УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О., суддів:
Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,розглянувши
у судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Прогрес»,
третя особа - відділ Держземагенства у
Гребінківському районі Полтавської
області, про визнання недійсними та
скасування державної реєстрації
договорів оренди земельних часток
(паїв), за касаційними скаргами ОСОБА_6
та ОСОБА_8 на рішення Гребінківського
районного суду Полтавської області від
14 березня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 30 травня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_8, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 звернулися до суду з позовами, в
яких просили визнати договори оренди
земельних часток (паїв), укладені ними з
сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю «Прогрес»,
що зареєстровані 30 жовтня 2012 року у
Державному реєстрі земель, недійсними
та скасувати їх державну реєстрацію,
зобов'язати начальника відділу
Держкомзему в Гребінківському районі
Полтавської області вчинити
відповідні дії, спрямовані на внесення
відповідних записів (змін) у Державному
реєстрі земель.

В обґрунтування позовних вимог
зазначали, що відповідно до державних
актів на право власності на земельні
ділянки їм на праві власності належать
земельні частки (паї), що розташовані в
адміністративних межах Тарасівської
сільської ради Гребінківського району
Полтавської області. До липня 2012 року
на умовах оренди земельними ділянками
користувалося ПП «Агрохімтехсервіс».
По закінченню строку договорів оренди
з ПП «Агрохімтехсервіс», позивачі
уклали та підписали договори оренди з
СТОВ «Прогрес».

В подальшому позивачі змінили свій
намір на укладення договорів оренди
землі та вирішили віддати в оренду
належні їм земельні ділянки ПП
«Агрохімтехсервіс». Дізнавшись, що
договори укладені з СТОВ «Прогрес» ще
не зареєстровані у відділі Держкомзему
в Гребінківському районі, позивачі
подали до відділу Держкомзему в
Гребінківському районі звернення про
своє волевиявлення продовжити
договори оренди з ПП
«Агрохімтехсервіс», які були
зареєстровані, що свідчило про
фактичну відмову від укладення
договорів оренди зі СТОВ «Прогрес».

Рішенням Гребінківського районного
суду Полтавської області від 14 березня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 30 травня 2013 року, у задоволенні
позову ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
відмовлено.

У касаційних скаргах заявники
порушують питання про скасування
судових рішень судів попередніх
інстанцій із ухваленням нового, яким
позов задовольнити, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційні скарги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що сторони у встановленій законом
формі дійшли згоди щодо всіх суттєвих
умов договору, а державна реєстрація у
період визначеного сторонами строку
дії договору здійснена відповідно до
вимог чинного законодавства.

Судами встановлено, що між ОСОБА_8,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та СТОВ «Прогрес», в
особі Сухенко В.В., 01 серпня 2012 року були
укладені договори оренди землі, що
належать позивачам на праві власності.

У відповідності до п. 43 Прикінцевих
положень спірних договорів оренди
землі, договір оренди набирає чинності
після підписання сторонами та його
державної реєстрації.

11 вересня 2012 року та 25 вересня 2012 року
позивачі звернулись до відділу
Держкомзему в Гребінківському районі
Полтавської області із заявами про їх
намір продовжити договори про оренду
землі із ПП «Агрохімтехсервіс»
терміном на 5 років, а надані
повідомлення про відмову від
продовження договорів оренди землі із
ПП «Агрохімтехсервіс» вважати
недійсними. Договори оренди землі
укладені із СТОВ «Прогрес» просили не
реєструвати.

30 жовтня 2012 року у відділі Держкомзему
в Гребінківському районі Полтавської
області вищезазначені договори було
зареєстровано.

З довідки управління агропромислового
розвитку Гребінківської РДА № 01-24/145
від 12 березня 2013 року вбачається, що
станом на 01 березня 2013 року СТОВ
«Прогрес» орендна плата за земельні
частки (паї) виплачена згідно договорів
оренди повністю, відповідно до розміру
орендної плати.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
оренду землі» орендарі набувають права
оренди земельної ділянки на підставах
і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК
України, даним Законом та іншими
законами України і договором оренди
землі.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про
оренду землі» укладення договору
оренди земельної ділянки із земель
приватної власності здійснюється за
згодою орендодавця та особи, яка згідно
із законом вправі набувати право
оренди на таку земельну ділянку.

Зазначена норма відповідає принципу
свободи договору, передбаченому у ст. 6
та ст. 627 ЦК України. Крім того, вказані
норми кореспондуються із ч. 3 ст. 203 ЦК
України, що передбачає загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину, у зв'язку з чим
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою
поєднання волі та волевиявлення. Воля
сторін полягає в їхній згоді взяти на
себе певні обов'язки, вона повинна бути
взаємною, двосторонньою і спрямованою
на досягнення певної мети.

Згідно до вимог ст. 18 Закону України
«Про оренду землі» договір оренди
землі набирає чинності після його
державної реєстрації.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 215
ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

На підставі статті 20 Закону України
«Про оренду землі» (у редакції, яка була
чинною на момент виникнення
правовідносин) укладений договір
оренди землі підлягає державній
реєстрації. Право оренди земельної
ділянки виникає з дня державної
реєстрації цього права відповідно до
закону, що регулює державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру, тобто
реєстрацією є запис, фіксація фактів
або явищ з метою обліку та надання їм
статусу офіційно визнаних актів,
внесення до списку або книги обліку.

Аналіз наведених норм дає підстави для
висновку про те, що моментом вчинення
правочину слід вважати момент, коли
сторони свого часу досягли згоди з усіх
істотних умов.

Одностороння незгода сторони з
реєстрацією раніше підписаного нею
договору не може визнаватися
обставиною для визнання його недійсним
із підстав, передбачених частиною
третьою статті 203 та частиною першою
статті 215 ЦК України.

Відповідно до вимог статті 214 ЦК
України відмова від двостороннього
правочину може відбуватися лише за
взаємною згодою сторін.

У зв'язку із наведеним колегія суддів
приходить до висновку, що на час
звернення до суду із вищезазначеними
позовами, договори оренди землі були
вчинені, волевиявлення сторін на
момент підписання вказаних договорів
оренди землі відповідали внутрішній
волі сторін та були направлені на
передачу земельних ділянок в оренду, з
огляду на що підстав для визнання
договорів недійсними немає.

Крім того, законодавством України не
передбачено можливості відкликати
договір оренди землі з державної
реєстрації, оскільки така реєстрація є
лише офіційним визнанням і
підтвердженням державою факту
виникнення або припинення права оренди
земельних ділянок.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційних скарг, матеріали
справи та зміст оскаржуваних судових
рішень, не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, які передбачені
нормами ЦПК України як підстави для
скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_8
відхилити.

Рішення Гребінківського районного
суду Полтавської області від 14 березня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 30 травня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О.
Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова М.І. Наумчук