Справа № 212/9588/2012 Провадження №
22-ц/772/1736/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Бар'як А. С.Категорія:
51Доповідач: Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Марчук В.С.,
Шемети Т.М.,

при секретарі: Пантелеймоновій А. І.,

за участю: позивача ОСОБА_2 та
її представника ОСОБА_3, представника
відповідача Подоляки В.Г.,
представника 3-ї особи ОСОБА_5, -

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
"Піреус Банк МКБ", третьої особи ОСОБА_7
про визнання наказів про звільнення
незаконними, поновлення на роботі,
стягнення середньої заробітної плати
за час вимушеного прогулу, стягнення
компенсації за завдану моральну шкоду,
-

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 28 квітня 2014
року, -

в с т а н о в и л а :

В вересні 2010 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з позовом до ПАТ «Піреус Банк МКБ»,
за участю третьої особи ОСОБА_7 про
визнання наказу про звільнення
незаконним, поновлення на роботі,
стягнення середньої заробітної плати
за час вимушеного прогулу, в подальшому
уточнювалась позовна заява, а 02.04.2014
року подала позовну заяву в новій
редакції (т.4а.с.187-190), мотивувала позов
тим, що працювала на посаді керівника
Відділення № 12 АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» в м.
Вінниця, 01.09.2010 року звернулась до
роботодавця із заявою про звільнення з
займаної посади за згодою сторін,
проте, будь-якої відповіді від
керівництва не отримала. 06.09.2010 року
була звільнена з посади згідно п.3 ч.1 ст.
40 КЗпП України у зв'язку з
систематичним невиконанням без
поважних причин обов'язків, покладених
трудовим договором та внутрішніми
локальними нормативними документами
банку відповідно до наказу № 381-К від
18.08.2010 року. Вважає її звільнення
незаконним, оскільки відсутні
конкретні факти неналежного виконання
покладених на неї обов'язків, при
звільненні не було видано копію наказу
№ 381-К від 18.08.2010 року, натомість був
виданий інший наказ: № 405-К від 03.09.2010
року про її звільнення, який підписаний
неповноважною особою, в силу чого,
позивач вважає, що її трудові права
порушено. Просила суд визнати
незаконними накази відповідача № 381
від 18.08.2010 року та № 405-К від 03.09.2010 року
про звільнення, поновити на роботі,
стягнути з відповідача на її користь
середню заробітну плату за час
вимушеного прогулу та відшкодування
заподіяної моральної шкоди в розмірі
20000 грн. 00 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Вінниці від 29 вересня 2011 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької
області від 29 листопада 2011 року рішення
районного суду скасовано в частині
відмови у задоволенні вимог про
стягнення моральної шкоди та ухвалено
в цій частині нове рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 06 червня 2012 року
рішення Ленінського районного суду м.
Вінниця від 29 вересня 2011 року, рішення
апеляційного суду Вінницької області
від 29 листопада 2011 року та ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних спав
від 10 лютого 2012 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 28 квітня 2014 року
в задоволені позову ОСОБА_2 -
відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу,
в якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просила рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 28 квітня 2014 року скасувати
та постановити нове яким її позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши докази, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, прийшла до
висновку, що остання задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішенням,
ухвалене на основі повно і всебічно
з`ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем порушено вимоги п.3ч.1
ст.40КЗпП України, а саме систематичне
невиконання без поважних причин
обов»язків, покладених трудовим
договором та внутрішніми локальними
нормативними документами банку, а тому
були підстави для її звільнення.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
наявність підстав для звільнення
ОСОБА_2 за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України
виходячи з наступного.

Відповідно до принципів змагальності
та диспозитивності цивільного
судочинства викладених у ст.ст. 10, 11 ЦПК
України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ним вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Статтями 57, 60 ЦПК України передбачено,
що доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

По справі встановлено, що 19.01.2009 року
ОСОБА_2 була прийнята на посаду
керівника Відділення № 12 ВАТ «Піреус
Банк МКБ» згідно наказу № 3-К від 05.01.2009
року.

06.09.2010 року звільнена за систематичне
невиконання без поважних причин
обов'язків, покладених трудовим
договором та внутрішніми локальними
нормативними документами банку п.3ч.1
ст.40 КЗпП України згідно наказу № 381-К
від 18.08.2010 року, як зазначено в трудовій
книжці ОСОБА_2 (т.1 а.с.14).

Зміст наказу № 381-К від 18.08.2010 року,
виданий В.о. голови правління АТ
«ПІРЕУС БАНК МКБ» ОСОБА_7, вказує, що
даний наказ стосувався врегулювання
обставин щодо виходу на роботу ОСОБА_8
(т.1 а.с.90), однак в суді першої інстанції
представник відповідача Подоляк В.Г.
зазначив, що в трудовій книжці позивача
помилково було зазначено реквізити
іншого наказу, а тому не оспорює дані
обставини та готовий внести зміни в
трудову книжку, при цьому зазначив, що
позивача звільнено на підставі наказу
№ 405-К від 03.09.2010 року (т.1 а.с.25), а тому
вказана вимога є безпідставною,
оскільки наказ не регулює жодних
трудових відносин між позивачем та
відповідачем.

Відповідно до наказу № 405-К від 03.09.2010
року, виданого В.о. голови правління АТ
«ПІРЕУС БАНК МКБ» ОСОБА_7, керівника
Відділення № 12 АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» (м.
Вінниця) Департаменту філійної мережі,
ОСОБА_2 звільнено 06.09.2010 року на
підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України за
систематичне невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених на неї
трудовим договором та внутрішніми
локальними нормативними документами
банку, враховуючи оголошену догану
згідно наказу № 80-К від 11.02.2010 року (т.1
а.с.49) та тяжкість і серйозність
вчинених нею порушень. Підстава:
матеріали службового розслідування,
рішення Правління АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ»
від 02.09.2010 року, пояснювальна записка
керівника Відділення № 12 ОСОБА_2 З
наказом ознайомлена ОСОБА_2 06.09.2010 року
(т.1 а.с.25).

В суді першої інстанції встановлено та
не заперечувалось сторонами, що, з
огляду на розгалужену банківську сітку
та значну відстань між відділеннями та
головним офісом банку, працівники АТ
«ПІРЕУС БАНК МКБ» у своїй роботі
користуються робочою електронною
поштою за допомогою програми Microsoft Office
Outlook, кожен працівник має персональний
доступ до своєї робочої електронної
пошти, доступ третіх осіб до
електронної пошти не допускається, при
цьому адресою електронної пошти
ІНФОРМАЦІЯ_1 користувалася інспектор
Департаменту персоналу АТ «ПІРЕУС БАНК
МКБ» ОСОБА_9, адресою електронної пошти
ІНФОРМАЦІЯ_2 користувався регіональний
менеджер Департаменту філійної мережі
АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» ОСОБА_10, адресою
електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_3
користувалася керівник Відділення № 12
АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» ОСОБА_2 (т.2 а.с. 247,
т.3 а.с. 191).

Вказаний наказ №80-К від 11.02.2010 року був
направлений за допомогою електронної
пошти на електронну адресу позивача
ОСОБА_2, після чого такий документ був
роздрукований, підписаний,
відсканований та за допомогою
електронної пошти відправлений на
електронну адресу, якою користується
інспектор Департаменту персоналу -
ОСОБА_9.

Відповідно до висновку експертів
КНДІСЕ №2001/2002/13-35 від 30.09.2013 року за
результатами проведення експертизи
комп'ютерної техніки та програмних
продуктів - електронне повідомлення з
файлом під назвою «SKMBT_C2430.pdf», в
якому містилась копія наказу №80-К від 11
лютого 2010 року про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_2, що було надіслане з електронної
адреси «ІНФОРМАЦІЯ_4» на «ІНФОРМАЦІЯ_5»
було відправлено в п'ятницю 12 лютого 2010
року в 13:40:09 + 0200 (в 12-годинному форматі
часу 1:40 РМ). Вказане вище повідомлення,
що містило в собі файл було доставлено
на адресу «ІНФОРМАЦІЯ_5» в п'ятницю 12
лютого 2010 року в 13:40:10 + 0200 (в 12-годинному
форматі часу 1:40 РМ). Електронне
повідомлення з файлом під назвою
«Dokyment.pdf», в якому містилась копія
наказу № 80-К від 11 лютого 2010 року про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності ОСОБА_2, що було
надіслане з електронної адреси
«ІНФОРМАЦІЯ_5» на «ІНФОРМАЦІЯ_4» було
відправлено в п'ятницю 12 лютого 2010 року
в 16:21:09 + 0200 (в 12-годинному форматі часу
4:21 РМ). Вказане вище повідомлення, що
містило в собі файл було доставлено на
адресу «ІНФОРМАЦІЯ_4» в п'ятницю 12
лютого 2010 року в 16:21:11 + 0200 (в 12-годинному
форматі часу 4:21 РМ) (т.4 а.с.98-103).

Листом директора КНДІСЕ ОСОБА_11 від
11.03.2014 року №07/01-13/2706-14 (т.4 а.с.168-169)
повідомлено, що у зв»язку із значним
об'ємом робіт, в процесі оформлення
експертного висновку судовими
експертами була допущена технічна
помилка (описка) в написанні
електронних адрес, а саме: замість
«ІНФОРМАЦІЯ_5» було написано
«ІНФОРМАЦІЯ_5», замість «ІНФОРМАЦІЯ_4»
було написано «ІНФОРМАЦІЯ_4», замість
«ІНФОРМАЦІЯ_1» було написано
«ІНФОРМАЦІЯ_4», що в жодному разі не
впливає на результати проведеної
експертизи, оскільки дана помилка є
наслідком технічної помилки (описки).

Згідно висновку №14017 від 10.02.2014 року
судової почеркознавчої експертизи,
проведеної судовими експертами ТОВ
«Київський експертно-дослідний центр»
- будь-яких ознак, які б вказували на те,
що копія наказу № 80-К від 11.02.2010 року про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності виконана шляхом
монтажу (сканування чи копіювання
фрагментів з іншого документу),
відсутні. Підпис від імені ОСОБА_2,
зображення якого міститься в графі
«Ознайомлена: ОСОБА_2 ___» в копії наказу
№ 80-К від 11.02.2010 року про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_2, виконаний самою ОСОБА_2 (т.4
а.с.137-140).

Крім того, судом першої інстанції взято
до уваги висновок №49/11 експертного
почеркознавчого дослідження від
23.11.2011 року ТОВ Центр судових експертиз
«Альтернатива» м. Київ, згідно якого
будь-яких ознак виготовлення
електрофотографічної копії наказу №
80-К від 11.02.2010 року про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_2 шляхом монтажу не
спостерігається. Остаточно встановити,
чи мав місце монтаж при виготовленні
вказаного документу, можливо лише за
оригіналом цього документу. Підпис від
імені ОСОБА_2, зображення якого
міститься в графі «Ознайомлена:
ОСОБА_2___» в електрофотографічній копії
наказу № 80-К від 11.02.2010 року про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності ОСОБА_2 виконаний
самою ОСОБА_2 (т.2 а.с.269-272).

Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за
порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
1) догана; 2) звільнення. Законодавством,
статутами і положеннями про дисципліну
можуть бути передбачені для окремих
категорій працівників й інші
дисциплінарні стягнення.

Строк застосування дисциплінарного
стягнення чітко визначений в ст. 148 КЗпП
України, а саме: дисциплінарне
стягнення застосовується власником
або уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.

Згідно норми ст. 149 КЗпП України щодо
порядку застосування дисциплінарних
стягнень - до застосування
дисциплінарного стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
зажадати від порушника трудової
дисципліни письмові пояснення. За
кожне порушення трудової дисципліни
може бути застосовано лише одне
дисциплінарне стягнення. При обранні
виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується в
наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку.

Враховуючи висновки проведених
експертиз, з яких дійсно вбачається, що
підпис від імені ОСОБА_12, зображення
якого міститься в графі «Ознайомлена:
ОСОБА_12___» в копії наказу № 80-К від
11.02.2010 року про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_12 - виконаний самою ОСОБА_12, тобто
позивач був належним чином
повідомлений про відповідний наказ під
розписку, шляхом проставлення свого
особистого підпису.

Колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції, що ОСОБА_2 дійсно
повідомлена за допомогою комп»ютерної
техніки з використанням сервісу
Інтернет мережі - електронної пошти про
наказ №80-К від 11.02.2010 року про
притягнення її до дисциплінарної
відповідальності під розписку, шляхом
проставлення особистого підпису, що
вказує на додержання вимог
визначеними ст..149 КЗпП України.

Службова записка касира ОСОБА_13 від
08.02.2010 року вказує, що 04.02.2010 року нею
було оформлено переказ на видачу
коштів в програмі «Юністрім» на суму 1449
доларів США. Кошти клієнту були видані
правильно, але помилково у програму АБС
«Б2» була внесена сума коштів на 300
доларів США менша (т.1 а.с.159).

Згідно листа керівника відділення № 12
ОСОБА_2 від 10.02.2010 року, адресованого ВАТ
«ПІРЕУС БАНК МКБ», касир-операціоніст
відділення № 12 ВАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ»
ОСОБА_13 здійснила видачу коштів
клієнту через платіжну систему
«Юністрім» в розмірі меншому на 300
доларів США ніж сума переказу. В
результаті невірної проводки в касі
відділення виник залишок в розмірі 300
доларів США, який відрегулювали
додатковою проводкою. Керівником було
здійснено відповідний контроль за
діями касира, а саме: звірено
меморіальний ордер з даними АБС Б-2,
касові документи, наявність грошових
коштів в сховищі та дані книги готівки
операційної каси й інших цінностей
банку, відібрано пояснення, направлено
проводку, повідомлено ГО та направлено
службову записку Департаменту по
роботі з персоналом на винесення
догани ОСОБА_13 Оскільки це не перше
порушення касиром - їй запропоновано
звільнитись(т.1 а.с.158).

Роботодавець, який очікує від
порушника трудової дисципліни
письмових пояснень, об'єктивно
позбавлений можливості формувати
зміст таких пояснень, тобто
роботодавець отримує письмове
пояснення, зміст якого залежить
виключно від працівника, при цьому
працівник не позбавлений права
відмовитись взагалі від надання таких
пояснень, що не має наслідком
відсутності обставин порушення
трудової дисципліни та неможливість
застосування дисциплінарного
стягнення до такого працівника, а в
разі застосування - бути підставою для
визнання рішення про застосування
дисциплінарного стягнення незаконним.

Правовою позицією Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, закріплена в ухвалі від 29.05.2013
року при розгляді справи № 6-2566св13,
зазначено, що сам по собі факт
неотримання таких пояснень за
відсутності даних про поважність
причин вчинення проступку не можуть
бути підставою для визнання рішення
про застосування дисциплінарного
стягнення незаконним.

Посадовою інструкцією керівника
Відділення № 12 ВАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ»
ОСОБА_2 передбачено, що керівник
відділення здійснює контроль за
проведенням у відділенні робіт з
готівковими коштами і цінностями та
забезпеченням їх збереження,
дотриманням працівниками відділення
вимог операційних процедур Банку при
оформленні та супроводженні
банківських операцій, дотримання
дисципліни, режиму роботи з
готівковими коштами і іншими
цінностями, згідно вимог нормативних
положень Національного банку, та
внутрішнього розпорядку роботи
відділення.(т.1 а.с.72-74).

Враховуючи наведене застосування до
ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у
виді догани, яка була оголошена в
наказі №80-К від 11.02.2010 року про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності в зв'язку з
неналежним виконанням покладених на
керівника Відділення № 12 ВАТ «ПІРЕУС
БАНК МКБ» ОСОБА_2 службових обов'язків,
а саме: відсутність контролю над
проведенням операцій у касі Відділення
№ 12, відповідач діяв у межах
повноважень та у спосіб, передбачений
Законом.

Відповідно до вимог ст. 139 КЗпП України
працівники зобов'язані працювати чесно
і сумлінно, своєчасно і точно
виконувати розпорядження власника або
уповноваженого ним органу, додержувати
трудової і технологічної дисципліни,
вимог нормативних актів про охорону
праці, дбайливо ставитися до майна
власника, з яким укладено трудовий
договір.

Згідно п.22, п.23 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» №9
від 06 листопада 1992 року -у справах про
поновлення на роботі осіб, звільнених
за порушення трудової дисципліни,
судам необхідно з'ясувати, в чому
конкретно проявилось порушення, що
стало приводом до звільнення, чи могло
воно бути підставою для розірвання
трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8
ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані
власником або уповноваженим ним
органом передбачені статтями 147(1), 148,
149 КЗпП правила і порядок застосування
дисциплінарних стягнень, зокрема, чи
не закінчився встановлений для цього
строк, чи застосовувалось вже за цей
проступок дисциплінарне стягнення, чи

враховувались при звільненні ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяна ним шкода, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередня робота
працівника. За передбаченими п.3 ст.40
КЗпП підставами працівник може бути
звільнений лише за проступок на роботі,
вчинений після застосування до нього
дисциплінарного або громадського
стягнення за невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених на
нього трудовим договором або
правилами внутрішнього трудового
розпорядку.

За результатами службового
розслідування від 30.08.2010 про порушення
при проведенні розрахунково-касових
операцій в відділенні № 12 АТ «ПІРЕУС
БАНК МКБ» (м. Вінниця) вказує, що
Управлінням безпеки банку була
отримана оперативна інформація про
проведення незаконних проводок
грошових сум начальником відділення
ОСОБА_2 По рахунку, відкритого на
Особу-1, яка є родичем ОСОБА_2, через касу
відділення перед вихідними днями
проводились проводки грошових сум, при
цьому реальних грошових сум в касу не
вносилось, все відбувалось лише по
документах. В понеділок гроші
знімались. Особа-1 в приміщенні
відділення не була, а замість неї
розписувалась ОСОБА_2 Формально
внесенні грошові кошти складали від 217
до 280 тис. грн. Незаконні зарахування та
зняття коштів відбувалось згідно
розпоряджень касирам відділення.
Загальна сума знятих процентів складає
5172 грн. 60 коп. Дані порушення
підтвердили касири ОСОБА_14 та ОСОБА_15,
остання зазначила, що по вказівці
ОСОБА_2 здійснювала аналогічні грошові
проводки відносно Особи-2, яка також є
родичем керівника відділення.
Зазначено, що дані дії порушували
Інструкцію № 492 «Інструкція про
порядок відкриття, використання і
закриття рахунків у національній та
іноземних валютах», Процедуру
оформлення і обслуговування поточних
рахунків та замовлення банківських
платіжних карток до них для приватних
клієнтів. (т.1 а.с.41-45, 170).

Звернення начальника відділу
внутрішньої безпеки Управління
банківської безпеки АТ «ПІРЕУС БАНК
МКБ» ОСОБА_16 вказує, що Управлінням
банківської безпеки була отримана
оперативна інформація про проведення
незаконних проводок грошових сум
начальником відділення ОСОБА_2 По
рахунку, відкритого на Особу-1, яка є
родичем ОСОБА_2, через касу відділення
перед вихідними днями проводились
проводки грошових сум, при цьому
реальних грошових сум в касу не
вносилось, все відбувалось лише по
документах. В понеділок гроші
знімались. Особа-1 в приміщенні
відділення не була, а замість неї
розписувалась ОСОБА_2 Формально
внесенні грошові кошти складали від 217
до 280 тис. грн. Незаконні зарахування та
зняття коштів відбувалось згідно
розпоряджень касирам відділення (т.1
а.с.39).

Згідно наказу № 379-К від 16.08.2010
року В.о. Голови Правління ОСОБА_7 у
зв'язку з результатами службового
розслідування керівника Відділення №
12 ОСОБА_2 відсторонено від виконання
своїх службових обов'язків з 17.08.2010
року. ОСОБА_2 з наказом ознайомлена
17.08.2010 року (т.1 а.с.67,68).

Відповідно до виписок по особовим
рахункам ОСОБА_17 (вільний) вказує, що
04.02.2010 року рахунок був поповнений на
50000,00 грн., на наступний день 05.02.2010 року
рахунок був поповнений на 100000,00 грн., а
18.02.2010 з рахунку було знято 150000,00 грн.
26.02.2010 рахунок поповнений на 250000,00 грн. і
01.03.2010 з рахунку знято коштів в сумі
250000,00 грн. Відсотки сплачені в розмірі
1130,16 грн. 19.03.2010 рахунок поповнений на
350000,00 грн. і 23.03.2010 знято з рахунку 350000,00
грн., 26.03.2010 року рахунок поповнено на
230000,00 грн. і 01.04.2010 року знято з рахунку
230000,00 грн. Відсотки сплачені в розмірі
1142,94 грн., 30.04.2010 - поповнено на 217000,00 грн.
і 05.05.2010 знято 217000,00 грн. Відсотки
сплачені в розмірі 103,28 грн., 07.05.2010 -
поповнено на 275000,00 грн. і 11.05.2010 знято
275000,00 грн., 21.05.2010 - поповнення 280000,00 грн.
і 25.05.2010 знято 280000,00 грн. Відсотки
сплачені в розмірі 1273,98 грн.(т.1 а.с.134-137).

Зміст виписки по особовим рахункам
ОСОБА_18 (вільний) вказує, що 26.03.2010 року
рахунок був поповнений на 270000,00 грн. і
01.04.2010 знято 270000,00 грн., відсотки
сплачені в розмірі 665,76 грн. (т.1 а.с.139).

Здійснення поповнень та зняття з
рахунків клієнтів коштів без
фактичного внесення коштів на рахунки
з послідуючим зняттям відсотків за
такими операціями, що відбувалось за
вказівками керівника відділення
ОСОБА_2 - мали місце, що
підтверджується матеріалами справи.

Посадова інструкція керівника
Відділення № 12 ВАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ»
ОСОБА_2 передбачає, що керівник
відділення здійснює контроль за
проведенням у відділенні робіт з
готівковими коштами і цінностями та
забезпеченням їх збереження,
дотриманням працівниками відділення
вимог операційних процедур Банку при
оформленні та супроводженні
банківських операцій, дотримання
дисципліни, режиму роботи з
готівковими коштами і іншими
цінностями, згідно вимог нормативних
положень Національного банку, та
внутрішнього розпорядку роботи
відділення.(т.1 а.с.72-74).

Крім того, дії ОСОБА_2, направлені на
розпорядження поточними рахунками
клієнтів банку без відповідних
дозвільних документів таких осіб, є
об'єктивним порушенням п. 7.1., п. 7.2.
Інструкції «Про порядок відкриття,
використання і закриття рахунків у
національній та іноземних валютах»,
затвердженої Постановою Правління
Національного банку України №492 від
12.11.2003 року, де зазначено, що видаткові
операції за поточними рахунками
фізичних осіб здійснюються за
розпорядженням власника або за його
дорученням на підставі довіреності
(копії довіреності), засвідченої
нотаріально, а у випадках,
визначених законодавством України,
- іншими уповноваженими на це
особами. Документ, що підтверджує
право розпорядження рахунком
довіреною особою (довіреність або
копія довіреності, засвідчена
нотаріально), а також копії
документів, які підтверджують
здійснення банком ідентифікації
довіреної особи, зберігаються в
справі з юридичного оформлення
рахунку.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
обставини спричинення шкоди банку
діями позивача, які відобразились у
знятті з рахунків клієнтів, по яким
проводились операції з неіснуючими
коштами, сум процентів за користування
такими коштами - знайшли своє
підтвердження у виписках по особовим
рахункам ОСОБА_17 (вільний) (т.1 а.с.134-137),
вказані порушення стосувались
рахунків клієнтів та грошових коштів,
що є однією із основних складових
діяльності даної установи та
об'єктивно вказує на тяжкість
проступку.

Звільнення позивача ОСОБА_2 на підставі
п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України з займаної
посади знайшло своє підтвердження в
матеріалах справи, а тому відповідач
діяв у межах свої повноважень та
відповідно до норм чинного
законодавства України.

Відповідно до ст..308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Таким чином, колегія суддів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції повно з'ясовано фактичні
обставини справи, дано належну оцінку
зібраним доказам. Рішення суду
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону і підстав для його
скасування немає.

Доводи апеляційної скарги
ОСОБА_2 безпідставні, необґрунтовані і
висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313- 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 28 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис
Сопрун В.В.

Судді: підписи
Марчук В.С.

Шемета Т.М.

З оригіналом вірно:
Сопрун В.В.