Суддя: Лук'янова О. В.
Справа № 253/9376/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2014 року Центрально-Міський
районний суд міста Горлівки Донецької
області у складі:

головуючого судді - Лук'янової
О.В.

при секретарі - Туболець К.С.

за участю позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника позивача -
ОСОБА_3

представника
відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про знесення
самочинного будівництва,

ВСТАНОВИВ:

19.07.2013 року представник позивача
ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом, в якому
зазначила, що 29.09.2010 року рішенням
Центрально-Міського районного суду
міста Горлівки донецької області було
розірвано шлюб між позивачем та
відповідачем. Цим же рішенням
встановлено, що фактично шлюбні
відносини припинилися з 2007 року. Під
час перебування у шлюбі позивачем та
відповідачем за договорами
купівлі-продажу було придбано земельні
ділянки площею 0,0488 га та площею 0,0392 га,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.
Рішенням виконкому Горлівської
міської ради від 05.05.2004 року № 467 було
змінено цільове призначення частини
земельної ділянки та ділянка площею
0,0632 була відведена для використання з
метою будівництва магазину. В 2007 році
будівництво магазину було завершено та
актом Державної приймальної комісії
від 26.12.2007 року будинок магазину літ.
«А-І» за адресою: АДРЕСА_1 було прийнято
в експлуатацію. Позивач здійснивши
будівництво об'єкту нерухомості у
відповідності до чинного
законодавства України, на підставі ст.
331 ЦК України вважав себе власником
вищевказаного магазину. Через
припинення шлюбних відносин у цей час,
позивач право власності на цей об'єкт
зареєструвати не встиг. Під час
розлучення позивач та відповідач не
ставили питання про розподіл спільного
майна, позивач виїхав на інше місце
мешкання, а будівля магазину
залишилася у користуванні відповідача.
Відповідач без погодження з позивачем
розпочала реконструкцію будівлі
магазину та будівництво на цій
земельній ділянці інших об'єктів
нерухомості. Будівництво проводилося
самочинно, тобто без дозволу на
проведення будівельних робіт та без
затвердженого робочого проекту
реконструкції, а також з порушенням
державних будівельних норм та
стандартів. Відповідач продовжувала
експлуатацію вказаного магазину не
введеного в експлуатацію з метою
підприємницької діяльності. Через
неодноразові зверненняпозивача, як
співвласника земельної ділянки і
будинку магазину, до компетентних
органів, у відношенні до відповідачки
були винесені приписи про зупинення
будівництва та накладено штрафи у
сфері містобудівної діяльності, але
відповідач продовжила реконструкцію
будівлі та її експлуатацію. Вважаючи
дії відповідача неправомірними,
позивач наполягає на тому, що самочинно
реконструйовані об'єкти нерухомості
підлягають знесенню. В обґрунтування
позиції позивача його представник
посилається на ст. 89 ЗК України та ст.
ст. 369, 375, 376 ЦК України. Просила суд
зобов'язати ОСОБА_2 вчинити певні дії, а
саме перебудову будинку магазину літ.
«А-І», розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, привівши будинок до
попереднього стану на час проведення
технічної інвентаризації від 26.11.2007
року.

Позивач ОСОБА_1 та представник
позивача за довіреністю адвокат ОСОБА_3
в судовому засіданні позовні вимоги
підтримали, надали пояснення
аналогічні викладеним в позові,
просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та представник
відповідача за договором адвокат
ОСОБА_4 в судовому засіданні проти
позовних вимог заперечували
посилаючись на те, що вимоги позивача
не ґрунтуються на законі, пояснили, що
відповідач проводила реконструкцію
магазину на підставі наявного в неї
висновку по технічному обстеженню
будівельних конструкцій забудови
об'єкту: «Магазин промислових товарів
за адресою: АДРЕСА_1», виготовленого ПП
«Експертно-технічний центр «Канон»,
яким встановлено, що «Магазин
промислових товарів за адресою:
АДРЕСА_1» є аварійним, непридатним до
подальшої експлуатації за
призначенням. При цьому, відповідач та
її представник не заперечували проти
того, що зазначену реконструкцію
відповідач проводила без відповідного
дозволу, передбаченого законом, тобто
самочинно.

Вислухавши доводи сторін та їх
представників, дослідивши письмові
докази та надавши їм оцінку в їх
сукупності, суд дійшов наступного.

Будинок магазину літ. «А-І»,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 та
земельна ділянка на якій розташовано
вказане нерухоме майно відповідно до
положень ч. 3 ст. 368 ЦК України, ст. 60 СК
України, ст. 89 ЗК України є спільною
сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Зазначене сторонами не заперечується
та підтверджується наступними
документальними доказами: рішенням
Центрально-Міського районного суду
міста Горлівки Донецької області від
29.09.2010 року, державним актом на право
власності на земельну ділянку серія ДН
№ 076082, технічним паспортом
виготовленим КП «Горлівське міське
бюро технічної інвентаризації» від
26.11.2007 року.

Рішенням Виконавчого комітету
Горлівської міської ради № 506 від 16.04.2008
року затверджено акт державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію будівлі магазину літ.
«А-І» гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 у
Центрально-Міському районі.

Відповідно до листів Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Донецькій області № 7/5-08-9067
від 04.12.2012 року та 7/5-08-0729 від 22.01.2013 року
громадянкою ОСОБА_2 було проведено
реконструкцію житлового приміщення
магазину непромислових товарів
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, а
саме: будівництво прибудови та
надбудови другого поверху без
реєстрації декларації про початок
будівельних робіт, чим нею було
порушено ст. ст. 34, 36 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності». Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Донецькій області було складено
відповідний акт та протокол про
адміністративне правопорушення, а
також видано припис про зупинення
будівельних робіт за вказаною адресою.
За розглядом матеріалів перевірки
Інспекцією 30.10.2012 року була винесена
Постанова № 2201 про накладення на
громадянку ОСОБА_2 адміністративного
стягнення у вигляді штрафу,
передбаченого ч. 8 ст. 96 КпАП України.
Зазначені факти відповідачем не
заперечуються.

Відповідно до технічного
висновку Т3-ІХ-13.2/432.И/4 виготовленого
МПП «Архітектурне бюро «Майстерня С»
після демонтажу самовільно збудованої
частини об'єкту, частина будівлі, що
залишиться літ. «А-І» по АДРЕСА_1,
прийнята в експлуатацію, може
експлуатуватися у відповідності з
функціональним призначенням - магазин.

Відповідно до примітки в
технічному паспорті на громадській
будинок АДРЕСА_1, складеного 06.03.2014 року
ТОВ ЕПП «Закон» збудовано самочинно:
будівля магазину літ. «А-ІІ», літ.
«а-ІІ»; склад-магазин літ. «Б-ІІ», літ.
«б1», літ. «б», літ. «б-1»; самовільно
змінено цільове призначення земельної
ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. На підставі
вказаної норми та з урахуванням
досліджених доказів, суд вважає
доведеним факт самочинного
будівництва відповідачем частини
будівлі магазину розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, а саме: самовільне
будівництво прибудови та надбудови
другого поверху без належного дозволу
та належно затвердженого проекту.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 375 ЦК
України право власника на забудову
здійснюється ним за умови додержання
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил, а також за умови використання
земельної ділянки за її цільовим
призначенням. В зв'язку з чим, суд не
бере до уваги посилання відповідача на
висновок по технічному обстеженню
будівельних конструкцій забудови
об'єкту: «Магазин промислових товарів
за адресою: АДРЕСА_1», виготовлений ПП
«Експертно-технічний центр «Канон»,
яким встановлено, що вказана будівля
була аварійною, непридатною для
подальшої експлуатації за
призначенням, як на законну підставу
проведення самочинної реконструкції
зазначеної будівлі.

Правові наслідки самочинної
забудови, здійсненої власником
(співвласником) на його земельній
ділянці, встановлюються ст. 376 ЦК
України. Так, згідно ч. 4 ст. 376 ЦК України
якщо власник (користувач) земельної
ділянки заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Застосовуючи вказані правові
норми суд, враховує те, що спірний
об'єкт нерухомості розташований на
земельній ділянці, яка належить
позивачу та відповідачу на праві
спільної сумісної власності. Тому,
заперечення позивача, як співвласника
земельної ділянки, проти самочинного
будівництва відповідачем на спільній
земельній ділянці, суд розцінює як
заперечення позивача проти визнання
права власності на нерухоме майно за
відповідачем, яка здійснила самочинне
будівництво на спільній земельній
ділянці. В свою чергу, наявність
самочинного будівництва, право
власності на яке не визнано, та те, що
реконструйовані об'єкти не введені в
експлуатацію позбавляє як позивача так
і відповідача можливості проведення
державної реєстрації права власності
на спірне майно.

При цьому, суд враховує й те, що
знесення самочинного будівництва є
крайньою мірою і можливе лише тоді,
коли використано усі передбачені
законодавством України заходи щодо
реагування та притягнення винної особи
до відповідальності. Так, відповідач
притягувалася до адміністративної
відповідальності Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Донецькій області, а тому
розуміла протиправність своїх дій, але
не вжила заходів щодо усунення
виявлених порушень. Крім того, при
ухваленні рішення суд бере до уваги
технічний висновок Т3-ІХ-13.2/432.И/4
виготовлений МПП «Архітектурне бюро
«Майстерня С», відповідно до якого
після демонтажу самовільно збудованої
частини об'єкту, частина будівлі, що
залишиться літ. «А-І» по АДРЕСА_1,
прийнята в експлуатацію, може
експлуатуватися у відповідності з
функціональним призначенням.

З урахуванням наведеного, суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.
Відповідача слід зобов'язати знести
самочинно збудовані прибудови та
надбудови будинку магазину літ. «А-І»,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
привівши будинок до попереднього стану
на час проведення технічної
інвентаризації від 26.11.2007 року.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 212-217 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
знесення самочинного будівництва -
задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 знести
самочинно збудовані прибудови та
надбудови будинку магазину літ. «А-І»,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
привівши будинок магазину літ. «А-І»до
попереднього стану на час проведення
технічної інвентаризації від 26.11.2007
року.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через
Центрально-Міський районний суд міста
Горлівки протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О. В. Лук'янова