат
за останні два календарні місяці
роботи, що передують події, з якою
пов'язана відповідна виплата.

Згідно з пунктом 8 цього Порядку,
нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного (годинного)
заробітку на число робочих днів/годин,
а у випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

Середньоденна заробітна плата
позивача становить 19 грн. 32 коп. З
огляду на вищевикладене з МРП
«Бахмацьке» ЧОО УТМР на користь ОСОБА_1
підлягає стягненню середній заробіток
за час вимушеного прогулу з 28.02.2014 року
по 29.04.2014 року, що становить 41 робочих
днів, в розмірі 792 грн. 12 коп. (19.32 х 41).

Вирішуючи питання про стягнення з
відповідача моральної шкоди, завданої
порушенням законних прав позивача, суд
виходить з того, що порядок її
відшкодування у сфері трудових
відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП
України, яка передбачає відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику у
разі, якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації життя.

Окрім того, в пункті 13 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" роз'яснено, що
відповідно до статті 237-1 КЗпП України
за наявності порушення прав працівника
у сфері трудових відносин (незаконне
звільнення або переведення, невиплати
належних йому грошових сум, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах тощо), яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) шкоди покладається на
власника або уповноважений ним орган
незалежно від форми власності, виду
діяльності чи галузевої належності.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивачеві, у зв'язку зі звільненням,
було завдано моральної школи, оскільки,
було порушено його нормальні життєві
зв»язки та стосунки з оточуючими
людьми, наслідки неодноразового
звільнення відобразилися на здоров»ї
позивача, що потребувало проведення
відповідного лікування. Однак, з
урахуванням ступеню та глибини
моральних страждань позивача,
характеру протиправних дій
роботодавця, керуючись принципом
розумності та доцільності, суд вважає,
що позов в цій частині підлягає
частковому задоволенню і в рахунок
відшкодування моральної шкоди з
відповідача на користь позивача
необхідно стягнути 1000 грн.

Що стосується заяви позивача про
збільшення позовних вимог, згідно якої
він просить суд стягнути з громадянина
ОСОБА_20 моральну шкоду в розмірі 8000 грн.
та матеріальну шкоду в розмірі 1015 грн.,
яка спричинена негативним відношенням
останнього до позивача, то суд вважає,
що дані вимоги задоволенню не
підлягають, оскільки, відповідачем за
даним позовом виступає
мисливсько-рибальське підприємство
«Бахмацьке» Чернігівської обласної
організації Українського товариства
мисливців і рибалок, а не громадянин
ОСОБА_20 і ОСОБА_1 подана заява про
збільшення позовних вимог до
неналежного відповідача за даним
позовом.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 5 Закону України «Про судовий
збір» позивачі звільняються від
сплати судового збору за подання
позовів про стягнення заробітної
плати, поновлення на роботі та за
іншими вимогами, що випливають із
трудових відносин.

Згідно з положенням частини третьої
статті 88 ЦПК України якщо позивача, на
користь якого ухвалено рішення,
звільнено від сплати судового збору,
він стягується з відповідача в дохід
держави пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

У зв'язку з тим, що позов підлягає
частковому задоволенню, з відповідача
на користь держави має бути стягнутий
судовий збір відповідно до підпункту 1
пункту 1 частини другої статті 4 Закону
України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись
Конвенцією Міжнародної організації
праці № 158 про припинення трудових
відносин з ініціативи роботодавця,
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", Постановою Кабінету Міністрів
України від 08 лютого 1995 року №100 «Про
затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати»,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992
року, ст.ст. 40, 147-149, 237-1 КЗпП України,
статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 294, 367 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до
мисливсько-рибальського підприємства
«Бахмацьке» Чернігівської обласної
організації Українського товариства
мисливців і рибалок, третя особа -
ОСОБА_20 про визнання наказу незаконним,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди -
задовольнити частково.

Визнати наказ директора
мисливсько-рибальського підприємства
«Бахмацьке» Чернігівської обласної
організації Українського товариства
мисливців і рибалок від 28.02.2014 року №
5-ЛС «Про дисциплінарне стягнення»
незаконним.

Поновити ОСОБА_1 на посаді єгеря
мисливсько-рибальського підприємства
«Бахмацьке» Чернігівської обласної
організації Українського товариства
мисливців і рибалок з 28 лютого 2014 року.

Стягнути з мисливсько-рибальського
підприємства «Бахмацьке»
Чернігівської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
розмірі 792 (сімсот дев»яносто дві) грн. 12
коп. без утримання податків,
обов'язкових зборів і платежів.

Стягнути з Мисливсько-рибальського
підприємства „Бахмацьке"
Чернігівської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок на користь ОСОБА_1 1000 (одну
тисячу) грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини вимог
відмовити.

Стягнути з Мисливсько-рибальського
підприємства „Бахмацьке"
Чернігівської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок на користь держави 243 (двісті
сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на
посаді єгеря мисливсько-рибальського
підприємства «Бахмацьке»
Чернігівської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок допустити до негайного
виконання.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області через Бахмацький районний суд
Чернігівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Бахмацького районного
суду

Чернігівської області
Н.В.Лобода