Справа №2-1855/11
Провадження №2/337/466/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2014 року
Хортицький районний суд
м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Громова
І.Б.,

при секретарі Голівщук Т.М.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Запоріжжя
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_4, у якому зазначив,
що 06.12.2007 року він уклав з відповідачкою
договір позики на виконання якого
передав їй 145238 гривень, що було
еквівалентом 28760 доларів США.
Відповідачка зобов'язалась повертати
суму позики частинами в строк до 10.09.2008
року. Крім того. Відповідно до п.5
Договору відповідачка при
неповерненні суми позики у визначені
договором терміни повинна сплатити
штраф у розмірі 100% від суми позики.
Тобто загальна сума боргу за цим
договором складає 290476 гривень, що було
еквівалентом 57520 доларів США. 26.02.2008
року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено
договір позики на виконання якого
відповідачка отримала гроші у сумі
31623,10 грн., що було еквівалентом 6262
доларів США. Відповідачка
зобов'язалась повертати суму позики
частинами в строк до 10.07.2008 року. Крім
того. Відповідно до п.4 Договору
відповідачка при неповерненні суми
позики у визначені договором терміни
повинна сплатити штраф у розмірі 100% від
суми позики. Тобто загальна сума боргу
за цим договором складає 63246 гривень, що
було еквівалентом 12524 доларів США.
17.03.2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було
укладено договір позики на виконання
якого відповідачка отримала гроші у
сумі 43081,55 грн., що було еквівалентом 8531
доларів США. Відповідачка
зобов'язалась повертати суму позики
частинами в строк до 10.09.2008 року. Крім
того. Відповідно до п.2 Договору
відповідачка при неповерненні суми
позики у визначені договором терміни
повинна сплатити штраф у розмірі 100% від
суми позики. Тобто загальна сума боргу
за цим договором складає 86163,10 гривень,
що було еквівалентом 17062 доларів США.
07.05.2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було
укладено договір відступлення права
вимоги за договорами позики від 26.02.2008
року та від 17.03.2008 року. Таким чином
загальна сума заборгованості
відповідачки за трьома договорами
складає 439885,10 грн. Просить стягнути з
ОСОБА_4 на його користь в рахунок
погашення заборгованості, а також
штрафних санкцій 439885,10 грн. та судові
витрати.

Позивач та його представник в судовому
засіданні пояснили, що рішенням
Хортицького районного суду м.Запоріжжя
від 06.06.2008 року було задоволено його
позов до ОСОБА_4 та в якості погашення
заборгованості за договорами позики за
ОСОБА_3 було визнано право власності на
недобудоване кафе за адресою АДРЕСА_1.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької
області від 16.09.2008 року рішення було
залишено без змін. Ухвалою Верховного
Суду України від 02.09.2009 року рішення
Хортицького районного суду м.Запоріжжя
від 06.06.2008 року та ухвалу Апеляційного
суду Запорізької області від 16.09.2008
року було скасовано та справу передано
на новий розгляд. На той час він вважав,
що задовольнив свої вимоги оскільки
продав недобудоване кафе. Його позов
було залишено без розгляду. У грудні 2010
року ОСОБА_4 зверталась із заявою про
поворот виконання рішення. Ухвалою
Хортицького районного суду м.Запоріжжя
від 20.12.2010 року заяву було задоволено.
Зобовязано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_4
недобудоване кафе. Разом з тим, він не
мав можливості виконати ухвалу суду
оскільки вже не був власником цього
об'єкту. У 2011 році ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ПП «ЕРІТРЕЯ» про
витребування майна з чужого володіння.
В задоволенні позову було відмовлено
рішенням Хортицького районного суду
м.Запоріжжя від 19.12.2013 року. Рішенням
Апеляційного суду Запорізької області
від 11.02.2014 року рішення Хортицького
районного суду м.Запоріжжя скасовано
та за ОСОБА_4 визнано право власності на
кафе за адресою АДРЕСА_1. Таким чином
його вимоги щодо повернення суми
позики на даний час не розглянуті. Він
вважає, що пропустив строк позовної
давності з поважних причин та з вини
відповідачки. Просить поновити строк
позовної давності та з урахуванням
збільшення курсу долара США на час
розгляду справи збільшив позовні
вимоги та просить стягнути з
відповідачки 1014869,31 грн.

Відповідач ОСОБА_4 з позовом не згодна,
суду пояснила, що з розміром
заборгованості за договорами позики у
тому об'ємі які вказані у всіх
договорах згодна, також згодна з тим, що
нотаріально оформлювала договори
позики, була ознайомлена з графіком
погашення позики, але не виплачувала
позику у повному обсязі, а передала
позивачеві частину коштів без
письмового підтвердження, за
договорами позики з ОСОБА_5 повернення
грошових коштів не було зовсім. Просить
в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача просить в
задоволенні позову відмовити із
застосуванням спливу строку позовної
давності.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.12.2007 року між
позивачем та відповідачем нотаріально
укладено договір позики, відповідно до
якого позивач передав а відповідач
отримав у власність гроші в сумі 145238
грн., що на день передачі грошей
відповідало еквівалентові суми 28760
доларів США за курсом Національного
Банку України.

Сторони підписали договір та тим самим
підтвердили передачу грошових коштів
та підтвердили свою згоду з усіма
пунктами договору та зобов'язувалися
його виконувати, договір позики не
оспорювався.

Відповідно до умов договору п.2,
повернення суми позики здійснюється
частками: 3780 грн. у строк до 10.01.2008 року,
по 7575 грн. кожен місяць з 10.02.2008 року по
10.04.2008 року, по 25250 грн. кожен місяць до
10.08.2008 року, та 17730 грн. до 10.09.2008 року.

Згідно до п. 5 договору при неповерненні
суми(будь якої її частини) позики у
строки встановлені договором,
Позичальник зобов'язаний в термін 3
днів повернути отриману суму грошей та
разом з цим виплатити штраф у розмірі
100% від суми боргу. Відповідно до цієї
умови ОСОБА_4 повинна при неповерненні
суми(будь якої її частини) позики у
строки встановлені договором,
повернути 145238 грн. основної суми боргу
та 145238 грн. штрафу, а разом 290476 грн.

07.05.2008 року між позивачем ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 був укладений договір
відступлення права вимоги, відповідно
до якого ОСОБА_3 стає кредитором
відповідачки ОСОБА_4 по договорам
позики укладеним 26.02.2008 року та 17.03.2008
року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на суму 31623,10
грн. та 43081,55 грн. відповідно. Договори
посвідчено нотаріально та не
оспорювалися.

Згідно до п. 2 договору позики від 26.02.2008
року повернення суми позики
здійснюється частками: 6678,62 грн. у строк
до 10.03.2008 року, 6479,15 грн. у строк до 10.04.2008
року, 6330,18 грн. у строк до 10.05.2008 року,
6155,95 грн. у строк до 10.06.2008 року, 5979,2 грн.
у строк до 10.07.2008 року.

Даний пункт договору ОСОБА_4 не
виконувала, про що свідчать її
пояснення у судовому засіданні.

Згідно до п. 4 договору позики від 26.02.2008
року, при неповерненні суми(будь якої
її частини) позики у строки встановлені
договором, Позичальник зобов'язаний в
термін 3 днів повернути отриману суму
грошей та разом з цим виплатити штраф у
розмірі 100% від суми боргу. Відповідно
до цієї умови ОСОБА_4 повинна при
неповерненні суми(будь якої її частини)
позики у строки встановлені договором,
повернути 31623,1 грн. основної суми боргу
та 31623,1 грн. штрафу, а разом 63246,2 грн.

Згідно до п. 2 договору позики від 17.03.2008
року ОСОБА_4 зобов'язувалась повернути
частками: 7665,9 грн. у строк до 10.04.2008 року,
7474 грн. у строк до 10.05.2008 року, 7277,05 грн. у
строк до 10.06.2008 року, 7085,15 грн. у строк до
10.07.2008 року, 6888,2 грн. у строк до 10.08.2008
року, 6691,25 грн. у строк до 10.08.2008 року.

Даний пункт договору ОСОБА_4 не
виконувала, про що свідчать її
пояснення у судовому засіданні.

Згідно до п. 2 договору позики від 17.03.2008
року, у разі порушення термінів
виконання зобов'язань ОСОБА_4 сплачує
штраф у розмірі 100% від суми боргу.
Відповідно до цієї умови ОСОБА_4
повернути 43081,55 грн. основної суми боргу
та 43081,55 грн. штрафу, а разом 86163,1 грн.

Відповідно до ст. 512, 514, 516 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
право чином(відступлення права вимоги);
до нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсягах і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав; заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника.

07.05.2008 року між позивачем ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 був укладений договір
відступлення права вимоги, відповідно
до якого ОСОБА_3 стає кредитором
відповідачки ОСОБА_4 по договорам
позики укладеним 26.02.2008 року та 17.03.2008
року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на суму 31623,10
грн. та 43081,55 грн. відповідно.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

На момент розгляду справи ОСОБА_4 не
надала суду належних підтверджень
повернення позивачу суми боргів за
усіма кредитними договорами.
Твердження ОСОБА_4 про часткове
повернення суми позики суд сприймає
критично, так як дане твердження не
знайшло свого підтвердження у ході
судового розгляду справи, крім того
умовами всіх договорів позик
повернення боргу має бути підтверджене
заявами сторін по договорам,
справжність яких має бути нотаріально
посвідчена, що ОСОБА_4 не було надано
суду.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язані встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлений договором,
позика вважається повернутою в момент
зарахування грошової суми, що
позичалася на банківський рахунок
позикодавця.

Відповідно до ст. 1052 ЦК України у разі
невиконання позичальником обов'язків
встановлених договором позики,
позикодавець має право вимагати від
позичальника дострокового повернення
позики та сплати процентів, до ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу та розмір процентів
встановлений договором.

Згідно до ч.2 ст.524 ЦК України сторони
можуть визначити грошовий еквівалент
зобов'язання в іноземній валюті.
Відповідно до договорів позики такий
еквівалент був визначений у доларах
США.

Згідно ч.2 ст.533 ЦК України якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу.

Згідно довідки Національного Банку
України офіційний курс гривні щодо
долара США на день розгляду справи
складає 11,650969 грн. за один долар. Таким
чином на думку суду стягненню підлягає
1014869,31 грн.

Відповідно до ст..257ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Вперше позивач звернувся до суду з
позовом про захист своїх прав у 2008 році.

Рішенням Хортицького районного суду
м.Запоріжжя від 06.06.2008 року було
задоволено його позов до ОСОБА_4 та в
якості погашення заборгованості за
договорами позики за ОСОБА_3 було
визнано право власності на
недобудоване кафе за адресою АДРЕСА_1.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької
області від 16.09.2008 року рішення було
залишено без змін. Ухвалою Верховного
Суду України від 02.09.2009 року рішення
Хортицького районного суду м.Запоріжжя
від 06.06.2008 року та ухвалу Апеляційного
суду Запорізької області від 16.09.2008
року було скасовано та справу передано
на новий розгляд. На той час він вважав,
що задовольнив свої вимоги оскільки
продав недобудоване кафе. Його позов
було залишено без розгляду. У грудні 2010
року ОСОБА_4 зверталась із заявою про
поворот виконання рішення. Ухвалою
Хортицького районного суду м.Запоріжжя
від 20.12.2010 року заяву було задоволено.
Зобов'язано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_4
недобудоване кафе. Разом з тим, позивач
не мав можливості виконати ухвалу суду
оскільки вже не був власником цього
об'єкту. У 2011 році ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ПП «ЕРІТРЕЯ» про
витребування майна з чужого володіння.
В задоволенні позову було відмовлено
рішенням Хортицького районного суду
м.Запоріжжя від 19.12.2013 року. Рішенням
Апеляційного суду Запорізької області
від 11.02.2014 року рішення Хортицького
районного суду м.Запоріжжя скасовано
та за ОСОБА_4 визнано право власності на
кафе за адресою АДРЕСА_1. Таким чином
вимоги позивача щодо повернення суми
позики на даний час не розглянуті.

Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України якщо
суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

На думку суду позивач пропустив
позовну давність з поважних причин, а
тому його заява про поновлення строку
позовної давності підлягає
задоволенню, а його порушене право на
повернення суми позики підлягає
захисту оскільки зобов'язання ОСОБА_4
перед ОСОБА_3 не виконані.

Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК
України, суд вважає необхідним
стягнути з відповідача судові витрати,
які поніс позивач по сплаті судового
збору у розмірі 1700,00 гривень та витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 30,00 гривень.

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк позовної
давності для звернення до суду для
захисту порушених прав.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в
рахунок погашення заборгованості, а
також штрафних санкцій 1014869 (один
мільйон чотирнадцять тисяч вісімсот
шістдесят девять) гривень 31 копійку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
сплачені судові витрати у розмірі 1730
гривень.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Запорізької області через
Хортицький районний суд м. Запоріжжя
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: