Справа № 263/1734/14-ц
Провадження № 2/263/1305/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

31 березня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Маріуполя Донецької області в
складі:головуючого судді Соловйова О.
Л., при секретарі Нікіфоровій Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Маріуполі
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
вказаним позовом до відповідачки,
відповідно до якого просить стягнути з
ОСОБА_2 на його користь грошові кошти у
розмірі 22 494 грн., з урахуванням
завданої позивачу моральної шкоди та
індексації. В процесі розгляду судом
справи ОСОБА_1 було уточнено позовні
вимоги, в остаточній редакції позовної
заяви просив стягнути з ОСОБА_2 на його
користь грошові кошти у розмірі 21 989
грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 12.03.2012 року позивач вступив
в організацію «МММ-2012», десятником
якого була ОСОБА_2 Позивачем було
перераховано через Ощадний банк Росії
505 грн. на користь ОСОБА_2 строком на 3
місяці. За домовленістю між сторонами
ОСОБА_1 повинно бути повернуто 2 484 грн.,
проте до теперішнього часу
відповідачкою вказану суму грошових
коштів позивачу не повернуто
Враховуючи викладене, позивач вважає,
що з ОСОБА_3 на його користь повинні
бути стягнуті грошові кошти у розмірі
21989 грн., оскільки відповідачка в
перебігу 23 місяців незаконно
користувалась грошовими коштами
позивача,з урахуванням інфляції та
моральної шкоди,заподіяної ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги з зазначених у позові
підстав. Додатково зауважив, що на
теперішній час, після звернення ОСОБА_1
до суду із даним позовом відповідачкою
було повернуто йому грошові кошти у
розмірі 505 грн., з огляду на що сума
грошових коштів, яка підлягає
стягненню з відповідачки дорівнює 21 989
грн. (з розрахунку 22 494 мінус 505).

Відповідачка в судове засідання
не з'явилась - надала суду заяву про
розгляд справи в її відсутність та
письмові заперечення у справі. Згідно
із наданих заперечень ОСОБА_2 позовні
вимоги ОСОБА_1 не визнає. Не заперечує
факту отримання від позивача грошових
коштів у розмірі 500 грн., які нею було
повернуто ОСОБА_1, з огляду на що вважає,
що на теперішній час жодного боргу у
неї перед позивачем немає. Зауважує, що
посилання позивача, що 12.03.2012 року ним
було передано ОСОБА_2 , як представнику
організації «МММ-2012», грошових коштів є
безпідставними. На час 12.03.2012 року
відповідачка не була представником -
десятником - організації «МММ-2012», а
була таким же вкладником, як і позивач.
Ніякої угоди між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, щодо
участі позивача в фінансовій
діяльності організації «МММ-2012», з
можливим отриманням дивідендів, не
було, з огляду на що відповідачка
приходить до висновку, що між нею та
ОСОБА_1 не існує ніяких
цивільно-правових відносин. Наприкінці
травня 2012 року організація «МММ-2012»
припинила виплати дивідендів своїм
вкладникам. Враховуючи наведене
просить в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до Висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
враховуючи наступне

Під час судового розгляду предметом
доказування є факти, якими
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення або мають інше юридичне
значення для вирішення справи і
підлягають встановленню при ухваленні
рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Слід зазначити, що за своєю правовою
природою цивільно-правовий договір є
угодою двох або кількох сторін, яка
виникає на підставі цивільно-правових
норм, грунтується на їх узгодженому
волевиявленні, вчиняється у
встановленій законом формі, спрямована
на досягненні спільної мети сторін -
встановлення, зміну або припинення
цивільних правовідносин і визначає їх
зміст.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до посилань ОСОБА_1,
викладених у його позовній заяві, між
ним та відповідачкою ОСОБА_2 виникли
цивільно-правові відносини, згідно із
якими позивач передав ОСОБА_2, як
представнику організації «МММ-2012»
грошові кошти у розмірі 505 грн. Як
посилається позивач, за існуючою між
сторонами домовленістю, наведені
грошові кошти були передані
відповідачці строком на 3 місяці з
метою отримання ОСОБА_1 дивідендів від
грошових вкладів у розмірі 2 484 грн.

Дійсно, в матеріалах справи міститься
копія квитанції № 7609701 від 15.03.2012 року,
згідно із яким ОСОБА_1 було
перераховано на ім'я ОСОБА_2 грошові
кошти у розмірі 505 грн. В процесі
розгляду судом даної цивільної справи
ОСОБА_2 було перераховано на користь
позивача наведену грошову суму, у
зв'язку з чим позивачем було зменшено
його позовні вимоги

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона(боржник) зобов'язана
вчинити на користь іншої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії , а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 1046ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

До заходів цивільно-правової
відповідальності за прострочення
божником виконання зобов'язання з
повернення грошової суми за договором
позики відносяться проценти за
користування позикою та інфляційна
складова за час прострочення виконання
зобов'язання, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК
України.

Як було вказано вище стягнення з
боржника, який прострочив виконання
грошового зобов'язання встановленого
індексу інфляції є заходом
цивільно-правової відповідальності,
передбаченим ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Під індексом інфляції розуміється
показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, отже норма ЦК України, яка
регламентує сплату індексу інфляції за
прострочення виконання грошового
зобов'язання поширюється лише на
випадки прострочення виконання
грошового зобов'язання, яке визначене
договором.

Відповідно до посилань, викладених у
позові ОСОБА_1, грошова сума у розмірі
21989 грн. є сумою грошових коштів з
урахуванням інфляційних витрат та
моральної шкоди, яка підлягає
стягненню з ОСОБА_2 на його користь. При
цьому позивачем ані у позові, ані у
документах, що додані до нього не

наведено розрахунку інфляційних
витрат, які на його переконання,
підлягають стягненню з відповідачки на
його користь.

Аналізуючи наведені положення діючого
законодавства та конкретні обставини
даної справи слід вірно визначити
правову природу спірних правовідносин.
Так при розгляді судом даної справи
позивачем не надано суду жодного
доказу на підтвердження будь-яких
договірних відносин між ним та ОСОБА_2,
зокрема правовідносин, що виникають з
договору позики. З огляду на викладене,
суд приходить до висновку, що у даному
конкретному випадку до спірних
правовідносин, не підлягають
застосуванню норми ст. 625 ЦК України,
оскільки стягнення індексу інфляції,
як було зазначено вище, є заходом
цивільно-правової відповідальності,
яка застосовується до боржника, який
прострочив виконання зобов'язання.
Жодного доказу, що між ОСОБА_1 та
відповідачкою ОСОБА_3 існували і
зобов'язальні правовідносини
позивачем не надано

Не підлягає стягненню з ОСОБА_2 на
користь позивача й моральна шкода,
точний розмір якої позивачем у його
позові не визначено. Так, при розгляді
даної справи, судом не встановлено
факту заподіяння неправомірними діями
ОСОБА_2 будь-яких моральних страждань
позивачу

Керуючись ст.ст. 10,60, 88, 213,215 ЦПК
України, ст.ст. 509, 625, 626, 1049 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя Донецької
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
О. Л. Соловйов