Справа № 4-с/489/20 /2014
У Х В А Л А

22 квітня 2014 року Ленінський
районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді
Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій
С.В.,

за участю заявника ОСОБА_1, державного
виконавця Бакай Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
скаргу ОСОБА_1 на дії та постанови
державних виконавців Корабельного
відділу ДВС Миколаївського міського
управління юстиції,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду зі скаргою, у якій просив суд
поновити йому строк на оскарження дій і
постанови державного виконавця,
визнати неправомірними дії державних
виконавців Корабельного відділу ДВС
Миколаївського міського управління
юстиції, які призвели до не зняття
арештів з майна при повернені
стягувачу виконавчих документів, та
зобов'язати Корабельний відділ ДВС
Миколаївського міського управління
юстиції зняти арешти з всього майна,
що належить йому, накладені
постановами державних виконавців
Корабельного відділу ДВС
Миколаївського міського управління
юстиції від 19 січня 2011 року та 28 липня
2011 року.

Посилався на те, що при виконанні
виконавчого листа № 2-1433 від 18 березня
2010 року про стягнення в солідарному
порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 на
користь Миколаївського відділення №
8351 ВАТ «Державний ощадний банк
України» заборгованості за кредитним
договором № 1136-П від 8 серпня 2007 року в
сумі 4129,35 грн. державними виконавцями
Корабельного відділу ДВС
Миколаївського міського управління
юстиції накладені арешти на все його
майно та оголошено заборону на його
відчуження по ВП № 23761350 постановою від
19 січня 2011 року, по ВП №27809677
постановою від 28 липня 2011 року. В
подальшому 28 жовтня 2011 року він
повністю погасив заборгованість, а в
серпні 2013 року дізнався, що на його
майно накладено арешт. Згідно листа
Корабельного ВДВС від 23 жовтня 2013
року виконавчі провадження завершені,
виконавчий документ повернуто
стягувачеві та у Корабельного ВДВС
відсутні підстави щодо припинення
зазначених арештів.

В подальшому заявник уточнив вимоги
скарги. Посилаючись на те, що
державними виконавцями не були вжиті
відповідні заходи для з'ясування його
місця проживання, внаслідок чого копії
постанов про арешт майна не були ним
отримані вчасно і він не міг своєчасно
надати інформацію про сплату боргу,
просив суд поновити йому строк на
оскарження постанови про повернення
виконавчого документа стягувачеві
від 20 грудня 2011 року, визнати
незаконною та скасувати постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеві від 20 грудня 2011 року,
зобов'язати Корабельний відділ ДВС
ММУЮ відновити виконавче провадження
та зняти арешти з всього майна, що
йому належить, та оголошення заборони
на його відчуження.

В судовому засіданні заявник
вимоги уточненої скарги підтримав.

Представник Корабельного
відділу ДВС Миколаївського міського
управління юстиції посилалася на те, що
державними виконавцями було вжито не
всіх заходів для перевірки місця
проживання боржника ОСОБА_1.

Представник ПАТ «Державний
ощадний банк України» та боржник
ОСОБА_2 в судовому засіданні проти
задоволення скарги не заперечували.

Заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши та
оцінивши в сукупності наявні у справі
докази, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів
справи, рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 26
січня 2009 року задоволено позов
прокурора Ленінського району м.
Миколаєва в інтересах держави в особі
Миколаївського міського відділення №
8351 АТ «Державний ощадний банк України»
до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
стягнення боргу, з ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_3 в солідарному порядку на
користь банку стягнуто заборгованість
за кредитним договором в сумі 4129 грн. 35
коп. та судові витрати.

Зазначене рішення суду набрало
законної сили 7 лютого 2010 року.

19 січня 2011 року постановою
Корабельного відділу ДВС
Миколаївського міського управління
юстиції відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-1433, виданого
Ленінським районним судом м. Миколаєва
18 березня 2010 року, про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний
ощадний банк України № 8351» боргу в сумі
4129 грн. 35 коп.., та накладено арешт на
все майно ОСОБА_1 в межах суми
звернення стягнення 4129 грн. 35 коп. з
накладенням заборони здійснювати
відчуження майна.

28 липня 2011 року постановою
Корабельного відділу ДВС
Миколаївського міського управління
юстиції відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-1433, виданого
Ленінським районним судом м. Миколаєва
18 березня 2010 року, про стягнення в
солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_3 на користь ММВ № 8351 ВАТ
«Державний ощадний банк України»
заборгованості за кредитним договором
в сумі 4129 грн. 35 коп..

28 липня 2011 року постановою
Корабельного відділу ДВС
Миколаївського міського управління
юстиції накладено арешт на все майно
ОСОБА_1 в межах суми звернення
стягнення 4129 грн. 35 коп. з накладенням
заборони здійснювати відчуження майна.

Постановою старшого державного
виконавця Корабельного відділу ДВС
Миколаївського міського управління
юстиції від 30 травня 2011 року
виконавчий лист № 2-1433, виданий
Ленінським районним судом м. Миколаєва
18 березня 2010 року, про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний
ощадний банк України № 8351» боргу в сумі
4129 грн. 35 коп. повернуто стягувачеві з
підстав того, що в результаті вжитих
державним виконавцем заходів
неможливо з'ясувати місце проживання
та перебування боржника.

Постановою старшого державного
виконавця Корабельного відділу ДВС
Миколаївського міського управління
юстиції від 20 грудня 2011 року повернуто
о стягувачеві виконавчий лист № 2-1433,
виданий Ленінським районним судом м.
Миколаєва 18 березня 2010 року, про
стягнення в солідарному порядку з
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ММВ №
8351 ВАТ «Державний ощадний банк
України» заборгованості за кредитним
договором в сумі 4129 грн. 35 коп. з
підстав того, що в результаті вжитих
державним виконавцем заходів
неможливо з'ясувати місце проживання
та перебування боржника.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження» в
редакції Закону № 2677-VI від 4 листопада
2010 року, який набрав чинності 8 березня
2011 року (далі - Закон) державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення (далі - виконавчий
документ), у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом; надає сторонам
виконавчого провадження та їх
представникам можливість ознайомитися
з матеріалами виконавчого провадження;
розглядає заяви сторін та інших
учасників виконавчого провадження і
їхні клопотання; заявляє в
установленому порядку про самовідвід
за наявності обставин, передбачених
цим Законом; роз'яснює сторонам їхні
права і обов'язки.

Згідно положень ст. 25 Закону державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання
до відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк
до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення
про примусове виселення боржника - у
строк до п'ятнадцяти днів) та
зазначає, що у разі ненадання
боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону копії
постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження (далі - документи
виконавчого провадження), що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону,
що надсилаються рекомендованим
листом з повідомленням про вручення.
Боржник вважається повідомленим про
відкриття виконавчого провадження,
якщо йому надіслано постанову про
відкриття виконавчого провадження за
адресою, зазначеною у виконавчому
документі.

Статтею 47 Закону передбачені
випадки повернення виконавчого
документу стягувачу. Одним з таких
випадків є, якщо у результаті вжитих
державним виконавцем заходів
неможливо встановити особу боржника,
з'ясувати місцезнаходження боржника -
юридичної особи, місце проживання,
перебування боржника - фізичної особи
(крім випадків, коли виконанню
підлягають виконавчі документи про
стягнення аліментів, відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, у зв'язку з
втратою годувальника, а також
виконавчі документи про відібрання
дитини, за якими мають бути стягнуті
кошти чи інше майно, та інші
виконавчі документи, що можуть бути
виконані за безпосередньої участі
боржника) (п.5 ч.1 ст. 47 Закону).

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» при
розгляді скарг на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби суди повинні
враховувати, що Законом про виконавче
провадження передбачено заборону на
зловживання процесуальними правами
під час здійснення виконавчого
провадження. Так, державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачені
Законом про виконавче провадження
заходи примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії (частина
перша статті 11), а особи, які беруть
участь у виконавчому провадженні,
зобов'язані сумлінно користуватися
усіма наданими їм правами з метою
забезпечення своєчасного та в повному
обсязі вчинення виконавчих дій
(частина сьома статті 12).

Згідно п.3 ч.3 ст. 11 Закону
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні
для проведення виконавчих дій
пояснення, довідки та іншу інформацію,
у тому числі конфіденційну.

Як вбачається з матеріалів
виконавчих проваджень у виконавчому
листі № 2-1433, виданому Ленінським
районним судом м. Миколаєва 18 березня
2010 року, місцем знаходження
(проживання) боржника ОСОБА_1
зазначено АДРЕСА_1.

Проте у супровідних листах про
направлення боржнику виконавчих
документів адресою проживання
боржника державними виконавцями
помилково зазначається АДРЕСА_1.

Згідно акту державного
виконавця від 20 грудня 2011 року під час
проведених виконавчих дій
встановлено, що боржник ОСОБА_1 за
адресою: АДРЕСА_1 не перебуває,
рухомого та нерухомого майна за ним не
зареєстровано.

Як вбачається з наданих
заявником матеріалів, 2 квітня 2010 року
державним виконавцем Корабельного
відділу ДВС Миколаївського міського
управління юстиції відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-1433, виданого
Ленінським районним судом м. Миколаєва
18 березня 2010 року про стягнення з
ОСОБА_1 на користь держави ІТЗ з
правильним зазначенням адреси
боржника: АДРЕСА_1.

Даний збір на
інформаційно-технічне забезпечення
судового розгляду сплачено боржником
9 квітня 2010 року.

Крім того, постановою державного
виконавця від 3 червня 2010 року відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2-1433,
виданого Ленінським районним судом м.
Миколаєва 18 березня 2010 року про
стягнення з ОСОБА_1 на користь держави
судового збору з правильним
зазначенням адреси боржника: АДРЕСА_1,
який також було сплачено боржником.

Як вбачаться з наданих заявником
прибутково-касових ордерів,
боржниками сплачено суму
заборгованості за кредитним договором
в повному обсязі в період з лютого 2010
року по жовтень 2011 року включно.

Таким чином, державні виконавці
під час примусового виконання
виконавчого листа № 2-1433, виданого
Ленінським районним судом м. Миколаєва
18 березня 2010 року, про стягнення з
боржників суми заборгованості за
кредитним договором, а так само й
стягувач, не звернули увагу на те, що
зазначений виконавчий лист містить
помилку, та трактували зазначене місце
проживання боржника ОСОБА_1 АДРЕСА_1 на
свій розсуд, визначивши його як
АДРЕСА_1, внаслідок чого заявник ОСОБА_1
не отримав своєчасно жодного
виконавчого документу.

За такого, суд приходить до
висновку про те,що повернення
виконавчого листа стягувачу є
передчасним та вимоги заявника
підлягають частковому задоволенню.
Постанову державного виконавця
Корабельного відділу ДВС
Миколаївського міського управління
юстиції Баришнікова А.Д. від 20 грудня
2011 року про повернення виконавчого
документа стягувачу слід визнати
незаконною та скасувати, поновивши
заявнику строк на оскарження даної
постанови.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215, 386, 387
ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та
постанову державного виконавця
Корабельного відділу ДВС
Миколаївського міського управління
юстиції Баришнікова А.Д. задовольнити
частково.

Визнати незаконною та скасувати
постанову державного виконавця
Корабельного відділу ДВС
Миколаївського міського управління
юстиції Баришнікова А.Д. від 20 грудня
2011 року про повернення виконавчого
документа стягувачу.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Ленінський районний суд м.Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти з дня проголошення
ухвали.

У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
Н.А. Спінчевська