Єдиний унікальний номер 0551/1829/12
Номер провадження 22-ц/775/4358/2014
Головуючий у 1 інстанції Федько С.П.
Доповідач Біляєва О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого Біляєвої О.М.,

суддів Мальованого Ю.М.,
Папоян В.В.,

при секретарі Саєнко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до приватного
акціонерного товариства "Українська
акціонерна страхова компанія АСКА" про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, за
апеляційною скаргою позивача на
рішення Центрально-Міського районного
суду м. Горлівки Донецької області від
18 березня 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 18 березня 2014 року позовні
вимоги задоволено частково.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства "Українська акціонерна
страхова компанія АСКА" на користь
ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди
2550 грн., витрати на правову допомогу 270
грн., судові витрати по оплаті за
дослідження спеціаліста 42 грн. 50 коп. та
поштові відправлення 02 грн. 80 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства "Українська акціонерна
страхова компанія АСКА" у дохід держави
судовий збір 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_1
звернувся до Апеляційного суду
Донецької області з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального й
процесуального права, просить змінити
рішення та задовольнити позовні вимоги
у повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначає, що суд
безпідставно відмовив у стягненні
матеріальної шкоди, завданої
пошкодженням транспортного засобу; та
витрат на придбання ліків у сумі 3760 грн.
35 коп., не врахувавши наявні в
матеріалах справи докази. Крім того,
при визначенні компенсації у
відшкодування моральної шкоди суд
залишив поза увагою вимоги ст.ст. 9.3, 22.3
Закону України від 01 липня 2004 року №
1961-IV "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" та обґрунтування позивачем
моральної шкоди, завданої внаслідок
ДТП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_2 підтримали
апеляційну скаргу з наведених у ній
мотивів.

Приватне акціонерне товариство
"Українська акціонерна страхова
компанія АСКА" не з'явилось, про час і
місце розгляду справи повідомлене в
установленому порядку.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність й
обґрунтованість оскарженого рішення,
апеляційний суд приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 22 Закону
України від 01 липня 2004 року № 1961-IV "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у редакції на час
дорожньо-транспортної пригоди (далі -
Закон № 1961-IV) при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Потерпілому відшкодовується також
моральна шкода, передбачена пунктами 1,
2 частини другої статті 23 Цивільного
кодексу України. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог статті 23
Цивільного кодексу України. При цьому
страховик відшкодовує не більше ніж 5
відсотків ліміту, визначеного у пункті
9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між
сумою відшкодування, визначеною судом,
та сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

Шкодою, заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого у результаті
дорожньо-транспортної пригоди, є шкода
(в тому числі моральна шкода), пов'язана,
зокрема, з лікуванням потерпілого (ст. 23
Закону 1961-IV).

За правилом п. 24.1 ст. 24 Закону 1961-IV у
зв'язку з лікуванням потерпілого
відшкодовуються обґрунтовані витрати,
які пов'язані з доставкою, розміщенням,
утриманням, діагностикою, лікуванням
та реабілітацією потерпілого у
відповідному закладі охорони здоров'я,
медичним піклуванням, лікуванням у
домашніх умовах та купівлею лікарських
препаратів.

Судом першої інстанції правильно
установлено, що 18 серпня 2011 року
близько 08 години ОСОБА_3, керуючи
транспортним засобом ГАЗ 2410 державний
номер НОМЕР_1, внаслідок порушення
вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху на
перехресті АДРЕСА_1 скоїв зіткнення з
моторолером ЕХ125Е державний номер
НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі
та яким керував ОСОБА_1

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди позивач отримав легкі тілесні
ушкодження (забій, гематому правого
стегна на рівні верхньо-середньої
третини по зовнішній поверхні, садно
правого гомілковостопного суглоба в
області зовнішньої кісточки і правої
стопи в області другого пальця), які
потягли за собою короткочасний розлад
здоров'я і вимагають для свого
лікування термін понад 6-ти, але не
більш 21-го дня; а належний ОСОБА_1
транспортний засіб - механічні
пошкодження.

Судом також установлено, що шкода
заподіяна транспортним засобом,
власник якого застрахував свою
цивільно-правову відповідальність.
Приватне акціонерне товариство
"Українська акціонерна страхова
компанія АСКА" відшкодувало ОСОБА_1
шкоду, яка була заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
позивача, у сумі 606 грн. 38 коп. та витрати
на лікування у сумі 273 грн. 26 коп. на
умовах, визначених Законом № 1961-IV.

Суд дійшов обґрунтованого висновку, що
підстави для стягнення матеріальної
шкоди, завданої пошкодженням
моторолера, у розмірі 1110 грн. 38 коп. та
витрат на придбання ліків у розмірі 3760
грн. 35 коп. відсутні.

Так, звітом № 02/01/12 підтверджується, що
розмір майнової шкоди складає 1110 грн. 38
коп. (ас. 10-24).

Згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону 1961-IV, розмір
франшизи при відшкодуванні шкоди,
заподіяної майну потерпілих,
встановлюється при укладанні договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності і
не може перевищувати 2 відсотки від
ліміту відповідальності страховика, в
межах якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Виплачуючи потерпілому страхове
відшкодування у сумі 606 грн. 38 коп. (ас.
154), відповідач правомірно вирахував
франшизу 510 грн.

Згідно з діючим законодавством,
відшкодування франшизи, на суму якої
зменшено страхове відшкодування,
провадиться винною особою.

Ухвалою Центрально-Міського районного
суду м. Горлівки від 18 березня 2014 року
провадження в частині позовних вимог
до ОСОБА_3 закрито у зв'язку з його
смертю на підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України. Ухвала в апеляційному порядку
не оскаржена і набрала законної сили
(ас. 179).

Колегія суддів відхиляє доводи
скарги, що відмовляючи у стягненні
витрат на лікування, суд не врахував
висновок судово-медичної експертизи,
якою установлено, що тілесні
ушкодження, отримані ОСОБА_1 при
дорожньо-транспортній пригоді,
викликали погіршення стану здоров'я,
пов'язане із загостренням раніше
наявних хронічних захворювань і
зажадали тривалого лікування.

Відповідно до вимог Закону 1961-IV
страховиком відшкодовується шкода,
заподіяна життю та здоров'ю
потерпілого у результаті
дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з висновком експерта № 261
(ас. 121-125), у причинно-наслідковому
зв'язку з дорожньо-транспортною
пригодою 18 серпня 2011 року знаходяться
тілесні ушкодження: забій, гематома
правого стегна на рівні
верхньо-середньої третини по зовнішній
поверхні, садно правого
гомілковостопного суглоба в області
зовнішньої кісточки і правої стопи в
області другого пальця.

Страховик відшкодував у повному
обсязі витрати, понесені позивачем на
лікування у зв'язку з вказаними
ушкодженнями.

Діюче законодавство виключає
відповідальність відповідача по
відшкодуванню шкоди, пов'язаної з
лікуванням унаслідок загострення
раніше наявних хронічних захворювань.

Вирішуючи вимоги про стягнення
моральної шкоди, суд правильно
застосував положення ст. 22 Закону
1961-IV і визначив розмір компенсації 2550
грн. Наведені в апеляційній скарзі
доводи щодо не врахування судом
обґрунтування зазначеного позивачем
розміру 45000 грн. є безпідставними і не
ґрунтуються на законі.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України, судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом
судової справи, належать, зокрема,
витрати на правову допомогу; витрати
сторін та їх представників, що
пов'язані з явкою до суду; витрати,
пов'язані із залученням свідків,
спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз;
витрати, пов'язані з проведенням огляду
доказів за місцем їх знаходження та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи.

Розподіл судових витрат між
сторонами врегульований ст. 88 ЦПК
України.

Стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено (ч. 1 ст. 88 ЦПК).

При вирішенні питання по
розподілу судових витрат судом
додержані вимоги даної норми
процесуального закону.

Ураховуючи, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, з'ясовано характер
спірних правовідносин та застосовано
до них відповідні норми матеріального
права, докази оцінені у відповідності
до вимог ст. 212 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п. 1, 308, 313, 315 ЦПК
України, апеляційний суд

У Х В
А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 18 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді