Ухвала

іменем україни

9 квітня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кафідової О.В.,

суддів: Висоцької В.С.,
Коротуна В.М.,

Попович О.В., Ступак
О.В.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7,
ОСОБА_8, виконавчий комітет Одеської
міської ради, Одеська міська рада, про
визнання права власності, встановлення
порядку користування, зобов'язання не
перешкоджати у користуванні,
виселенні, вселення, відшкодування
моральної шкоди за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Одеської області від 29 серпня 2013 року,

встановила:

У грудні 2008 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом у якому просив визнати
за ним право власності на 166/600 частини
домоволодіння АДРЕСА_1; виділити йому
реальну частку в цій власності, а саме:
коридор 2-1, площею 2,0 кв.м., житлову
кімнату 2-2 площею 10,3 кв.м., веранду 2-4,
площею 4,6 кв.м., коридор 2-6 площею 1,4 кв.
м., Ѕ частину сараю «Ж» площею 15,3 кв.м., Ѕ
частину мостіння і огорожі, загальною
площею 33,6 кв.м., у тому числі житловою -
10,3 кв.м., та зобов'язати відповідачів не
перешкоджати позивачу користуватися і
розпоряджатися вищевказаними
приміщеннями, надвірними спорудами,
частиною огорожі і мостіння та
земельною ділянкою; виселити
відповідачів із усіма проживаючими з
ними особами із кімнати 2-2 площею 10,3 кв.
м., веранди 2-4 площею 4,6 кв. м., коридорів
2-1 площею 2,0 кв.м. та 2-6 площею 1,4 кв.м.,
частини сараю «Ж», площею 15,3 кв.м., буд.
АДРЕСА_1, без надання іншої житлової
площі; вселити ОСОБА_3 в житлову кімнату
2-2 площею 10,3 кв.м. і підсобні приміщення:
коридор 2-1 площею 2,0 кв. м., веранду 2-4
площею 4,6 кв.м., коридор 2-6 площею 1,4
кв.м., сарай «Ж» площею 15,3 кв.м.
вказаного будинку; зобов'язавши
відповідачів поновити і
відремонтувати пошкоджену стіну разом
з дверним пройомом у цій кімнаті;
встановити порядок користування
земельною ділянкою площею 408,4 кв.м. між
ним і ОСОБА_4 за вказаною адресою;
стягнути солідарно з відповідачів на
користь позивача моральну шкоду у
розмірі 15 000 грн та понесені ним судові
витрати.

В обґрунтування позову зазначав, що він
є співвласником вказаного
домоволодіння, відповідачі
перешкоджають йому користуватися
своєю власністю, у зв'язку з чим він
вимушений проживати у приміщенні
третіх осіб.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 15 квітня 2013 року позов
задоволено частково.

Виділено в користування ОСОБА_3 у
житловому будинку літ. «А-ж», «а», «а1 »,
за адресою: АДРЕСА_1, житлову кімнату 2-2
площею 10,3 кв.м., при цьому коридор 2-1
площею 2,0 кв.м., веранду 2-4 площею 4,6 кв.м.,
коридор 2-6 площею 1,4 кв.м., - залишено у
спільному користуванні ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, а також 166/600 частки сараю літ.
«Ж», 166/600 частки теплиці літ. «П», 166/600
частки мощення і огорожі та зобов'язано
ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не перешкоджати
ОСОБА_3 користуватися вищевказаними
приміщеннями, надвірними спорудами,
частиною огорожі і мостіння та
земельною ділянкою.

Виселено ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з усіма
проживаючими з ними особами з житлової
кімнати 2-2 площею 10,3 кв.м. житлового
будинку літ. «А-ж», «а», «а1 » за адресою:
АДРЕСА_1.

Вселено ОСОБА_3 у житлову кімнату 2-2
площею 10,3 кв.м., коридор2-1 площею 2,0 кв.м.,
веранду 2-4 площею 4,6 кв.м., коридор 2-6
площею 1,4 кв.м., житлового будинку літ.
«А-ж», «а», «а1 » за адресою: АДРЕСА_1.

Земельну ділянку площею 332 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1, залишено у спільному
користуванні співвласників ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 Вирішено питання розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 29 серпня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове, яким відмовлено ОСОБА_3 в
задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення апеляційного суду
та направити справу на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з
наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив із того, що
співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Відмовляючи в задоволенні позову у
частині виділу в натурі приміщень, суд
посилався на те, що виділ частки в
натурі без реконструкції приміщень та
здійснення добудов неможливий,
оскільки буде змінено цільове
призначення приміщень, їх площі, що є
неправомірним без отримання
відповідних дозволів співвласників та
органів місцевого самоврядування.

Відмовляючи в задоволенні позову,
апеляційний суд виходив із того, що до
участі в розгляді справи не було
залучено ОСОБА_8, який є власником 64/400
частки, та ОСОБА_7, який є власником 67/2400
частки спірного домоволодіння.

Проте з такими висновками погодитися
не можна виходячи з наступного.

При вирішенні спору судами встановлено
та підтверджено матеріалами справи, що
згідно договору дарування від 11 жовтня
2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняли в дар
у рівних частках 166/300 частки
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що в
цілому складається з одного житлового
будинку площею 44,5 кв.м., та надвірних
будівель та споруд, розташованих на
земельній ділянці площею 600 кв.м.( а.с. 12).

Установлено, що ОСОБА_8 є власником 64/400
частки вказаного домоволодіння (а.с. 132),
а ОСОБА_7 власник 67/2400 частки вказаного
домоволодіння (а.с.134).

Належні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 166/300 частки
домоволодіння складається з: у
житловому будинку літ. «А-ж», «а», «а1 » -
коридору 2-1 площею 2,0 кв.м., житлової
кімнати 2-2 площею 10,3 кв.м., веранди 2-4
площею 4,6 кв.м., житлової кімнати 2-5
площею 15,3 кв.м., коридору 2-6 площею 1,4
кв.м., та часток сараю літ. «Ж», теплиці
літ. «П», мостіння і огорожі.

Відповідно до статей 364, 367 ЦК України
кожен із співвласників має право на
виділ його частки майна, що є у спільній
частковій власності в натурі або його
поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК
України.

За відсутності згоди співвласників про
поділ спільного майна це питання
вирішується судом.

Під час вирішення зазначених спорів
суди повинні враховувати роз'яснення,
викладені в постанові Пленуму
Верховного Суду України від 4 жовтня 1991
року № 7 «Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
приватної власності на житловий
будинок".

Зокрема, виходячи з положень ст. ст. 183,
367 ЦК України та роз'яснень, викладених
у п.п. 6, 7 зазначеної постанови, виділ
частки в натурі (поділ будинку) може
мати місце за наявності технічної
можливості виділення кожній із сторін
відокремленої частини будинку із
самостійним виходом (квартири), яка
відповідає розміру їх часток у
приватній власності або наявності
технічної можливості переобладнання
будинку в ізольовані квартири.

У тих випадках, коли для поділу
необхідне переобладнання або
перепланування будинку, він
провадиться за наявності на це дозволу
виконавчого комітету місцевої ради (ст.
152 ЖК України).

Вирішуючи такі спори, суди з
урахуванням вимог ст. 10 ЦПК України з
метою всебічного і повного з'ясування
обставин справи та забезпечення
здійснення прав сторін повинні
відповідно до заявлених вимог
запропонувати сторонам подати або за
їх клопотанням витребувати, зокрема,
висновки технічної експертизи щодо
можливих варіантів поділу будинку в
натурі, а в необхідних випадках -
висновки органів державного
архітектурно-будівельного контролю,
пожежної і санітарної інспекцій тощо,
про допустимість пов'язаних із цим
поділом переобладнань і перепланувань;
дані про дозвіл виконавчого комітету
місцевої ради на переобладнання і
перепланування жилого будинку; дані
про характер робіт і їх вартість, які
необхідно здійснити для відокремлення
виділеної частки будинку або поділу
будинку.

Отримавши висновок
будівельно-технічної експертизи,
призначеної судом щодо можливих
варіантів поділу будинку, які
вимагають певних перепланувань і
переобладнань, виконання яких потребує
узгодження з компетентними органами в
передбачені зазначеними у висновках
нормативними актами строки, суд першої
інстанції не обговорив це питання та не
роз'яснив сторонам необхідності
витребування від компетентних органів
відповідних дозволів із метою
правильного вирішення судом спору

Крім того, посилання суду першої
інстанції на положення ст. 358 ЦК України
є безпідставними, оскільки з обставин
справи вбачається, що спірний будинок є
ізольованим жилим приміщенням.

Висновок суду першої інстанції, що
незалучення до розгляді справи ОСОБА_7
та ОСОБА_8 матеріалами справи
спростовується, зокрема останні є
третіми особами, які не заявляли
самостійних вимог (а.с.118). Крім того,
зазначені особи в суді першої
інстанції позов визнали, просили його
задовольнити.

Оскільки при вирішенні спору судом
порушені норми процесуального права та
не застосовані норми матеріального
закону, які підлягали застосуванню, що
призвело до неправильного вирішення
справи, тому в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України
ухвалені в справі судові рішення
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 15 квітня 2013 року та рішення
апеляційного суду Одеської області від
29 серпня 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.В. Кафідова

Судді:
В. С. Висоцька

В.М. Коротун

О.В. Попович

О.В. Ступак