Справа № 510/548/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2014 р. Ренійський
районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник
В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рені справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (третя особа -
Ренійський РС Головного Управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області) про усунення
перешкод у користуванні власністю,
визнання особи такою, що втратила право
користування житлом та зняття з
реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,
будучи належним чином сповіщені в
порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у судове
засідання не явилися, заперечень щодо
позову не надали.

Третя особа - Ренійський РС ГУДМС
України в Одеській області заперечень
щодо позову не надав, просив про
розгляд справи у відсутності його
представника.

Позивачка на задоволенні позовних
вимог наполягала, просила розглянути
справу без її участі.

В ході розгляду справи судом були
дослідженні наступні докази: копія
домової книги із відомостями про
прописку відповідачів; копія
технічного паспорту на квартиру
АДРЕСА_1, оформленого на ім'я ОСОБА_1;
копія договору купівлі-продажу
квартири від 02.07.2013р.; копія витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 02.07.2013р.; копія акту
про відсутність відповідачів за місцем
реєстрації від 01.03.2014р.; копія довідки
ФО-П ОСОБА_4 від 17.02.2014р.; копія
відповіді начальника УДППЗ «Укрпошта»;
копія відповіді Ренійської ЦРЛ від
20.02.2014р.

Судом в ході судового розгляду
справи встановлено, що позивачка, діючи
через свого представника, звернулася
до суду із позовом та просить визнати
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, та
зняти їх з реєстраційного обліку за
вказаною адресою, зазначивши, що на
підставі договору купівлі-продажу від
02.07.2013р. № 1168 вона є власником квартири
АДРЕСА_1, в якій мешкає з 2013 р. по
теперішній час. Право власності на
нерухомість зареєстровано за
позивачкою у встановленому законом
порядку, про що свідчить наданий суду
витяг з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно. Як вказує
позивачка, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3
являються колишніми власниками
квартири, після її продажу позивачці
виїхали з м. Рені (імовірно за кордон), з
того часу про себе не повідомляли, ні з
ким не листувалися, до Ренійської ЦРЛ
за допомогою не зверталися (згідно
даних відповідей на запити адвокату),
отже, вже досить тривалий час не
мешкають за місцем своєї реєстрації, з
реєстраційного обліку не знялися, їхнє
теперішнє місцезнаходження позивачці
невідомо. У зв'язку із реєстрацією
відповідачів на житлоплощі позивачка
несе додаткові витрати по сплаті
комунальних послуг, крім того, вона, як
власник житла, позбавлена можливості у
вирішенні інших, передбачених чинним
законодавством, питань.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивачки обґрунтовані, знайшли
своє підтвердження у судовому
засіданні та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
житлове приміщення протягом 6 місяців.
Положеннями ст. 72 ЖК України
встановлено, що визнання особи такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням внаслідок
відсутності її понад встановлені
строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

За ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до положень ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

У відповідності із ст. 317, ст. 319 ЦК
України власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном. Власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» від 11.12.2003р. реєстрація - це
внесення інформації до Єдиного
державного демографічного реєстру про
місце проживання або місце перебування
особи із зазначенням адреси, за якою
з особою може вестися офіційне
листування або вручення офіційної
кореспонденції. Документом, до якого
вносяться відомості про місце
проживання та місце перебування
особи, є у т.ч. паспорт громадянина
України.

Таким чином, правовою підставою для
перебування на реєстраційному обліку є
проживання чи перебування особи за
певною адресою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі судового
рішення, яке набрало законної сили, про
позбавлення права користування
житловим приміщенням.

Слід також зазначити, що ч. 2 п. 15
постанови Пленуму ВСУ «Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя» від 01.11.1996р.
вбачає, що при розгляді спорів про
право користування жилим приміщенням
необхідно брати до уваги, що ст. 33
Конституції гарантує кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання. Це означає, що наявність
чи відсутність прописки самі по собі
не можуть бути підставою для визнання
права користування жилим приміщенням
за особою, яка там проживала чи
вселилась туди як член сім'ї наймача
(власника) приміщення, або ж для відмови
їй у цьому.

Виходячи із вищевказаного, матеріалів
справи, доводів позивачки, викладених у
позові, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 вже
тривалий час не мешкають за спірною
адресою, вони вже не є власниками житла,
у якому прописані, не являються членами
родини позивачки, в даний час фактично
мешкають за іншою адресою, про себе не
повідомляють. Згідно наданих
документів, позивачка є власником
квартири АДРЕСА_1, на житлоплощі якої
рахуються прописаними відповідачі. У
зв'язку із тим, що відповідачі не
проживають у квартирі позивачки майже
рік, яких-небудь витрат по утриманню
житла вони не несуть (згідно довідки
ФО-П ОСОБА_4 оплата за комунальні
послуги відповідачами не
здійснювалася з 01.02.2012р.), особистих
речей там також немає. Договором,
законом або рішенням суду не було
встановлено право відповідачів на
користування ними квартирою ОСОБА_1 з
підстав ст. 401 ЦК України. У зв'язку із
вищевикладеним, є правові підстави для
визнання відповідачів такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням і зняття їх з
реєстраційного обліку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213 ЦПК
України, ст. 41 Конституції України, ст.
317, 319, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72
Житлового кодексу України, ст. ст. 3, 7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» від 11.12.2003р., -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, визнати такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 і зняти
їх з реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.І. Дудник