№ 2/258/353/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
Кіровський районний суд м. Донецька у
складі:

головуючого судді
Сидорова Є.І.,

при секретарі
Нестеренко П.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 районної у м. Донецьку ради про
встановлення факту належності
документу, встановлення факту
своєчасного прийняття спадщини та
визнання права власності на спадкове
майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, вказавши, що згідно договору
забудівлі від 17.09.1951 року його батькові
ОСОБА_3 була надана земельна ділянка
площею 600 кв. м. для будівництва жилого
домоволодіння за адресою: м. Сталіно (на
теперішній час м. Донецьк), вул..
Чкалова, 9 (на теперішній час вул..
Арсеньєва, 11), яке з осені 1951 року по
осінь 1954 року було збудовано.

ОСОБА_3 з дня будівлі вказаного жилого
домоволодіння був зареєстрований та
постійно в ньому мешкав до дня смерті.

18 червня 1961 року ОСОБА_3 помер. Єдиним
спадкоємцем за законом першої черги є
позивач, інших спадкоємців немає.

Позивач з моменту народження по
теперішній час зареєстрований у
спадковому жилому домоволодінні.

Він звернувся до нотаріальної контори
з приводу прийняття спадщини, однак, у
видачі свідоцтва про право на спадщину
йому було відмовлено, оскільки
домоволодіння не було власником
своєчасно прийнято в експлуатацію, а
було лише проінвентаризовано.

Просить встановити факт належності
ОСОБА_3 жилого домоволодіння № 11 по
вул.. Арсеньєва у місті Донецьку,
встановити факт своєчасного прийняття
ним спадщини після смерті ОСОБА_3,
померлого 18 червня 1961 року, визнати за
ним право власності на жиле
домоволодіння № 11 по вулиці Арсеньєва
у місті Донецьку.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4, яка діяла на підставі
доручення, підтримала позовні вимоги
свого довірителя та надала суду
пояснення аналогічні викладеним у
позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2
районної у м. Донецьку Ради у судове
засідання не з’явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений у
встановленому законом порядку, причину
неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що згідно договору на право забудови
будинку та безстрокового користування
земельною ділянкою від 17.09.1951 року
батькові позивача ОСОБА_3 була надана
земельна ділянка площею 600 кв. м. для
будівництва жилого домоволодіння за
адресою: м. Сталіно (на теперішній час м.
Донецьк), вул.. Чкалова, 9 (на теперішній
час вул.. Арсеньєва, 11), яке з осені 1951
року по осінь 1954 року було збудовано.

ОСОБА_3 з дня будівлі вказаного жилого
домоволодіння був зареєстрований та
постійно в ньому мешкав до дня смерті.

18 червня 1961 року ОСОБА_3 помер. Єдиним
спадкоємцем за законом першої черги є
позивач, інших спадкоємців немає.

Позивач ОСОБА_1 з моменту народження по
теперішній час зареєстрований у
спадковому жилому домоволодінні.

Позивач звернувся до нотаріальної
контори з приводу прийняття спадщини,
однак, у видачі свідоцтва про право на
спадщину йому було відмовлено,
оскільки домоволодіння не було
власником своєчасно прийнято в
експлуатацію, а було лише
проінвентаризовано.

Згідно зі ст. 548 ЦК України (1963р.) для
прийняття спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963р.),
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав в державну
нотаріальну контору за місцем
відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Вказані дії
повинні бути здійснені на протязі 6
місяців з дня відкриття спадщини.

В судовому засіданні достовірно
встановлений факт того, що ОСОБА_1
прийняв спадщину після смерті батька,
так як фактично вступив в управління
або володіння спадковим майном, а саме,
зареєстрований у спадковому
домоволодінні, мешкає в ньому.

Але, як встановлено у судовому
засіданні нотаріусом не було оформлено
право позивача на спадщину у вигляді
домоволодіння, яке належало
спадкодавцю на праві власності,
оскільки домоволодіння не було
власником своєчасно прийнято до
експлуатації, а лише
проінвентаризовано.

В судовому засідання достовірно
встановлено, що власником спірного
домоволодіння є ОСОБА_3. Тому суд вважає
можливим встановити факт належності
спадкодавцю спірного домоволодіння, що
передбачено ст. 256 ЦПК України.

Оскільки позивач виконав всі необхідні
умови для прийняття спадщини, суд
вважає за необхідне визнати за ним
право власності на спірне
домоволодіння.

На підставі викладеного, керуючись ст.
529, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року),
ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
районної у м. Донецьку ради про
встановлення факту належності
документу, встановлення факту
своєчасного прийняття спадщини та
визнання права власності на спадкове
майно – задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_3
жилого домоволодіння № 11 по вулиці
Арсеньєва у місті Донецьку.

Встановити факт своєчасного прийняття
спадщини ОСОБА_1 після смерті батька
ОСОБА_3, який помер 18 червня 1961 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом на
домоволодіння, розташоване за адресою
м. Донецьк, вул. Арсеньєва, 11

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга про його оскарження
протягом 10 днів з дня проголошення.

Рішення надруковане в нарадчій кімнаті
в одному екземплярі.

Суддя: