РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
Личаківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді -
Лакомської Ж. І.

при секретарі - Метелля Б.Б.

за участі:представника позивача -
ОСОБА_1

представника відповідача - Данилевич
Д.О.

третьої особи - ОСОБА_3

представників третьої особи ОСОБА_3 -
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ПП
"Торгова компанія", Відділу державної
реєстрації прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Львівського
міського управління юстиції, ОСОБА_3,
приватного нотаріуса ОСОБА_7,
ліквідатора, арбітражного керуючого
Бахтина Віталія Віталієвича про
встановлення фактів та визнання
договору купівлі - продажу приміщення
квартири недійсним та витребування
майна з чужого володіння суд , -

встановив:

Позивач ОСОБА_5 звернулась із позовом
до відповідачів ПП "Торгова компанія",
Відділу державної реєстрації прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції, ОСОБА_3, приватного нотаріуса
ОСОБА_7, ліквідатора, арбітражного
керуючого Бахтина Віталія Віталієвича
про встановлення фактів та визнання
договору купівлі - продажу приміщення
квартири недійсним та витребування
майна з чужого володіння.

Позов мотивує тим, що з 21 лютого 1998 року
вона перебувала у зареєстрованому
шлюбі із третьою особою ОСОБА_3, 05
вересня 2008 року шлюб між ними
розірвано. За час перебування в шлюбі
ними було набуто у власність спільне
майно, зокрема житлове приміщення
квартири АДРЕСА_1. Вказана квартира
була відчужена від імені ОСОБА_3 як
фізичної особи - підприємця, який був
визнаний Господарським судом
Львівської області банкрутом. Вважає,
що внаслідок ліквідаційної процедури
до майна боржника, яка проведена з
грубим порушенням законодавства
України в ліквідаційну масу було
включено її частки у спільному
сумісному майні. Зокрема квартира
АДРЕСА_1, була набута підчас
перебування у шлюбі, а тому була
спільним майном позивачки та ОСОБА_3,
згоди на передачу даної квартири в
іпотеку та на її відчуження позивачка
не давала. Вказане майно було включено
до ліквідаційної маси в межах справи
про банкрутство ФОП ОСОБА_3 та
відчужено ліквідатором Бахтином В.В. на
підставі оскаржуваного договору
купівлі-продажу від 13 вересня 2010 року в
користь ПП «Торгова компанія», відтак
позивач вважає, що відчуження спірного
майна відбувалося без її згоди як
співвласника, а тому такими діями її
протиправно позбавлено права
власності.

Тому з врахуванням наведеного просить
суд: встановити факт, що приміщення
квартири АДРЕСА_1 було та залишається
на сьогодні житлом (відноситься до
житлового фонду) і статусу нежитлового
приміщення ніколи не набувало, а
відповідно до рішення Львівської
міської ради позивачкою дано
тимчасовий дозвіл на використання
даного житлового фонду як нежитлове.
Встановити факт набуття права спільної
сумісної власності на момент купівлі
квартири АДРЕСА_1 в рівних частках
подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Встановити
факт незаконного відчуження квартири
АДРЕСА_1 ліквідатором Бахтином В.В. від
імені банкрута (приватного підприємця
ОСОБА_3) в користь третіх осіб без
виділу частки ОСОБА_3 Визнати недійсним
договір купівлі - продажу приміщення
квартири АДРЕСА_1 підписаного
сторонами 13.09.2010 року та посвідченого
13.09.2010 року приватним нотаріусом ОСОБА_7
Застосувати реституцію для сторін
договору від 13.09.2010року та визнати
право власності на ? частки квартири за
ОСОБА_5. Витребувати з незаконного
володіння Приватного підприємства
«Торгова компанія» та зобов»язати
передати приміщення квартири АДРЕСА_1
співвласниці квартири АДРЕСА_1
співвласниці квартири ОСОБА_5.
Зобов»язати Львівське міське
управління, реєстраційну службу,
відділ Державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно зареєструвати
право спільної сумісної власності в
розмірі ? частки на житлове приміщення
квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_5.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1,який діє на підставі
договору про надання правової допомоги
від 22.05.2013 року позовні вимоги
підтримав, дав пояснення аналогічні
наведеним мотивам позову, просив позов
задоволити.

Представник відповідача ПП «Торгова
компанія» Данилевич Д.О., який діє на
підставі довіреності від 01.10.2013 року в
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечив та пояснив, що спірне
майно, а саме квартира АДРЕСА_1, дійсно
було набуте позивачкою ОСОБА_5 та
третбою особою ОСОБА_3 під час їх
перебування у шлюбі. Дане майно було
обтяжено іпотекою в забезпечення
виконання грошових зобов'язань ОСОБА_3
перед ЗАТ «Альфа Банк». Майно передано
в іпотеку за згодою позивачки.
Відчуження вказаного майна відбулося в
межах справи про банкрутство ФОП
ОСОБА_3 Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 22 березня 2011
року, яка набрала законної сили,
затверджено звіт ліквідатора та
ліквідаційний баланс банкрута ФОП
ОСОБА_3, провадження у справі про
банкрутство припинено. За рахунок
коштів, отриманих від реалізації
спірного майна задоволені вимоги
кредиторів, в тому числі й вимоги за
зобов'язаннями, забезпеченими іпотекою
спірного майна. Тому таке відчуження не
потребувало згоди ані позивачки ані
ОСОБА_3 Крім того вважає, що
правомірність формування
ліквідаційної маси може бути
перевірена виключно господарським
судом в межах справи про банкрутство
згідно вимог Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».
Позивач брала участь у справі про
банкрутство ФОП ОСОБА_3 як кредитор із
майновими вимогами про сплату
аліментів на загальну суму 660 000,00 грн.
Жодних зауважень щодо ліквідаційної
маси позивачка в межах справи про
банкрутство не заявляла. Відтак вважає
позов безпідставним, просив в
задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_4, який діє на підставі
довіреності від 22.06.2011 року в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечили, дали аналогічні пояснення
про те, що за час шлюбу з позивачкою,
третя особа ОСОБА_3 передав спірне
майно в іпотеку. Зокрема, між ОСОБА_3 та
ЗАТ «Альфа-Банк» було укладено договір
іпотеки, посвідчений 15.04.2008р. приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_11 За
умовами даного договору ОСОБА_3 передав
спірне майно в іпотеку в якості
забезпечення виконання його кредитних
зобов'язань за рамковою угодою №SMERS00915
від 15.04.2008 року. При нотаріальному
посвідченні даного договору приватний
нотаріус з'ясовувала у позивачки, як у
подружжя ОСОБА_3, щодо наявності її
згоди на обтяження спірного майна
іпотекою. При цьому позивач надала
нотаріусу письмову заяву, зі змісту
якої вбачається надання такої згоди.
Справжність підпису позивачки на даній
заяві посвідчено 15.04.2008 року приватним
нотаріусом. Крім того пояснили, що
позивач ОСОБА_5 приймала участь у
справі про визнання підприємця ОСОБА_3
банкрутом у якості кредитора з
грошовими вимогами щодо стягнення
аліментів.,вимоги ОСОБА_5 щодо
стягнення аліментів були у повному
обсязі задоволені за рахунок коштів
отриманих від реалізації
ліквідаційної маси. Крім того,
пояснили, що відчуження спірного майна,
а саме квартири АДРЕСА_1 відбулося у
межах провадження у справі про
банкрутство підприємця ОСОБА_3 При
цьому, від імені продавця за даними
договорами діяв призначений
господарським судом ліквідатор.
Нормами Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
встановлено порядок примусової
реалізації майна боржника, що
відбувається незалежно від волі
останнього. З огляду на те, що спірне
майно було обтяжене іпотекою та не
виключалося зі складу ліквідаційної
маси, реалізація спірного майна у межах
провадження у справі про банкрутство,
не залежала від волі третьої особи
ОСОБА_3 та позивачки ОСОБА_5 Тому
вважають поз безпідставним, просили в
задоволенні такого відмовити.

Представник відповідача Відділу
державної реєстрації прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції в судове засідання не з»явився
з невідомих суду причини, про день та
час судового засідання був
повідомлений належним чином, про
причини неявки суд не повідомив, суд
приходить до висновку про можливість
проведення розгляду справи в її
відсутності проти чого сторони не
заперечили.

Третя особа приватний нотаріус
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 в судове засідання не
з»явилась, продала суду письмові
заперечення в яких просить проводити
судовий розгляд даної справи в її
відсутності. З поданих суду заперечень
вбачається, що оснорюваний договір
купівлі-продажу було вчинено в межах
ліквідаційної процедури в провадженні
у справі про визнання фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 банкрутом. Продаж
майна суб»єкта банкрутства
здійснюється у примусовому порядку
спеціально уповноваженою
господарським судом особою -
ліквідатором, вчинення таких договорів
відбувається поза волею власника
майна. Об»єкти речових прав, що
підлягають продажу, визначаються
ліквідатором шляхом інвентаризації
майна боржника при формуванні
ліквідаційної маси. Істотні умови
таких договорів купівлі - продажу щодо
ціни та об»єкта продажу формуються на
вікритих торгах незалежно від волі
власника, тому вважає, що відсутність
згоди позивачки не перешкоджало
укладенню оспорюваного договору
купівлі - продажу.

Третя особа ліквідатор, арбітражний
керуючий Бахтин В.В.в судове засідання
не з»явився, подав суду письмові
заперечення в яких просить проводити
судовий розгляд даної справи в його
відсутності. З поданих суду заперечень
вбачається, що господарським судом
Львівської області ОСОБА_3 як суб»єкт
підприємницької діяльності був
визнаний банкрутом та щодо останнього
було відкрито ліквідаційну процедуру,
а його, Бахтина В.В. було призначено
ліквідатором. В ході вжитих заходів
було отримано дані про те, що за
банкрутом на праві приватної власності
було було зареєстровано майно щодо
якого виник спір, дане майно також
перебувало і в забезпеченні банку
згідно укладених ОСОБА_3, кредитних
доворів. Дані виявленої ліквідаційної
маси та її перелік було надано
кредиторам. За результатами
проведенного аукціону було отримано
протокол аукціону на підставі якого
було укладено оскаржуваний договір
купівлі - продажу. Позивач, як учасник
провадження у справі про банкрутство -
кредитор, отримувала інформацію про
дії, які вчинялись ліквідатором в межах
справи про банкрутство, жодних скарг на
дії ліквідатора з приводу формування
ліквідаційної маси позивачкою не
подавалось. Крім того, спірне майно
продавалось примусово, як застава, для
погашення кредиторських вимог банку
шляхом проведення аукціону відповідно
порядку встановленого Законом України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкутом»,
згідно вимог якого згоди позивачки не
було потрібно.

Суд заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи вивчивши
матеріали справи Господарського суду
Львівської області за заявою суб»єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3 про визнання банкрутом,
приходить до висновку про те, що в
задоволенні позову слід відмовити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5
в період з 21 лютого 1998 року по 05 вересня
2008 року перебували в зареєстрованому
шлюбі. Викладене підтверджується
відміткою про сімейний стан у паспорті
громадянин України позивачки та
свідоцтвом про розірвання шлюбу від 05
вересня 2008 року, актовий запис №391(т.1,
а.с.7 - 8).

Згідно листа ОКП ЛОР БТІ та ЕО на запит
суду від 21.05.2012 р. (т.1,а.с. 46) у період з
29.11.2005 року по 13.09.2010 року за ОСОБА_3 було
зареєстровано право власності на
приміщення квартири АДРЕСА_1.

У відповідності до ч. 2 ст. 60 Сімейного
кодексу України, вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що квартира АДРЕСА_1 була
об'єктом спільної власності позивачки
ОСОБА_5 та третьої особи ОСОБА_3 Дана
обставина не заперечується учасниками
даного цивільного процесу.

Крім того, суд вважає, що не підлягає до
задоволення і позовна вимога про
встановлення факту, що спірне майно, а
саме квартира АДРЕСА_1 є житловим
приміщенням так як згідно копії
рішення Львівської міської ради № 259
від 04.04.2003 року «Про надання дозволу
громадянам на використання квартир як
нежитлових» (т.1,а.с.92 - 93) квартиру
АДРЕСА_1 дозволено використовувати як
нежитлову, доказів, що дана квартира є
житловим приміщенням суду не
представлено.

Крім того, суд вважає, що не підлягає до
задоволення і позовна вимога про
встановлення факту незаконності
відчуження квартири АДРЕСА_1
ліквідатором Бахтин В.В. від імені
банкрута (приватного підприємця
ОСОБА_3) в користь третіх осіб без
виділу частки позивачки ОСОБА_5 з
наступних підстав.

Згідно договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_12 13 вересня 2010 року,
реєстровий №1508 (т.1,а.с.4-5,6) квартира
АДРЕСА_1 Швед В.В. в особі ліквідатора,
арбітражного керуючого Бахтина В.В.
продав, а ПП «Торгова компанія» купило
квартиру АДРЕСА_1.

З представленого суду договору іпотеки
від 15 квітня 2008 року №SMERS00915/2
посвідченого приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_11 (т.2, а.с.35-40) та договору
про внесення змін та доповнень до
договору Іпотеки від 15 квітня 2008 року
№SMERS00915/2 (т.2, а.с.41-42), вбачається, що
третьою особою ОСОБА_3 було передано в
іпотеку ЗАТ «Альфа Банк» квартиру. Що
знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 в
забезпечення виконання зобов»язань
згідно рамкової угоди № SMERS00915 від 15
квітня 2008 року (т.2,а.с. 34).

Згідно заяви позивачки ОСОБА_3 від
15.04.2008р. посвідченої приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_11
вбачається, що позивач ОСОБА_3 дає свою
згоду на іпотеку та підписання її
чоловіком ОСОБА_3 кредитного договору
та договору іпотеки (можливих змін до
цих договорів), де предметом іпотеки є
зокрема квартира АДРЕСА_1 (т.2, а.с. 33).

Своїх зобов'язань щодо повернення
коштів отриманих за кредитними
договорами ОСОБА_3 не виконав.
Постановою Господарського суду
Львівської області від 24 грудня 2009 року
у справі №33139 фізичну особу-підприємця
ОСОБА_3 визнано банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру, ліквідатором у
даній справі призначено арбітражного
керуючого Бахтина Віталія
Віталійовича (т.2,а.с.145-148).

В межах провадження у справі про
банкрутство ПАТ «Альфа-Банк»
звернулось (т.2, а.с.43-49) з вимогами щодо
стягнення забезпечених іпотекою
коштів. Як вбачається із ухвали
Господарського суду Львівської
області від 22 березня 2011 року (т.2, а.с.
69-77), яка залишена без змін постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 08 червня 2011
року (т.2,а.с.78-87) та постановою Вищого
господарського суду України (т.2,а.с. 88-91)
від 07 грудня 2011 року вимоги ПАТ
«Альфа-Банк» на суму 24 513 644,50 грн.
включено до реєстру вимог кредиторів.

Вказаною ухвалою Господарського суду
Львівської області від 22 березня 2011
року затверджено звіт ліквідатора та
ліквідаційний баланс банкрута ФОП
ОСОБА_3, провадження у справі про
банкрутство припинено. Спірне майно, як
таке, що обтяжено іпотекою, було
включено у ліквідаційну масу у справі
№33/139 про банкрутство ФОП ОСОБА_3 Таке
майно було реалізовано ліквідатором,
грошові кошти від його реалізації були
розділені між кредиторами ФОП ОСОБА_3
згідно черговості встановленої ст. 49
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом». Зокрема й на
погашення вимог ПАТ «Альфа-Банк», що
забезпечені іпотекою спірного майна
(т.1, а.с.4-5).

Відтак даючи оцінку доводам позивачки
про неправомірність включення
спірного майна до ліквідаційної маси у
процедурі ліквідації ФОП ОСОБА_3 суд
виходить із настпних мотивів.

Умови та порядок відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом та
застосування ліквідаційної процедури
з метою повного або часткового
задоволення вимог кредиторів
встановлюється Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до положень ст. 25 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (компетенція
ліквідатора) та положень ст. 26 цього ж
закону (ліквідаційна маса) формувати
ліквідаційну масу повноважний
виключно ліквідатор. Враховуючи
повноваження господарського суду під
час здійснення провадження у справі
про банкрутство, згідно положень
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» та ГПК
України, рішення ліквідатора
приймається судом до уваги та
розглядається з урахуванням його
відповідності положенням закону.

Відповідно до частини 8 статті 47 ст. 25
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», майно
громадянина підприємця, на яке згідно з
цивільним процесуальним
законодавством України може бути
звернено стягнення, може бути
виключено зі складу ліквідаційної маси
за клопотанням учасників процесу.
Перелік майна громадянина-підприємця,
яке виключається із складу
ліквідаційної маси, затверджується
господарським судом, про що виноситься
ухвала.

У відповідності до ч.4 ст.25 Закону, дії
ліквідатора (ліквідаційної комісії)
можуть бути оскаржені до
господарського суду власником майна
(органом, уповноваженим управляти
майном) банкрута; особою, яка
відповідає за зобов'язаннями банкрута;
кожним кредитором окремо або комітетом
кредиторів; особою, яка, посилаючись на
свої права власника або іншу підставу,
передбачену законом чи договором,
оспорює правомірність віднесення
майнових активів або коштів до
ліквідаційної маси.

Таким чином, спори щодо правомірності
формування ліквідаційної маси повинні
вирішуватися господарським судом та в
межах розгляду справи про банкрутство.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 приймала
участь у справі про визнання ФОП ОСОБА_3
банкрутом у якості кредитора з
грошовими вимогами щодо стягнення
аліментів на загальну сумі 660 000,00 грн. З
ухвали Господарського суду Львівської
області від 10 березня 2011 року
(т.2.а.с.97-101) вбачається, що вимоги ОСОБА_5
щодо стягнення аліментів були у
повному обсязі задоволені за рахунок
коштів отриманих від реалізації
ліквідаційної маси. У той же час,
доказів винесення господарським судом
ухвали про виключення спірного майна
із ліквідаційної маси позивака не
подала.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 26 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції, що діяла на момент
виникнення спірних правовідносин), усі
види майнових активів (майно та майнові
права) банкрута, які належать йому на
праві власності або повного
господарського відання на дату
відкриття ліквідаційної процедури та
виявлені в ході ліквідаційної
процедури, включаються до складу
ліквідаційної маси, за винятком
об'єктів житлового фонду, в тому числі
гуртожитків, дитячих дошкільних
закладів та об'єктів комунальної
інфраструктури, які в разі банкрутства
підприємства передаються в порядку,
встановленому законодавством, до
комунальної власності відповідних
територіальних громад без додаткових
умов і фінансуються в установленому
порядку.

Відповідно до частини другої статті 213
Господарського кодексу України, до
складу ліквідаційної маси включаються
також майнові активи осіб, які
відповідають за зобов'язаннями
неплатоспроможного боржника
відповідно до закону або установчих
документів боржника.

Відповідно до частин 7 статті 47 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» до складу
ліквідаційної маси не включається лише
майно громадянина-підприємця, на яке
згідно з цивільним процесуальним
законодавством України не може бути
звернено стягнення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
іпотеку», іпотекодавець - особа, яка
передає в іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання власного
зобов'язання або зобов'язання іншої
особи перед іпотекодержателем.
Іпотекодавцем може бути боржник або
майновий поручитель. Майновий
поручитель - особа, яка передає в
іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання зобов'язання
іншої особи-боржника.

Щодо необхідності згоди позивачки на
відчуження спірного майна слід
зазначити, що у відповідності до ст. 572
Цивільного кодексу України, в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Після визнання особи банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури
Закон України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» визначає
особливий порядок задоволення
майнових вимог до боржника який не
припускає задоволення цих вимог в
індивідуальному порядку.

Таким чином задоволення вимог
кредиторів, забезпечених заставою
(іпотекою), має здійснюватись за
правилами, встановленими Законом
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Згідно ст.30 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
після проведення інвентаризації та
оцінки майна банкрута ліквідатор
розпочинає продаж майна банкрута на
відкритих торгах. Продаж майна
банкрута оформляється договорами
купівлі-продажу, які укладаються між
ліквідатором і покупцем. Кошти, які
надходять при проведенні
ліквідаційної процедури,
зараховуються на основний рахунок
боржника.

З урахуванням приписів ст. 49 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», вимоги
кредиторів за зобов'язаннями,
забезпеченими заставою майна
громадянина-підприємця
задовольняються у третю чергу, тобто
першочергово щодо задоволенням інших
вимог кредиторів, які задовольняються
у п'яту чергу.

Норми Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» не
передбачають необхідності отримання
згоди боржника чи іншого іпотекодавця
на відчуження предмета іпотеки, який
включено до ліквідаційної маси.

За таких обставин суд приходить до
переконання про безпідставність
покликань позивачки ОСОБА_5 на
необхідність отримання її згоди на
відчуження ліквідатором у процедурі
ліквідації майна, включеного до
ліквідаційної маси.

Зважаючи на правомірність відчуження
спірного майна згідно договору
купівлі-продажу, посвідченого 13
вересня 2010 року приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_13, реєстровий №1508, суд
приходить до переконання, що позовна
вимога про визнання такого договору
недійсним до задоволення не підлягає.
Оскільки решту позовних вимог є
похідними від вимоги про визнання
оспорюваного договору недійсним, а їх
задоволення за обставини чинності
оспорюваного договору є неможливим,
тому в задоволенні інших позовних
вимог також слід відмовити.

Крім того, місцевий суд загальної
юрисдикції позбавлений можливості
перевіряти правомірність дій
ліквідатора, правильність таких дій
визнана господарським судом у
відповідних рішеннях, переглядати які
суд загальної юрисдикції також не може.

Окрім того суд звертає увагу та ту
обставину, що реституція та
витребування майна із чужого
незаконного володіння (віндикація)
згідно приписів ст.ст. 216, 387 ЦК України є
різними способами захисту права
власності. Такі способи не можуть бути
застосовані одночасно.

Також суд враховує те, що позивачкою
необґрунтовано порушення її прав чи
інтересів з боку Реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції. Позивачка не наводить підстав
для реєстрації за нею права власності
на ? частину спірної квартири, не
доводить факту звернення із заявою про
реєстрацію, факту відмови у такій
реєстрації. Тому позовна вимога про
зобов'язання Реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції зареєструвати право власності
є безпідставною.

Керуючись ст.ст. 213,214,215 ЦПК України, ст.
213 ГК України, ст. 60 СК України, ст. 572 ЦК
України, ст.1 Закону України «Про
іпотеку», ст. 25,26,30, 47,49 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ПП
"Торгова компанія", Відділу державної
реєстрації прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Львівського
міського управління юстиції, ОСОБА_3,
приватного нотаріуса ОСОБА_7,
ліквідатора, арбітражного керуючого
Бахтина Віталія Віталієвича про
встановлення фактів та визнання
договору купівлі - продажу приміщення
квартири недійсним та витребування
майна з чужого володіння - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
порядку та строки передбачені ст.294 ЦПК
України.

Суддя:
Лакомська Ж. І.