Справа № 2-49/11 Головуючий у 1 інстанції:
Ференс-Піжук О.Р. Провадження №
22-ц/773/871/14 Категорія: 48 Доповідач:
Лівандовської-Кочура Т.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді -
Лівандовської-Кочури Т.В.,

суддів - Веремчук Л.М., Овсієнка
А.А.

при секретарі - Семенюк О.А.

з участю:

представника боржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за поданням
головного державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Нововолинського міського управління
юстиції (далі по тексту ДВС НМУЮ) Юдіної
В.Ю. про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України у
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів, за
апеляційною скаргою боржника ОСОБА_3 на
ухвалу Нововолинського міського суду
Волинської області від 24 січня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

24 січня 2014 року ухвалою
Нововолинського міського суду
Волинської області подання головного
державного виконавця ДВС НМУЮ Юдіної
В.Ю. задоволено.

Тимчасово обмежено громадянку України
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за
адресою: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі
України до моменту фактичного
виконання рішення Нововолинського
міського суду від 21.01.2011 року до
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3
частини її щомісячного заробітку, але
не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 08 листопада 2010 року до суду
до досягнення найстаршою дитиною
повноліття.

Не погоджуючись із ухвалою суду
представник боржника ОСОБА_3 - ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій вважає
її незаконною та необґрунтованою,
просить скасувати з постановленням
нової ухвали, якою у задоволенні
подання відмовити.

Заслухавши пояснення представника
боржника, перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких мотивів.

Згідно довідки № 962 від 17.12.2013 року,
виданої ВДВС НМУЮ заборгованість по
аліментах ОСОБА_3 станом на 01.12.2013 року
становить 26490грн. 88 коп. (а.с. 120).

Примусове виконання рішень судів в
Україні покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку, визначені у
Законі України «Про виконавче
провадження» (далі по тексту Закон) від
21 квітня 1999 р. № 606-ХIV.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 вказаного
Закону державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявності факту невиконання
зобов'язань, а при ухиленні боржника
від їх виконання. Право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

Поряд з цим, про злісне ухилення
боржника від виконання покладених на
нього рішенням обов'язків у
виконавчому провадженні може свідчити
невиконання ним своїх обов'язків,
передбачених ч. 6 ст. 12 Закону зокрема,
утримання від вчинення дій, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення; не надання у строк,
встановлений державним виконавцем
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах; своєчасна явка
за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Вирішення питання судом про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України врегульовано статтею 377-1 ЦПК
України.

Так, відповідно до частини першої
статті 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

З метою всебічного і повного з'ясування
всіх обставин справи, встановлення
дійсних прав та обов'язків учасників
спірних правовідносин, суду належить
з'ясувати чи дійсно боржник свідомо
ухиляється від виконання зобов'язання
в повному обсязі або частково.

Державним виконавцем констатовано
лише факт наявності у боржника ОСОБА_3
заборгованості по сплаті аліментів,
проте будь-яких належних та допустимих
доказів, які б свідчили про злісне
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
зобов'язань, а саме: не надання у строк,
встановлений державним виконавцем,
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах; неявка за
викликом державного виконавця;
неповідомлення державного виконавця
про майно, що перебуває в заставі або в
інших осіб, а також про кошти та майно,
належні боржникові від інших осіб тощо,
державним виконавцем суду не надано, а
тому правові підстави для задоволення
подання про тимчасове обмеження ОСОБА_3
у праві виїзду за межі України у
розглядуваному випадку відсутні.

Окрім того, на момент розгляду справи в
суді апеляційної інстанції
встановлено, що нарахований станом на
01.04.2014 року борг по несплачених
аліментах в розмірі 30207 грн. 88 коп.
боржником ОСОБА_3 погашено в повному
обсязі.

З огляду на це, колегія суддів дійшла
висновку, що подання державного
виконавця є необґрунтованим, а
висновок суду першої інстанції про
застосування до ОСОБА_3, як до боржника,
такого заходу впливу як тимчасове
обмеження її у праві виїзду за межі
України, є передчасним.

Ухвала суду першої інстанції є
незаконною і підлягає скасуванню, а в
задоволенні подання належить
відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_3
задовольнити.

Ухвалу Нововолинського міського суду
Волинської області від 24 січня 2014 року
у даній справі скасувати.

В задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Нововолинського міського управління
юстиції Юдіної В.Ю. про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_3 у праві
виїзду за межі України відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді