У Х В А Л а

28 квітня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Дербенцевої Т.П.,
Євграфової Є.П.,

Карпенко С.О., Остапчука
Д.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 травня 2013
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року публічне акціонерне
товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ
«Родовід Банк») звернулося до суду із
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 382 859, 74 грн. Вимоги
мотивовано тим, що 23 листопада 2007 року
між банком та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір, за яким позичальник
отримала споживчий кредит у сумі 13 090, 80
грн зі сплатою 7 % річних та
кінцевим терміном сплати до 23
листопада 2009 року. Внаслідок порушення
відповідачем строку та порядку
погашення кредиту утворилася
заборгованість, яку банк просив
стягнути із боржника.

Рішенням Петрівського районного суду
Кіровоградської області від 26 грудня
2012 року позов задоволено. Стягнуто із
ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» 382
859 грн 74 коп. заборгованості за
кредитним договором. Вирішено питання
про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 30 квітня
2013 року рішення суду першої інстанції
змінено. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь
ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 47 977 грн 60
коп., із яких прострочений кредит - 9 953
грн 18 коп., прострочені проценти - 1 098
грн 65 коп., прострочена плата за
управління кредитом - 6 090 грн 04 коп.,
пеня - 25 000 грн, інфляційні втрати -
3 985 грн 54 коп., три проценти річних - 1
850 грн 19 коп. Вирішено питання про
судові витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 травня 2013 року
відмовлено ОСОБА_3 у відкритті
касаційного провадження на рішення
судів у справі на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328
ЦПК України.

4 березня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ звернулася ОСОБА_3 із заявою про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судами
положень ст. ст. 203, 215, 217, 526, 611, 625, 629, 1054
ЦК України, ст. ст. 11, 18, 19 Закону Україн
«Про захист прав споживачів», що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування
норм матеріального права заявником
наведено ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 6 лютого 2013 року, 23 жовтня
2013 року, 29 січня 2014 року та
постанову Верховного Суду України від
25 вересня 2013 року.

Заява про перегляд подана 4 березня 2014,
з огляду на посилання на ухвалу від 29
січня 2014 року, у 3-місячний строк після
її прийняття, у відповідності до ч.1
ст. 356, ч. 5 ст. 359 ЦПК України.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 «Про судову практику
застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України»,
під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 жовтня 2013
року, якою обґрунтовано заяву про
перегляд, постановлена у справі за
позовом про захист прав споживача
шляхом визнання недійсним п. 2.2.3.
кредитного договору про сплату
позичальником плати за обслуговування
кредиту, яка визначена не числом, а
формулою зі змінними, визнання
третейської угоди, якою стягнуто
заборгованість за кредитом, недійсною
та визнання зобов'язання за кредитним
договором виконаним.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 6 лютого 2013 року,
на яку також посилається заявник,
розглянуто справу про визнання умов
кредитного договору недійсними, у
частині вирішення позову про визнання
недійсним умов договору про сплату
відсоткової ставки за користування
кредитом залишено без змін, в іншій
частині справу передано на новий
розгляд.

Ухвала від 23 жовтня 2013 року та ухвала
від 6 лютого 2013 року у частині, якою
рішення судів нижчих інстанцій
залишено без змін, не можуть бути
підтвердженням наявності підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України, оскільки позов у розглянутих
касаційним судом справах справі має
відмінні предмет, підстави та
встановлені у процесі його розгляду
обставини у порівнянні зі справою, про
перегляд рішення у якій порушується
питання. У справі, у якій постановлено
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 травня 2013
року, позичальник за самостійним
позовом умови кредитного договору з
підстав невідповідності Закону
України "Про захист прав споживачів" не
оспорював.

Ухвала від 6 лютого 2013 року у частині,
якою рішення судів нижчих інстанцій
скасовано із передачею справи на новий
розгляд, та ухвала Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 січня 2014 року, якою рішення
судів нижчих інстанцій скасовано із
передачею справи на новий розгляд, не
свідчать про неоднаковість
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права,
оскільки остаточного вирішення спору у
справах й застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті не відбулося.

Посилання на постанову Верховного Суду
України від 25 вересня 2013
року також не обґрунтовує підстави
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції положень ст. ст.
203, 215, 217, 526, 611, 625, 629, 1054 ЦК України, ст. ст.
11, 18, 19 Закону Україн «Про захист прав
споживачів», оскільки указана
постанова приймалася не судом
касаційної інстанції.

Таким чином, зміст доданих до заяви
судових рішень не дає підстав для
висновку про те, що суд касаційної
інстанції при розгляді двох чи більше
справ за тотожним предметом спору,
підстав позову та аналогічних обставин
дійшов протилежних висновків щодо
заявлених позовних вимог.

За таких обставин, які свідчать про те,
що наведені заявником судові рішення
не пітверджують підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Т.П. Дербенцева

Є.П. Євграфова

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук