22-ц/775/521/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Литвиненко
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого
Ігнатоля Т.Г.

суддів Мироненко
І.П., Попової С.А,,

при секретарі
Бєльченко Б.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до Старо-Кримської
селищної ради м. Маріуполя, ОСОБА_2,
Управління Держземагенства у м.
Маріуполі Донецької області про
скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Іллічівського районного
суду Донецької області від 26 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року позивачка
звернулася до суду з даним позовом.
Посилалася на те, що вона є власницею
домоволодіння АДРЕСА_1 Раніше їй
належало 7/10 частин цього
домоволодіння, а 3/10 його частини
належало ОСОБА_3 яка згоріла під час
пожежі разом з її часткою
домоволодіння. На підставі рішення
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя від 2 вересня 2011 року їй
належить ціле домоволодіння. З серпня
1998 року по теперішній час вона разом з
родиною проживає в цьому
домоволодінні та відкрито
користується земельною ділянкою
площею 1667 кв.м., що складається з: 1200
кв.м. - земля, яка була отримана нею у
власність при укладенні договору
купівлі-продажу частки житлового
будинку, а 467 кв.м. - ділянка, яка
примикала до будинку. На генеральному
плані відображені межі земельних
ділянок, що перебували в користуванні
співвласників домоволодіння. Саме,
виходячи з меж, які документально
відображені у правовстановлюючих
документах, вона відкрито користується
земельною ділянкою. Однак, на частину
земельної ділянки, що знаходиться у її
користуванні, на підставі рішення
Старо - Кримської селищної ради від
19.10.2012 року виданий державний акт про
право власності на земельну ділянку
площею 0, 0727 га ОСОБА_2 чим порушені її
права користування земельною
ділянкою. Просила скасувати державний
акт на право власності на земельну
ділянку (кадастровий номер
:01:001:0234), розташовану за адресою:
АДРЕСА_1 виданий на ім'я ОСОБА_2

Рішенням Іллічівського
районного суду Донецької області від 26
лютого 2014 року відмовлено ОСОБА_1 у
задоволенні позову.

В апеляційній скарзі
позивачка ставить питання про
скасування зазначеного рішення з
мотивів порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
неповного з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи. Зокрема,
посилається на те, що суд не взяв до
уваги той факт, що позивачка з серпня
1998 року безперервно користується та
продовжує користуватися спірною
земельною ділянкою. Судом безпідставно
було проігноровано генеральний план
земельної ділянки, з якого вбачаються
зовнішні та внутрішні межі спірної
ділянки. При видачі оспорюваного
державного акту Старо - Кримська
селищна рада не узгоджувала з нею межі
земельної ділянки. Судом не були
витребувані та досліджені
правовстановлюючі документи на
земельні ділянки, які перебували в
користуванні попередніх власників.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4, які
підтримали доводи скарги та просили її
задовольнити, заперечення проти скарги
представника Старо-Кримської селищної
ради Балабанова М.І., представника
управління Держземагенства у м.
Маріуполі - Астафурова Р.О., відповідача
ОСОБА_2, які просили скаргу відхилити, а
рішення суду залишити без зміни,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК У країни
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи, що
за договором купівлі - продажу від 28
серпня 1998 року ОСОБА_1 придбала у
ОСОБА_7 7/10 частин жилого будинку з
належними до нього надвірними
господарськими будівлями, що
знаходяться в АДРЕСА_1, на земельній
ділянці розміром 1200 кв.м. (земля
держфонду). Договір посвідчено
приватним нотаріусом Маріупольського
міського нотаріального округу
Донецької області ОСОБА_8 та
зареєстровано в реєстрі нотаріальних
дій за №2081 (а.с.13).

Відповідно до витягу про державну
реєстрацію прав № 35243322 від 21 серпня 2012
року за ОСОБА_1 зареєстроване право
власності на житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, в
цілій частині, на підставі договору
купівлі-продажу від 28 серпня 1998 року та
рішення Іллічівського районного суду
м. Маріуполя від 21 червня 2012 року (а.с.12).

Рішенням Іллічівського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 21 червня 2012 року, яке набрало
законної сили, встановлено, що
співвласником 310 частини даного
домоволодіння була ОСОБА_3, яка померла
і після її смерті спадщина прийнята не
була. Вказаним рішенням було визначено,
що ОСОБА_1 належить цілісне
домоволодіння АДРЕСА_1 що складається з
житлового будинку та вбиральні (а.с.20).

З матеріалів інвентарної справи на
домоволодіння АДРЕСА_1 вбачається, що
дане домоволодіння належало двом
співвласникам - ОСОБА_9 та ОСОБА_10,
площа земельної ділянки під даним
домоволодінням складала 0,22 га.

Рішенням виконкому селищної ради
№12 від 27 червня 1972 року ОСОБА_3 була
виділена земельна ділянка площею 0,06 га
для будівництва жилого будинку, який
не був збудований та зданий в
експлуатацію, земельна ділянка не
приватизована та не має твердих меж.

Згідно Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯМ
№ 827041, виданого 26 листопада 2012 року на
підставі рішення Старо-Кримської
селищної ради від 19.10.2012р. № 127, ОСОБА_2 є
власником земельної ділянки площею 0,0727
га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1
відведеної для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
кадастровий номер земельної ділянки
:01:001:0234 (а.с.21).

Як вбачається з пояснень
представника Старо- Кримської селищної
ради ОСОБА_5 в судовому засіданні
апеляційного суду, ОСОБА_1 придбала
земельну ділянку площею 1200 кв.м.,
самочинно зайняла та користується
частиною земельної ділянки, яка була
виділена ОСОБА_3 площею 600 кв.м. Крім
того, на земельній ділянці є надлишок
в розмірі 467 кв.м. Тому, селищна рада
виділила ОСОБА_2 для будівництва
жилого будинку земельну ділянку
площею 0,0727 га, яка складається з 0,06 га,
що раніше виділялася ОСОБА_3 та 0, 0127 га -
надлишкової земельної ділянки, що
становила 467 кв.м. В користуванні
ОСОБА_1 залишається земельна ділянка
площею 0,15 га, яку вона має право
приватизувати, про що їй надані
відповідні роз'яснення виконкомом
селищної ради -12 жовтня 2012 року №497; 8
квітня 2013 року №162.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1, суд виходив з того, що
Старо-Кримська селищна рада при
видачі державного акту про право
власності на земельну ділянку на ім'я
ОСОБА_2 діяла в межах повноважень,
наданих їй законом; позивачкою не
надано доказів, які б свідчили про
перехід до неї права власності або
права користування спірною земельною
ділянкою у зв'язку з придбанням права
власності на житловий будинок та
доказів, які свідчили б про те, що
попередній власник житлового будинку,
від якого позивачці перейшло право на
домоволодіння, був би наділений у
встановленому законом порядку правом
власності або правом користування
земельною ділянкою, на якій цей будинок
розташований.

Колегія суддів не може не
погодитися з такими висновками суду,
оскільки вони відповідають обставинам
справи та вимогам закону.

Згідно статті 12 Земельного кодексу
України, до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст, серед інших, належить:
розпорядження землями територіальних
громад; передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу.

Згідно статті 40 Земельного кодексу
України, громадянам України за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування
можуть передаватися безоплатно у
власність або надаватися в оренду
земельні ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і гаражного
будівництва в межах норм, визначених
цим Кодексом.

Згідно статті 186-1 Земельного кодексу
України, проект землеустрою щодо
відведення земельних ділянок усіх
категорій та форм власності підлягає
обов'язковому погодженню з
територіальним органом центрального
органу виконавчої влади, що здійснює
реалізацію державної політики у сфері
земельних відносин.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Старо-Кримської селищної ради
№ 45/1 від 25 березня 2011року затверджено
матеріали попереднього погодження
місця розміщення земельної ділянки та
дозволено розробку проекту
землеустрою по відведенню цієї
земельної ділянки орієнтовною площею
0,0720 га для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд по
вулиці АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_2
(а.с.69-70).

З копії проекту землеустрою щодо
відведення у власність земельної
ділянки громадянину ОСОБА_2 для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд по АДРЕСА_1 вбачається, що місце
розташування земельної ділянки площею
0,0720 га для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд по
вулиці АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_2
було погоджено, що підтверджується
відповідним актом та висновком
Комісії з розгляду питань, пов'язаних з
погодженням документації з
землеустрою (а.с. 33-68, 71-83).

Рішенням Старо-Кримської селищної
ради № 127 від 19 жовтня 2012 року
затверджено проект землеустрою по
відведенню та надано із земель запасу
житлової та громадської забудови у
власність земельну ділянку
(кадастровий номер :01:001:0234) площею
0,0727 га для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1 ОСОБА_2 (а.с. 31).

Відповідно до ст. 6 ЗК України 1990 року
(в редакції, чинній на час придбання
позивачкою права власності на спірне
домоволодіння) громадяни України мають
прав на одержання у власність
земельних ділянок для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель.

Згідно із ст. 17 цього Кодексу
підставою для виникнення права
власності на земельну ділянку є
рішення відповідної Ради народних
депутатів, на території яких
розташовані земельні ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.22 даного Кодексу
право власності на землю або право
користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право.

Статтею 23 цього Кодексу визначено,
що право власності або право
постійного користування землею
посвідчується державними актами, які
видаються і реєструються сільськими,
селищними, міськими районними Радами
народних депутатів.

Згідно частин 1, 4 статті 30 цього
Кодексу, при переході права власності
на будівлю і споруду разом з цими
об'єктами переходить у розмірах,
передбачених статтею 67 цього Кодексу, і
право власності або право користування
земельною ділянкою без зміни її
цільового призначення і, якщо інше не
передбачено у договорі відчуження -
будівлі та споруди. Право власності або
право користування земельною ділянкою
у такому випадку посвідчується Радами
народних депутатів відповідно до вимог
статті 23 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що
розглядаючи справу, суд першої
інстанції повно, всебічно і об'єктивно
перевірив доводи сторін, правильно
встановив фактичні обставини справи
та відповідні їм правовідносини,
наданим доказам дав належну оцінку і
дійшов обґрунтованого висновку про
відмову у задоволенні позову, оскільки
позивачка не має правовстановлюючого
документу на земельну ділянку, який би
посвідчував її право власності або
право постійного користування
земельною ділянкою з визначенням меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

Не надано ні суду першої
інстанції, ні апеляційному суду
належних доказів того, що попередній
власник будинку - ОСОБА_3, була
наділена у встановленому законом
порядку правом власності або правом
користування земельною ділянкою.

Рішення Старо-Кримської
селищної ради щодо затвердження
матеріалів попереднього погодження
місця розміщення земельної ділянки,
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою по відведенню земельної
ділянки та затвердження проекту
землеустрою по відведенню та наданню
із земель запасу житлової та
громадської забудови у власність
земельної ділянки ОСОБА_2 прийняті
селищною радою в межах повноважень,
наданих їй законом. Тому, права ОСОБА_1
у зв'язку з виділенням частини
земельної ділянки ОСОБА_2 не ущемлені,
правових підстав для скасування
державного акту на земельну ділянку,
видану на ім'я ОСОБА_2 немає.

Висновки суду про
необґрунтованість позову є вичерпними,
справа вирішена у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Доводи апеляційної скарги
позивачки про те, що виділення
земельної ділянки ОСОБА_2 здійснено
незаконно, оскільки межі його ділянки
не узгоджувалися з нею, є
безпідставними. Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи, що
на момент приватизації ОСОБА_2
земельної ділянки по АДРЕСА_1 суміжна
ділянка АДРЕСА_1 належала
Старокримській селищній раді, а не
позивачці.

Посилання позивачки на технічний
паспорт та генеральний план на
домоволодіння, як на документи, які
посвідчують її право користування
земельною ділянкою, є безпідставними,
оскільки ці документи не є
правовстановлюючими і не можуть бути
використані, як докази на
підтвердження або спростування
обставин, на які посилається позивачка
в обґрунтування своїх вимог. Під час
апеляційного розгляду справи була
досліджена, витребувана в
Маріупольському БТІ інвентарна справа
на домоволодіння АДРЕСА_1, яка
розпочата 2 серпня 1944 року, в
матеріалах якої відсутні
правовстановлюючі документи, які б
підтверджували право власності або
користування земельною ділянкою за
даною адресою попередніх власників
даного домоволодіння - ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_7

Доводи скарги про те, що позивачка на
протязі 15 років відкрито користується
земельною ділянкою, частина якої була
передана у власність відповідачу
ОСОБА_2, не приймаються до уваги,
оскільки цей факт не свідчить про
порушення прав позивачки у зв'язку з
тим, що підставою для виникнення прав
на землю є рішення відповідних органів
про передачу земельної ділянки у
власність або користування. Такого
рішення позивачка не має.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що доказів порушення
прав та законних інтересів ОСОБА_1
Старо - Кримською селищною радою,
ОСОБА_2, Управлінням Держземагенства м.
Маріуполя як суду першої інстанції
так і апеляційному суду не надано, а
тому, рішення суду підлягає залишенню
без зміни, а апеляційна скарга ОСОБА_1. -
відхиленню.

Керуючись ст.307, 308,313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Іллічівського районного
суду м. Маріуполя від 26 лютого 2014 року

залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути
оскаржена

шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів безпосередньо
до суду

касаційної інстанції.

Судді