Ухвала

іменем україни

23 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик
С.П.суддів:Дем'яносова М.В.,Касьяна О.П.,
Кафідової О.В.,Коротуна В.М.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю Фінансова
компанія "Приватні інвестиції" до
ОСОБА_6, третя особа - відкрите
акціонерне товариство "Берестовський
спецкар'єр" про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю Фінансова
компанія "Приватні інвестиції" на
рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 25 січня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 12 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Позивач товариство з обмеженою
відповідальністю Фінансова компанія
"Приватні інвестиції" (далі - ТОВ ФК
"Приватні інвестиції") звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ ФК
"Приватні інвестиції" вказувало на те,
що відповідно до умов договору
факторингу від 29 грудня 2011 року, ПАТ
Кредобанк" відступив товариству своє
право вимоги до відповідача ОСОБА_6 за
укладеними 27 березня 2008 року між банком
та відповідачем договорами кредиту та
іпотеки.

Оскільки відповідач взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконує, ТОВ ФК
"Приватні інвестиції" просило позов
задовольнити.

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 25 січня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 12 грудня 2013
року, в задоволенні позовних вимог ТОВ
ФК "Приватні інвестиції" відмовлено.

У касаційній скарзі заявник,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить вказані судові рішення
скасувати та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
на таких підставах.

Відповідно до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення
Сихівського районного суду м. Львова
від 25 січня 2013 року та ухвала
апеляційного суду Львівської області
від 12 грудня 2013 року не відповідають.

Відмовляючи ТОВ ФК "Приватні
інвестиції" у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що позивачем на здійснення
факторингових операцій не отримано
відповідної ліцензії, тоді як
зазначена фінансова послуга
передбачає пряме або опосередковане
залучення фінансових активів від
фізичних осіб, а тому відповідно до ст.
34 Закону України "Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг" підлягає
ліцензуванню.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можливо з огляду на
наступне.

Судами встановлено, що між ВАТ
"Кредобанк" та ОСОБА_6 27 березня 2008 року
був укладений кредитний договір № 100.

За умовами вказаного договору банк
надав ОСОБА_6 кредит в сумі 575000,00 грн, а
останній зобов'язався повернути
кредитні кошти до 26 березня 2023 року та
сплатити відсотки за користування
кредитом у розмірі 19 % річних.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ОСОБА_6 передав
банку в іпотеку адміністративне
приміщення в будинку АДРЕСА_1.

Додатковим договором від 02 червня 2008
року внесено зміни до кредитного
договору та визначено плату за
користування кредитом у розмірі 20 %
річних.

29 грудня 2011 року між ПАТ Кредобанк" та
ТОВ ФК "Приватні інвестиції" був
укладений договір факторингу, за
умовами якого банк відступив своє
право вимоги до відповідача ОСОБА_6

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством.

Згідно преамбули Закону України "Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності", цей закон
визначає види господарської
діяльності, що підлягають
ліцензуванню, порядок їх ліцензування,
встановлює державний контроль у сфері
ліцензування, відповідальність
суб'єктів господарювання га органів
ліцензування за порушення
законодавства у сфері ліцензування.
Згідно ст. 9 цього ж закону, відповідно
до спеціальних законів ліцензуванню
підлягає діяльність " із надання
фінансових послуг" (п. 3 ч. 1).

Спеціальним законом, яким врегульовано
діяльність із надання фінансових
послуг є Закон України "Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг". Відповідно до п. 1 ч.
1 ст.4 цього Закону, факторинг є
фінансовою послугою.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 цього Закону,
державне регулювання ринків
фінансових послуг здійснюється:

щодо ринку банківських послуг та
діяльності з переказу коштів -
Національним банком України; щодо
ринків цінних паперів та похідних
цінних паперів (деривативів) -
Національною комісією з цінних паперів
та фондового ринку;

щодо інших ринків фінансових послуг -
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг.

Згідно із п. 5 ст. 5 Закону України "Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг"
фінансові установи мають право
надавати послуги з факторингу з
урахуванням вимог Цивільного кодексу
України та цього Закону. Фінансова
установа, що надає послуги з
факторингу, може надавати послуги з
пов'язаного з цим ведення обліку
грошових вимог, надання поруки за
виконання боржником свого обов'язку за
грошовими вимогами постачальників
товарів (послуг) та пред'явлення до
сплати грошових вимог від імені
постачальників товарів (послуг) або від
свого імені, а також інші послуги,
спрямовані на одержання коштів від
боржника.

ТОВ ФК "Приватні Інвестиції"
зареєстроване як фінансова установа
Розпорядженням Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України №263 від 12 травня 2011 року за
реєстраційним номером 13102614, що
підтверджується Свідоцтвом про
реєстрацію фінансової установи ФК №282
виданим 12 травня 2011 року.

У Додатку до вказаного свище Свідоцтва
зазначено види фінансових послуг, які
має право здійснювати позивач без
отримання ліцензій та/або дозволів
відповідно до законодавства:

- факторинг;

- надання фінансових
кредитів за рахунок власних коштів;

- фінансовий лізинг;

- надання поручительств;

- надання гарантій;

- надання позик;

- залучення фінансових
активів юридичних осіб із
зобов'язанням щодо наступного їх
повернення.

Статтею 34 Закону України "Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг" визначено види
діяльності, на які Національна комісія,
що здійснює державне регулювання у
сфері ринків фінансових послуг, у межах
своєї компетенції видає ліцензії, а
саме:

1) страхової діяльності;

2) діяльності з надання послуг
накопичувального пенсійного
забезпечення;

3) надання фінансових кредитів за
рахунок залучених коштів;

4) діяльності з надання будь-яких
фінансових послуг, що передбачають
пряме або опосередковане залучення
фінансових активів від фізичних осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", активи - ресурси,
контрольовані підприємством у
результаті минулих подій, використання
яких, як очікується, приведе до
отримання економічних вигод у
майбутньому.

Придбавши у ПАТ "Кредобанк" право
грошової вимоги за кредитним договором
до боржника - ОСОБА_6, позивач придбав
фінансовий актив у юридичної особи.

Відповідно, законодавство України не
містить норми, внаслідок застосування
якої у фактора за договором факторингу
шляхом купівлі права грошової вимоги
від 29 листопада 2011 року - ТОВ ФК
"Приватні інвестиції", існував чи існує
обов'язок отримати ліцензію для
підтвердження свого права на
здійснення факторингових операцій.

Суди при, вирішенні спору, на зазначене
уваги не звернули та дійшли
помилкового висновку, що для
здійснення факторингових операцій
необхідна наявність відповідної
ліцензії.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

За таких обставин рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 25 січня 2013
року та ухвала апеляційного суду
Львівської області від 12 грудня 2013 року
підлягають скасуванню з передачею
справи на розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю Фінансова
компанія "Приватні інвестиції"
задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 25 січня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 12 грудня 2013 року скасувати.

Справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю Фінансова
компанія "Приватні інвестиції" до
ОСОБА_6, третя особа - відкрите
акціонерне товариство "Берестовський
спецкар'єр" про стягнення
заборгованості за кредитним договором
передати на новий розгляд до
Сихівського районного суду м. Львова.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик Судді:М.В.
Дем'яносов О.П. Касьян О.В. Кафідова В.М.
Коротун