УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О. суддів:
Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В., Мостової
Г.І.,Наумчука М.І.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до Державної
казначейської служби України,
Мелітопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Запорізької
області, Державної податкової служби у
Запорізькій області про відшкодування
моральної шкоди, завданої незаконними
діями органів, що здійснюють досудове
розслідування та прокуратури, за
касаційною скаргою ОСОБА_7, який діє в
інтересах Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області, на
рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 05 квітня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області
від 25 липня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2008 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що податковою
міліцією ДПІ в Запорізькій області 08
вересня 2005 року була порушена
кримінальна справа за фактом умисного
ухилення від сплати податків
посадовими особами Мелітопольського
орендного підприємства теплових мереж,
а 28 грудня 2005 року йому було пред'явлено
обвинувачення за ч. 3 ст. 212 КК України й
обрано запобіжний захід у вигляді
підписки про невиїзд, а також накладено
арешт на належне йому майно.

Позивач зазначав, що вироком
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 25 січня 2008
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 25 червня 2008 року, його було
виправдано через відсутність у його
діях складу злочину.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 28 квітня 2009 року позов
ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з
Державного казначейства України за
рахунок державного бюджету України 15
000,00 грн, на відшкодування моральної
шкоди та 1 000,00 грн на відшкодування
витрат на правову допомогу, а всього 16
000,00 грн.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 16 червня 2009
року зазначене рішення суду першої
інстанції змінено, а саме зменшено
розмір морального відшкодування до 12
655,00 грн.

Вказані рішення суду залишені без змін
ухвалою Верховного Суду України від 04
лютого 2010 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 17
вересня 2009 року скасовано
виправдувальний вирок
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 25 січня 2008
року.

Ухвалою Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 17 травня 2010 року за заявою
Мелітопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Запорізької
області про перегляд судового рішення
за нововиявленими обставинами
скасовано рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 28 квітня 2009 року про
часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_6

Постановою Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 23 грудня 2011 року
кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_6 у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України
закрито на підставі п. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 282
КПК України.

У лютому 2012 року ОСОБА_6 змінив позовні
вимоги й просив стягнути на свою
користь 500 тис. грн на відшкодування
моральної шкоди та 1 000,00 грн на
відшкодування витрат на правову
допомогу, посилаючись на те, що через
незаконні дії органів досудового
слідства та прокуратури понад шість
років перебував під слідством, що
завдало йому тяжких моральних
страждань.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 05 квітня 2012 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 25 липня 2013
року, позов ОСОБА_6 задоволено частково.
Стягнуто з Державного казначейства на
користь ОСОБА_6 шляхом списання з
розрахункового рахунку Державної
казначейської служби на відшкодування
моральної шкоди 79 023,00 грн з
відрахуванням вже сплаченої йому суми
у розмірі 12 655,00 грн.

Додатковим рішенням цього суду від 17
квітня 2012 року на користь ОСОБА_6
стягнуто 1 000,00 грн на відшкодування
витрат на правову допомогу.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що позивач незаконно перебував
під слідством у період з 28 грудня 2005
року (дата незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності як
обвинуваченого) по 04 січня 2012 року (дата
набрання законної сили постанови про
закриття кримінальної справи у зв'язку
з відмовою прокурора підтримувати
державне обвинувачення), у зв'язку із
чим позивачу було спричинено моральну
шкоду, яка підлягає відшкодуванню на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду» за
рахунок держави.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, яка діє в
інтересах Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області,
порушує питання про скасування
вищезазначених судових рішень з
ухваленням нового рішення, яким
відмовити ОСОБА_6 у задоволенні позову,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами попередніх інстанцій норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами встановлено, що 08 вересня 2005
року податковою міліцією ДПІ в
Запорізькій області відносно ОСОБА_6
було порушено кримінальну справу за
фактом умисного ухилення від сплати
податків посадовими особами
Мелітопольського орендного
підприємства теплових мереж.

28 грудня 2005 року ОСОБА_6 було
пред'явлено обвинувачення за ч. 3 ст. 212
КК України та обрано запобіжний захід у
вигляді підписки про невиїзд, а також
накладено арешт на належне йому майно.

Вироком Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 25 січня 2008 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 25 червня 2008
року ОСОБА_6 було виправдано через
відсутність у його діях складу злочину.

Постановою Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 23 грудня 2011 року
кримінальну справу відносно ОСОБА_6
закрито у зв'язку із відмовою прокурора
підтримувати державне обвинувачення
через відсутність у діях ОСОБА_6 складу
злочину за результатами досудового
слідства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» (далі - Закон)
підлягає відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові, зокрема, внаслідок
незаконного засудження, незаконного
притягнення як обвинуваченого,
незаконного взяття і тримання під
вартою, незаконного проведення в ході
розслідування чи судового розгляду
кримінальної справи обшуку, виїмки,
незаконного накладення арешту на
майно, незаконного відсторонення від
роботи (посади) та інших процесуальних
дій, що обмежують права громадян.

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону у випадках,
зазначених у частині першій цієї
статті, завдана шкода відшкодовується
в повному обсязі незалежно від вини
посадових осіб органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 2 Закону встановлено, що
право на відшкодування шкоди в
розмірах і в порядку, передбачених цим
Законом, виникає у випадку закриття
кримінальної справи за відсутністю
події злочину, відсутністю у діянні
складу злочину або недоведеністю
участі обвинуваченого у вчиненні
злочину.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону
розмір моральної шкоди визначається з
урахуванням обставин справи в межах,
встановлених цивільним
законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час
перебування під слідством чи судом
провадиться виходячи з розміру не
менше одного мінімального розміру
заробітної плати за кожен місяць
перебування під слідством чи судом.

Враховуючи вищенаведене, суди
попередніх інстанцій належним чином
визначились із характером спірних
правовідносин, вірно встановили
наявність моральної шкоди, заподіяної
позивачу внаслідок його незаконного
перебування під слідством та дійшли
законного та обґрунтованого висновку
про наявність підстав для задоволення
даного позову про відшкодування за
рахунок держави вищезазначеної шкоди.

Доводи касаційної скарги, матеріали
справи та зміст оскаржуваних судових
рішень не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, які передбачені
нормами ЦПК України як підстави для
скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє в
інтересах Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області,
відхилити.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 05 квітня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області
від 25 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова Г.І. Мостова М.І.
Наумчук