Справа № 761/4884/14-ц
Провадження №2/761/2805/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 травня 2014 року Шевченківський
районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Савицького
О.А.

при секретарі Савенко О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
адвоката ОСОБА_2 про захист честі,
гідності, спростування розповсюдженої
недостовірної інформації і стягнення
моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом про зобов'язання адвоката
ОСОБА_2, спростувати шляхом надсилання
листа на адресу Київської міської
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури інформації, а саме: про те,
що ОСОБА_1 не виконала своїх зобов'язань
відповідно до документу
«Обязательство» від 14.10.2012 року і за
підписом ОСОБА_1 була опублікована
стаття: «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка знаходиться
в мережі інтернет; про те, що примірник
договору про відступ права вимоги
отримав чоловік позивачки ОСОБА_4,
особисто у ОСОБА_2; про те, що заяви
ОСОБА_1 до прокуратури Макарівського
району Київської області є завідомо
неправдивими; та про стягнення з
адвоката ОСОБА_2 на її користь на
відшкодування моральної шкоди 2500 грн.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що
01.04.2013 року вона звернулась до
Київської міської
Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури зі скаргою на дії адвоката
ОСОБА_2 Отримавши копію рішення КМКДК
від 18.06.2013 року, в якому повідомлялось
про те, що за результатами розгляду її
скарги було прийнято рішення про
відмову в притягненні адвоката ОСОБА_2
до дисциплінарної відповідальності.
Водночас, з вищезазначеного рішення
позивачка зрозуміла, що адвокатом
ОСОБА_2 були надані письмові пояснення
КМКДК, в яких було розповсюджено
недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1,
яка є негативною, а тому зачіпає її
честь та гідність, у зв»язку з чим їй
завдано моральної шкоди.

В судовому засіданні представник
позивачки позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити у повному
обсязі з підстав викладених в позові.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечила, вважає
його безпідставним та необґрунтованим,
у своїх поясненнях зазначила, що дана
інформація була викладена
відповідачем у поясненнях на підставі
яких було прийняте рішення КМКДК, після
їх перевірки, крім того вказана
інформація є оціночним судженням
відповідача щодо викладеного в скарзі
позивачки до кваліфкомісії. Крім того
представник відповідача вважає, що
інформація, яку просить спростувати
позивачка не є негативною інформацією,
яка підлягає спростуванню. З
урахуванням викладеної позиції
просила відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника
позивачки, представника відповідача,
дослідивши письмові докази зібрані в
матеріалах справи, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 3 Конституції України
людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканність і безпека
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 32 Конституції України
кожному гарантується судовий захист
права спростовувати недостовірну
інформацію про себе і членів своєї
сім'ї та права вимагати вилучення
будь-якої інформації, а також право на
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, завданої збиранням,
зберіганням, використанням та
поширенням такої недостовірної
інформації.

В свою чергу ст. 34 Конституції України
передбачено, що кожен має право вільно
збирати, зберігати, використовувати і
поширювати інформацію усно, письмово
або в інший спосіб - на свій вибір.

Разом з тим відповідно до ст. 68
Конституції України кожен
зобов'язаний неухильно додержуватися
Конституції та законів України, не
посягати на права і свободи, честь і
гідність інших людей. Праву на свободу
думки і слова, на вільне вираження
своїх поглядів і переконань відповідає
обов'язок не поширювати про особу
недостовірну інформацію та таку, що
ганьбить її гідність, честь чи ділову
репутацію.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що 03.04.2013 року позивачка
звернулась зі скаргою на адвоката
ОСОБА_2 до КМКДК.

27.06.2013 року за результатами розгляду
скарги позивачка отримала рішення
КМКДК від 18.06.2013 про відмову в
притягненні адвоката ОСОБА_2 до
дисциплінарної відповідальності. У
вказаному рішенні є посилання на
пояснення адвоката ОСОБА_2 на скаргу
позивачки надані ним до КМКДК, в яких на
думку ОСОБА_1 було розповсюджено
недостовірну інформацію щодо неї, яка є
негативною та такою, що ганьбить її
гідність та честь, а саме: «…Також
зазначає, що ОСОБА_1 не виконала взятих
на себе зобов'язань і зі її підписом на
нижченаведеному ресурсі 26.10.2012 р. була
опублікована стаття «ІНФОРМАЦІЯ_1» та
«… Крім того, адвокат ОСОБА_2 вказав, що
приблизно місяця два тому на сайті
www.ord.ua ОСОБА_1 опублікувала черговий
пасквіль на народного депутата ОСОБА_5,
де облила і його…».

Позивачка вважає вказані вислови
містять недостовірну інформацію, а
тому просить суд визнати вказані
відомості недостовірними і такими, що
порушують її честь, гідність і ділову
репутацію.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про
інформацію» реалізація права на
інформацію громадянами, юридичними
особами і державою не повинна
порушувати громадські, політичні,
економічні, соціальні, духовні,
екологічні та інші права, свободи і
законні інтереси інших громадян, права
та інтереси юридичних осіб.

Усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк (ст. 40
Конституції України).

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» від 27 лютого 2009р. за №
1 зазначено, що суди повинні мати на
увазі, що у випадку, коли особа
звертається до зазначених органів із
заявою, в якій міститься та чи інша
інформація, і в разі, якщо цей орган
компетентний перевірити таку
інформацію та надати відповідь, проте в
ході перевірки інформація не знайшла
свого підтвердження, вказана обставина
не може сама по собі бути підставою для
задоволення позову, оскільки у такому
випадку мала місце реалізація особою
конституційного права, передбаченого
ст. 40 Конституції, а не поширення
недостовірної інформації.

Відповідно до п.15 вказаної Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 27
лютого 2009 року за №1, при розгляді справ
зазначеної категорії суди повинні мати
на увазі, що юридичним складом
правопорушення, наявність якого може
бути підставою для задоволення позову,
є сукупність таких обставин: а)
поширення інформації, тобто доведення
її до відома хоча б одній особі у
будь-який спосіб; б) поширена
інформація стосується певної фізичної
чи юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право. … Недостовірною вважається
інформація, яка не відповідає
дійсності або викладена неправдиво,
тобто містить відомості про події та
явища, яких не існувало взагалі або які
існували, але відомості про них не
відповідають дійсності (неповні або
перекручені).

Статтею 201 ЦК України визначено, що
особистими немайновими благами, які
охороняються цивільним
законодавством, є: здоров'я, життя;
честь, гідність і ділова репутація; ім'я
(найменування); авторство; свобода
літературної, художньої, наукової і
технічної творчості, а також інші
блага, які охороняються цивільним
законодавством.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону
України «Про інформацію», ніхто не може
бути притягнутий до відповідальності
за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком
наклепу, є висловлювання, які не
містять фактичних даних, критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що не
можуть бути витлумачені як такі, що
містять фактичні дані, зокрема з огляду
на характер використання
мовно-стилістичних засобів (вживання
гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження
або думки принижують її гідність, честь
чи ділову репутацію, а також інші
особисті немайнові права, вона вправі
скористатися наданим їй
законодавством правом на відповідь, а
також на власне тлумачення справи у
тому самому засобі масової інформації
з метою обґрунтування безпідставності
поширених суджень, надавши їм іншу
оцінку. Якщо суб'єктивну думку
висловлено в брутальній, принизливій
чи непристойній формі, що принижує
гідність, честь чи ділову репутацію, на
особу, яка таким чином та у такий спосіб
висловила думку або оцінку, може бути
покладено обов'язок відшкодувати
завдану моральну шкоду.

Вирішуючи питання про визнання
поширеної інформації недостовірною,
суди повинні визначати характер такої
інформації та з'ясовувати, чи є вона
фактичним твердженням, чи оціночним
судженням (п. 19 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» від 27 лютого 2009р. за №
1).

Проаналізувавши перелічені норми
законів, а також роз'яснення, що
містяться в Постанові Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» від 27 лютого 2009р. за №
1, оцінивши належність, достовірність,
допустимість кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
до висновку, що вислови відповідача які
позивачка просить суд спростувати
фактично є його оціночними судженнями,
які він висловив в своїх поясненнях на
скаргу позивачки до КМКДК, крім того на
підставі вказаних пояснень
компетентним органом було відмовлено в
задоволенні скарги позивачки, а тому з
урахуванням викладеного,суд вважає, що
заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про
визнання інформації недостовірною,
спростування недостовірної інформації
є безпідставними і такими, що не
ґрунтуються на вимогах закону, у
зв'язку з чим не підлягають
задоволенню.

Крім того, суд вважає, що вказані
оціночні судження відповідача ОСОБА_2,
по відношенню до особи позивачки,
містять його суб'єктивну думку
відносно особи та дій позивачки, і ця
думка викладена не в брутальній,
принизливій чи непристойній формі, що
могло би принизити гідність, честь чи
ділову репутацію позивачки, а тому
підстави для задоволення вимог про
відшкодування моральної шкоди також
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 294
ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову
до адвоката ОСОБА_2 про захист честі,
гідності, спростування розповсюдженої
недостовірної інформації і стягнення
моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м.Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через
Шевченківський районний суд м.Києва
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а особами, які не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: