Справа №472/1604/13-ц 09.04.2014 09.04.2014 09.04.2014
Провадження №22-ц/784/1028/14Головуючий у
першій інстанції - Тустановський А.О.
Доповідач апеляційного суду -
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду

Миколаївської області у складі:

головуючого - Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Базовкіної
Т.М.,

із секретарем судового засідання -
Богатирьовою В.А.,

за участю:

прокурора - Добрікової І.В.,

представника позивача - Веселинівської
районної державної адміністрації
Миколаївської області - Кулеби К.А.,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Веселинівського районного
суду Миколаївської області
від 17 січня 2014 року

за позовом

прокурора Веселинівського району
Миколаївської області в інтересах
Веселинівської районної державної
адміністрації Миколаївської області
(далі - Веселинівська РДА) та Головного
управління Держземагентства у
Миколаївській області до ОСОБА_4 про
дострокове розірвання договору оренди
земельної ділянки та повернення
земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

16 жовтня 2013 року прокурор пред'явив
зазначений позов, який обґрунтував
наступним.

Розпорядженням Веселинівської РДА
№131-р від 9 червня 2010 року було
затверджено технічну документацію із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право оренди земельної
ділянки площею 59,58 га пасовищ за ОСОБА_4

На підставі цього розпорядження 21
червня 2010 року між Веселинівською РДА
та ОСОБА_4 було укладено договір оренди
землі з цільовим призначенням для
сінокосіння та випасання худоби.

Між тим, як зазначав прокурор,
відповідач порушив умову договору про
цільове використання земельної
ділянки, про що свідчить здійснена 16
серпня 2013 року Державною інспекцією
сільського господарства в
Миколаївській області перевірка.

Посилаючись на порушення відповідачем
земельного законодавства, прокурор
просив достроково розірвати
вищезазначений договір оренди землі,
скасувати його державну реєстрацію та
зобов'язати відповідача повернути
державі земельну ділянку.

Рішенням Веселинівського районного
суду Миколаївської області від 17
січня 2014 року позов прокурора
задоволено. Розподілено судові
витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги
прокурора, суд першої інстанції
виходив з того, що його позовні вимоги є
обґрунтованими, а факт нецільового
використання земельної ділянки ОСОБА_4
доведено належними доказами.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, з огляду на таке.

Статтею 25 Закону України «Про оренду
землі» визначено, що орендар земельної
ділянки зобов'язаний виконувати
встановлені щодо об'єкта оренди
обмеження (обтяження) в обсязі,
передбаченому законом або договором
оренди землі.

Згідно з ст.24 наведеного Закону
орендодавець має право вимагати від
орендаря використання земельної
ділянки за цільовим призначенням
згідно з договором оренди, збереження
родючості ґрунтів, додержання
державних стандартів, норм і правил.

Відповідно до ч.1 ст.32 даного Закону на
вимогу однієї із сторін договір оренди
землі може бути достроково розірваний
за рішенням суду в разі невиконання
сторонами обов'язків, передбачених ст.
ст. 24 і 25 цього Закону та умовами
договору, в разі випадкового знищення
чи пошкодження об'єкта оренди, яке
істотно перешкоджає передбаченому
договором використанню земельної
ділянки, а також на підставах,
визначених Земельним кодексом України
та іншими законами України.

Частина 2 статті 651 ЦК України
передбачає, що договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Згідно з ст.34 Закону України «Про
оренду землі» у разі припинення або
розірвання договору оренди землі
орендар зобов'язаний повернути
орендодавцеві земельну ділянку на
умовах, визначених договором.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 21 червня 2010 року між
Веселинівською РДА та ОСОБА_4 було
укладено договір оренди землі, за
умовами якого останній отримав у
користування на 15 років земельну
ділянку сільськогосподарського
призначення площею 59,58 га пасовищ для
сінокосіння та випасання худоби,
розташовану у межах території
Покровської сільської ради
Веселинівського району Миколаївської
області (а.с.10-12).

Пункт 31 даного договору визначає, що
орендар зобов'язаний виконувати
встановлені щодо об'єкта оренди
обмеження (обтяження) (а.с.11).

16 серпня 2013 року під час перевірки
дотримання ОСОБА_4 вимог земельного
законодавства державним інспектором
сільського господарства виявлено, що
орендована земельна ділянка оброблена
та засіяна соняшником у такий спосіб,
що свідчить про використання її для
товарного сільськогосподарського
виробництва.

У зв'язку з зазначеним було складено
відповідний акт, протокол про
адміністративне правопорушення та
припис про приведення земельної
ділянки у придатний стан для
використання за цільовим призначенням
(а.с.14-18).

У цей же день постановою державного
інспектора сільського господарства
ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.53 КУпАП (а.с.20).

Згідно з розрахунком, який здійснив
державний інспектор сільського
господарства за наслідками вказаної
перевірки, у зв'язку з використанням
земельної ділянки не за цільовим
призначенням державі заподіяно
майнової шкоди на суму 11 423 грн.84 коп.
(а.с.19).

Зазначена шкода була відшкодована
відповідачем, про що свідчить
квитанція від 18 жовтня 2013 року (а.с.45).

Проаналізувавши викладене, колегія
суддів вважає, що висновок районного
суду про наявність підстав для
задоволення позову прокурора є
правильним.

Досліджені докази свідчать про
доведеність факту порушення орендарем
п.2 договору оренди щодо
цільового використання земельної
ділянки, яке виходячи з розміру
заподіяної шкоди є істотним.

За такого, колегія суддів не вбачає
підстав для зміни або скасування
рішення суду першої інстанції,
оскільки воно є законним та
обґрунтованим.

Посилання відповідача на те, що
засівання ним соняшника на спірній
земельній ділянці було здійснено з
метою поліпшення пасовища, і що він був
засіяний не з метою товарного
сільськогосподарського виробництва, а
для корму тваринам, колегія суддів не
приймає до уваги, оскільки вони
протирічать матеріалам справи.

При перевірці дотримання відповідачем
земельного законодавства було
встановлено, що здійснений ним посів
соняшника свідчив саме про засівання
його з метою товарного
сільськогосподарського виробництва, а
не на корм тваринам.

Про це ж свідчить і час збирання
відповідачем врожаю соняшника.

Твердження його про те, що він не міг
зібрати його на корм у вересні, а тому
був вимушений здійснити це у жовтні,
колегія суддів вважає не переконливим,
оскільки державним інспектором
сільського господарства факт
порушення відповідачем земельного
законодавства був встановлений ще 16
серпня 2013 року, а збір врожаю відбувся
тільки у жовтні 2013 року.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
рішення Веселинівського районного
суду Миколаївської області від 17 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

У Х В А Л А