Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1890/14
Головуючий у 1 інстанції: Міщенко
Суддя-доповідач: Кочеткова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 р.
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Савченко О.В.,

при секретарі: Мосіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки і виселення,

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на ухвалу судді
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 19 лютого 2014
року,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
(далі - Банк) звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки і
виселення. Зазначав, що 4 липня 2007 року
сторони уклали кредитний договір, за
яким відповідач отримав кредит у
розмірі 19 200 доларів США зі сплатою 12%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення до 3 липня 2037 року. За
умовами договору погашення кредиту
здійснюється фіксованими платежами у
сумі 238, 36 доларів США з 3 по 9 число
щомісячно. В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 4
липня 2007 року сторони уклали договір
іпотеки, за яким відповідач передав в
іпотеку нерухоме майно - двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що
позичальник умови кредитного договору
не виконує, порушує графік погашення
заборгованості, загальний розмір якої
станом на 17 грудня 2013 року становить 62
889 доларів США, Банк просив в рахунок її
погашення звернути стягнення на
предмет іпотеки шляхом його продажу з
укладенням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем з
наданням Банку повноважень вчиняти від
імені відповідача будь-які дії,
пов'язанні з укладенням правочину, а
також виселити відповідача і членів
його сім'ї із вказаної квартири.

Ухвалою судді Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 19 лютого 2014 року позовну
заяву визнано неподаною та повернуто
позивачеві.

В апеляційній скарзі про скасування
судової ухвали і передачу питання на
новий розгляд до суду першої інстанції
Банк посилається на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Повертаючи заяву на підставі ст.121 ЦПК
України, суддя виходив з того, що
позивач в наданий строк не виконав
ухвалу від 5 лютого 2014 року і не усунув
недоліки позовної заяви, яка за формою
і змістом не відповідала вимогам ст.119
ЦПК України.

Проте зазначені висновки не
відповідають фактичним обставинам і
вимогам закону, а тому з ними не можна
погодитись.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
пункті 7 Постанови Пленуму Верховного
Суду України N 2 від 12.06.2009 р. "Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції", якщо заява не відповідає
вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено
судовий збір чи не оплачено витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, суддя відповідно до
вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу,
в якій повинні бути зазначені
конкретні підстави залишення заяви без
руху, в тому числі й розмір несплачених
судових витрат, і надає строк для
усунення недоліків, тривалість якого
визначається в кожному конкретному
випадку з урахуванням характеру
недоліків, реальної можливості
отримання копії ухвали, яка повинна
бути надіслана заявнику негайно, та їх
виправлення.

Подання доказів можливе на наступних
стадіях цивільного процесу, тому суд не
вправі через неподання доказів при
пред'явленні позову залишати заяву без
руху та повертати заявнику.

В якості недоліків позовної заяви, що
унеможливлюють відкриття провадження
у справі, в судовій ухвалі від 5 лютого
2014 року зазначені відсутність всіх
складових загального розміру вимог,
визначення цих вимог у іноземній
валюті, відсутність початкової ціни
предмету іпотеки.

Проте, в тексті позовної заяви
містяться точні дані як щодо усіх
складових боргу (сторінка 2, абзац 4
позовної заяви), так і щодо початкової
ціни реалізації предмету іпотеки
(сторінка 2, абзац 7 позовної заяви).
Визначення позивачем суми
заборгованості в іноземній валюті не
суперечить вимогам частини третьої
статті 533 ЦК України, оскільки, як
вбачається із кредитного договору і
доданих до позовної заяви письмових
доказів, Банк має відповідну ліцензію
на валютні операції і кредит надавався
відповідачеві саме в іноземній валюті.

Зважаючи на те, що за формою і змістом
позовна заява Банку відповідає вимогам
ст.119 ЦПК України, суддею вишукані
формальні перешкоди для відкриття
провадження у справі і розгляду справи
по суті, оскаржувана ухвала на підставі
ст.312 п.3 ЦПК України підлягає
скасуванню з передачею питання на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.307, 312 п.3 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу судді Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 19 лютого 2014 року по цій
справі скасувати з передачею питання
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно,
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: