Ухвала іменем україни 02 квітня 2014
рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.суддів:
Леванчука А.О., Писаної Т.О., Маляренка
А.В., Юровської Г.В.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Бердичівське АТП-11837» про відновлення
права на безплатний проїзд як інваліду
війни та відшкодування моральної
шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
ухвалу Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 13 січня
2012 року та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 13 листопада
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2011 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Бердичівське АТП-11837» (далі - ТОВ
«Бердичівське АТП-11837») про відновлення
права на безоплатний проїзд як
інваліду війни ІІ групи та
відшкодування моральної шкоди. Позовні
вимоги обґрунтовано тим, що відповідно
до п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» йому надано право
на безоплатний проїзд, яке
відповідачем порушено.

Ухвалою судді Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 13 січня 2012 року, залишеною
без змін ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 13 листопада
2013 року, ОСОБА_6 на підставі п. 3 ч. 2 ст. 122
ЦПК України відмовлено у відкритті
провадження у справі за його позовом до
ТОВ «Бердичівське АТП-11837» про
відновлення права на безплатний проїзд
як інваліду війни відшкодування
моральної шкоди.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати ухвали судів першої та
апеляційної інстанцій, справу передати
до суду першої інстанції для
продовження розгляду в іншому складі
суду, обґрунтовуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, виходив із того, що у
провадженні Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області перебуває дві справи, в яких
спір іде між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів не можна з таких
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 04
січня 2011 року ОСОБА_6 подав до
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області позовну заяву до
ТОВ «Бердичівське АТП-11837» про
відновлення права на безоплатний
проїзд інваліда війни та відшкодування
моральної шкоди. В обґрунтування
позову зазначив, що є інвалідом війни II
групи і має право на пільги, зокрема на
безоплатний проїзд автобусами міських,
приміських і міжміських маршрутів,
встановленні чинним законодавством.
Викладаючи обставини справи, зазначив,
що 18 грудня 2010 року о 14 год. 00 хв. на
кінцевій зупинці, що знаходиться в
районі залізничного вокзалу, зайшов до
маршрутного автобуса марки «Газель»
державний номерний знак НОМЕР_1. При
посадці в автобус пред'явив
посвідчення інваліда війни II групи.
Однак всупереч Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», водій автобуса
повідомив, що з 18 грудня 2010 року всі
пільги на проїзд відмінено, чим порушив
його право (а. с. 7, т. 1).

Ухвалою судді Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області Вдовиченко Т.М. від 13 січня 2012
року позивачеві було відмовлено у
відкритті провадження у справі на
підставі п. 3 ч. 2 ст. 122 ЦК України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 122 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо у
провадженні цього чи іншого суду є
справа зі спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав.

Разом з тим ст. ст. 15, 16 ЦК України кожній
особі гарантовано право на захист у
суді свого цивільного права в разі його
порушення, невизнання або оспорювання,
та захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

З матеріалів справи також вбачається,
що 21 березня 2011 року ОСОБА_6 звернувся
до Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області з позовом до ТОВ
«Бердичівське АТП-11837» про відновлення
права на безоплатний проїзд інваліда
війни та відшкодування моральної
шкоди. В обґрунтування зазначив, що є
інвалідом війни II групи і має право на
пільги, зокрема на безоплатний проїзд
автобусами міських, приміських і
міжміських маршрутів, встановленні
чинним законодавством. Викладаючи
обставини справи, зазначив, що 18 січня
2011 року біля 9-ої години ранку водій
автобуса «Газель», державний номерний
знак НОМЕР_2, що слідував маршрутом
Червона Гора -Шкірцех, відмовився
надати позивачеві безкоштовний проїзд
чим грубо порушив його права,
передбачені Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» ( а. с. 240, т. 1).

Ухвалою судді Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області Шевчука А.М. 24 березня 2011 року
за вказаним позовом було відкрито
провадження ( а.с. 242, т.1)

07 листопада 2011 року ОСОБА_6 звернувся до
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області з позовом до ТОВ
«Бердичівське АТП-11837» про відновлення
права на безплатний проїзд як інваліду
війни та відшкодування моральної
шкоди.

Ухвалою судді Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області Замеги О.В. відкрито
провадження за вказаним позовом (а. с.
245, т.1).

Таким чином, із матеріалів справи
вбачається, що позовні вимоги, які
містяться в заяві, поданій ОСОБА_6 04
січня 2011 року, пов'язані з обставинами,
які мали місце 18 грудня 2010 року та є
іншими, ніж ті, на які він посилався в
позовних заявах, поданих до суду першої
інстанції 21 березня 2011 року та 07
листопада 2011 року, та на які
посилається суддя першої інстанції в
ухвалі про відмову у відкритті
провадження, а тому підстави для
застосування п. 3 ч. 2 ст. 122 ЦПК України
відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився і
апеляційний суд, помилково прийшов до
висновку про наявність в суді першої
інстанції справи зі спору між тими
самими сторонами, про той самий предмет
із тих самих підстав, що в свою чергу
позбавило позивача права на судовий
захист порушеного права та
унеможливило розгляд справи по суті.

Ураховуючи викладене, оскаржувані
ухвали не можуть вважатись законними й
підлягають скасуванню з передачею
справи до суду першої інстанції для
вирішення питання про відкриття
провадження у справі.

Керуючись ст. 336, 342, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 13 січня
2012 року та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 13 листопада
2013 року скасувати, матеріали за позовом
ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бердичівське
АТП-11837» про відновлення права на
безплатний проїзд як інваліду війни та
відшкодування моральної шкоди
передати до суду першої інстанції для
вирішення питання про відкриття
провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук
Судді: А.О. Леванчук А.В. Маляренко Т.О.
Писана Г.В. Юровська