Єдиний унікальний номер 205/2822/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Мовчан Д.В.

при секретарі
Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської
ради, ОСОБА_3, в інтересах
неповнолітньої виступає ОСОБА_4, треті
особи, що не заявляють самостійних
вимог на предмет спору - Друга
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, Відділ державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області, Орган опіки
та піклування Ленінської районної у
місті Дніпропетровську ради, про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом,-

встановив:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до
суду з позовною заявою до
Дніпропетровської міської ради,
ОСОБА_3, в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_4, треті особи, що не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
Друга Дніпропетровська державна
нотаріальна контора, Відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області, Орган опіки
та піклування Ленінської районної у
місті Дніпропетровську ради, про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, про що в
Книзі реєстрації смерті 24 травня 2008
року зроблено відповідний актовий
запис за № 4217. Позивач зазначає, що 13
вересня 2006 року ОСОБА_6 було складено
заповіт, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу за
реєстровим № 5509 на ім'я ОСОБА_1, на все
майно ОСОБА_6, де б воно не було та з чого
б воно не складалось, і взагалі все те,
що їй буде належати на день смерті, а
також, на що вона матиме право. Далі
позивач зазначає, що ОСОБА_6, ще за
життя, а саме у 2006 році стало відомо, що
належна їй квартира АДРЕСА_1, була
незаконними діями дарована ОСОБА_3
(далі - Відповідачу -2). Договір
дарування вказаної вище квартири було
укладено між ОСОБА_7, який діяв від
імені ОСОБА_6 на підставі довіреності,
та ОСОБА_4, як законного представника
неповнолітньої ОСОБА_3, яка прийняла у
дар квартиру. У зв'язку з
вищевикладеним, з жовтня 2006 року по
листопад 2012 року в провадженні
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська перебувала цивільна
справа за позовом ОСОБА_6 (з квітня 2009
року - ОСОБА_1, як спадкодавця) до ОСОБА_7,
ОСОБА_4 про визнання недійсним
довіреності та договору дарування.
Рішенням суду від 13 листопада 2012 року,
яке набрало чинності 26 листопада 2012
року, було визнано недійсним доручення
від 29.10.1998 року на ім'я ОСОБА_7 на право
розпорядження квартирою АДРЕСА_1,
посвідчене приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 за
реєстровим № 1495, та визнано недійсним
договір дарування квартири АДРЕСА_1,
укладений ОСОБА_7 від імені ОСОБА_6 з
ОСОБА_4, посвідчений 30.06.1999 року
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 за
реєстровим № 1324.

Далі, позивач вказує, що ним, як єдиним
спадкоємцем після померлої ОСОБА_6,
було подано у шестимісячний строк
відповідну заяву про прийняття
спадщини до нотаріальної контори та
надано рішення суду від 30.11.2012 року.
Проте, у видачі свідоцтва про право на
спадщину йому, ОСОБА_1, було відмовлено,
та листом за вих. № 268/02-14 від 30.01.2013 року
надане роз'яснення стосовно
неможливості отримання свідоцтва про
право на спадщину у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документу, та рекомендовано
звернутися до суду для визнання права
власності на спадкове майно. У зв'язку
з чим позивач змушений звернутися до
суду та просити суд, визнати за ним,
ОСОБА_1, право власності на квартиру
АДРЕСА_1, в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

До початку розгляду справи по суті
позивач уточнив свої позовні вимоги, а
саме просив суд визнати за ним, ОСОБА_1,
право власності на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 45,6 кв.м., яка
складається із двох кімнат житловою
площею 27,5 кв.м. (перша - 10,4 кв.м., друга -
17,1 кв.м), кухні площею - 7,6 кв.м.,
вбиральні 1,1 кв.м., ванної кімнати - 2,0
кв.м., коридору - 4,6 кв.м., вбудованої шафи
- 0,5 кв.м. та обладнана лоджією 2,3 кв.м., в
порядку спадкування за заповітом після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6.

Позивач (його представник) у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали, у
судових дебатах участі не приймали, у
судове засідання з цього приводу не
з'явилися, до суду надійшла заява від
представника позивача ОСОБА_10 в якій
він просить справу розглядати без їх
участі, позовні вимоги підтримують в
повному обсязі і просять їх
задовольнити.

Представник відповідача-1-
Дніпропетровської міської ради в
судовому засіданні проти позову
заперечував, у судових дебатах участі
не приймав, у судове засідання з цього
приводу не з'явився, надали суду заяву,
в якій просять суд розглядати справу за
їх відсутності та відмовити в
задоволені позовних вимог.

Відповідач - 2 - ОСОБА_3 в особі законного
представника ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явилася, про день та час розгляду
справи повідомлялася належним чином,
про що свідчить підпис в
рекомендованому повідомленні
підприємства поштового зв'язку про
вручення поштового відправлення,
врученого за місцем реєстрації такої
особи.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Другої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори у
судове засідання не з'явився, надала
суду заяву, в якій просить суд
розглядати справу за її відсутності та
винести рішення відповідно до вимог
чинного законодавства.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Відділу державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області, у судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання повідомлялись
належним чином, причини неявки в
судове засідання не повідомили, ніяких
письмових заяв чи клопотань до суду не
надходило.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Органу опіки та піклування
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради, в судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляду справи повідомлялися
належним чином, про що свідчить те, що
вони отримали 24.02.2014 року за вх. № 1/14-136
судову повістку, причини неявки в
судове засідання не повідомили, ніяких
письмових заяв чи клопотань до суду не
надходило

Суд, з'ясувавши обставини справи,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню по
наступних підставах.

Так, судом встановлені наступні
обставини і визначені відповідно до
них правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що
квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_6 на
підставі договору купівлі - продажу
нерухомого майна від 14 серпня 1998 року,
посвідченого Товарною біржею «Лідер»
за № 198.

Судом встановлено, що 13 вересня 2006 року
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_11 був
посвідчений заповіт ОСОБА_6, яким вона
заповідала все належне їй майно, що
буде належати їй на день смерті,
позивачеві по справі ОСОБА_1 (а.с.6).
Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 19 вересня 2011 року
в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про визнання вказаного заповіту
недійсним було відмовлено. Означене
рішення набуло чинності у
встановленому законом порядку (а.с. 45 ).

Судом також встановлено, що на підставі
рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 13 листопада 2012
року було визнано недійсним доручення
від 29.10.1998 року на ім'я ОСОБА_7 на право
розпорядження квартирою АДРЕСА_1,
посвідчене приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 за
реєстровим № 1495, та визнано недійсним
договір дарування квартири АДРЕСА_1,
укладений ОСОБА_7 від імені ОСОБА_6 з
ОСОБА_4, посвідчений 30.06.1999 року
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 за
реєстровим № 1324. Вказане рішення також
набуло чинності у встановленому
законом порядку (а.с. 9-10).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 236 ЦК України
нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення.

Вказівка закону на нікчемність
договору є імперативною (ч. 2 ст. 215 ЦК
України) і такий договір (чи його
істотна умова) є недійсним з моменту
його укладення (ст. 204, ч. 1 ст. 236 ЦК
України) незалежно від того, чи
виконали сторони його умови.

Судом також встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 24 травня 2008 року серії НОМЕР_1,
виданого Відділом реєстрації смерті
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, актовий запис в Книзі
реєстрації смерті № 421 (а.с.5).

Відповідно до вимог статті 1218 ЦК
України до складу спадщини входять всі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

За вищевказаних обставин та вимог
матеріального закону, суд доходить
висновку, що спірна квартира АДРЕСА_1 на
момент смерті належала на праві
власності ОСОБА_6, а відтак входила до
відповідної спадкової маси.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до ч. 1 ст.1235 ЦК України
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин.

У відповідності до вимог частин 1, 3
статті 1247 ЦК України заповіт
складається у письмовій формі , із
зазначенням місця та часу його
складання. Заповіт має бути
посвідчений нотаріусом або іншими
посадовими, службовими особами ,
визначеними у статтях 1251-1252 цього
Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
наведений порядок дотримано при
посвідченні вказаного заповіту.
Укладений заповіт відповідає вимогам
Закону, оскільки складений у письмовій
формі та посвідчений службовою особою
визначеною ст.1251 ЦК України.

За положеннями ст.ст.1268, 1269 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Із урахуванням норм ст. 1296 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в
п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду
України, від 30.05.2008р., № 7 "Про судову
практику у справах про спадкування"
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством; за наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину, вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають; у
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Судом встановлено, що позивач у
передбачений законом строк, а саме 02
липня 2008 року подав до нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини
після смерті спадкодавця ОСОБА_6. Судом
також встановлено, що після смерті
спадкодавця ОСОБА_6 була заведена
спадкова справа № 1005/2008, та перебувала
в провадженні Другої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори, що
підтверджується інформаційною
довідкою із спадкового реєстру № 33856802
від 24.04.2013 року. Із матеріалів даної
цивільної справи вбачається, що 31 січня
2013 року державним нотаріусом Другої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори було відмовлено
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на квартиру
АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_6 та рекомендовано звернутись до
суду для встановлення права власності
на вищевказану квартиру. Відтак суд
доходить висновку про відсутність у
позивача можливості одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину внаслідок чого його
цивільне право підлягає захисту в
цивільному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України
способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути, зокрема, визнання
права.

У зв'язку із викладеними обставинами,
та приймаючи до уваги названі норми
матеріального закону, суд вважає за
можливе задовольнити позовні вимоги
та визнати за ОСОБА_1, право власності
на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею
45,6 кв.м., яка складається із двох кімнат
житловою площею 27,5 кв.м. (перша - 10,4 кв.м.,
друга - 17,1 кв.м), кухні площею - 7,6 кв.м.,
вбиральні 1,1 кв.м., ванної кімнати - 2,0
кв.м., коридору - 4,6 кв.м., вбудованої шафи
- 0,5 кв.м. та обладнана лоджією 2,3 кв.м., в
порядку спадкування за заповітом після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6.

Враховуючи предмет спору та керуючись
ст. 88 ЦПК України на користь позивача із
відповідача ОСОБА_3 слід стягнути
судові витрати по справі у вигляді
судового збору в розмірі 1200 (одна
тисяча двісті) грн. 00 коп.

На підставі викладеного, ст.ст. 16, 236, 328,
1216, 1218, 1120, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11,
57-61, 88, 130, 174, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВирішиВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Дніпропетровської
міської ради, ОСОБА_3, в інтересах
неповнолітньої виступає ОСОБА_4, треті
особи, що не заявляють самостійних
вимог на предмет спору - Друга
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, Відділ державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області, Орган опіки
та піклування Ленінської районної у
місті Дніпропетровську ради, про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом, -
задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1, право власності на
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 45,6
кв.м., яка складається із двох кімнат
житловою площею 27,5 кв.м. (перша - 10,4 кв.м.,
друга - 17,1 кв.м), кухні площею - 7,6 кв.м.,
вбиральні 1,1 кв.м., ванної кімнати - 2,0
кв.м., коридору - 4,6 кв.м., вбудованої шафи
- 0,5 кв.м. та обладнана лоджією 2,3 кв.м., в
порядку спадкування за заповітом після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6.

3. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
понесені ним та документально
підтверджені судові витрати по справі
у вигляді судового збору в розмірі 1200
(одна тисяча двісті) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10-ти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Д.В.Мовчан