Єдиний унікальний номер 205/8401/13-ц
№ 2/205/952/2014
№ 205/8401/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Приходченко О.С.

при секретарі Король
Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Комунального підприємства
«Теплоенерго» Дніпропетровської
міської ради та ОСОБА_3 про визнання дій
щодо нарахування боргу незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 8 жовтня 2013 року звернулася до
суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2,
КП «Теплоенерго» Дніпропетровської
міськради та ОСОБА_3 про визнання дій
щодо нарахування боргу незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії.

Позивач у своєму позові, а у ході
судового засідання її представник,
посилалися на те, що на підставі
договору купівлі-продажу від 30 травня
2013 року їй належить нежитлове
приміщення, яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. На момент придбання
нежитлового приміщення вона не була
повідомлена про наявність
заборгованості попереднього власника
за комунальні послуги. Згодом нею було
виявлено, що дане майно обтяжено
борговим зобов'язанням по сплаті за
послуги централізованого опалення в
сумі 24 911 грн. 61 коп. Крім того, ОСОБА_2,
який був попереднім власником
зазначеного приміщення, було отримано
листа від Ленінського ВДВС ДМУЮ № 31955/10
від 15 серпня 2012 року про те, що
стягнення боргів за житлово-комунальні
послуги проводиться у судовому порядку
з ОСОБА_3, який був власником цього
приміщення до ОСОБА_2 Зазначена сума
боргу утворилася до 7 серпня 2012 року і
ОСОБА_2 до цієї заборгованості
відношення не має. Позивач у своєму
позові, а у ході судового засідання її
представник, просили суд визнати дії
щодо нарахування боргу в сумі 24 911 грн. 61
коп. на особовий рахунок на ім'я ОСОБА_1
за адресою: АДРЕСА_1, незаконними та
зобов'язати здійснити перерахунок на
ім'я споживача ОСОБА_1 без урахування
боргових зобов'язань, які виникли до 30
травня 2013 року.

Представник відповідача КП
«Теплоенерго» у своїй заяві, наданій на
адресу суду, та у ході судового
засідання позовні вимоги не визнавав, у
їх задоволенні просив суд відмовити,
посилався на те, що відповідного до
чинного законодавства теплогенеруюча
організація має право постачати
вироблену теплову енергію
безпосередньо споживачу відповідно до
договору купівлі-продажу, а основним
обов'язком споживача є укладання з
теплопостачальною організацією
договору теплопостачання. Однак
позивач в установленому порядку з
заявою про укладання договору з
постачання теплової енергії на момент
подання позовної заяви до КП
«Теплоенерго» не подавала, також не
подавала заяву і про переоформлення на
її ім'я особового рахунку. Крім того,
посилання позивача на лист ОСОБА_2 від 11
вересня 2013 року, який надійшов на
адресу КП «Теплоенерго» за вхідним №
1256 від 12 вересня 2013 року, та відповідь
на нього № 2728 від 16 вересня 2013 року не
можуть бути прийняті судом до уваги
оскільки це листування проходило між
ОСОБА_2 та КП «Теплоенерго», тому права
і інтереси позивача цим листуванням
порушені не були.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про час та
місце слухання справи повідомлялися
належним чином, однак у судове
засідання не з'явилися, про причини
своєї неявки суд не повідомили, у
зв'язку з їх неодноразовою неявкою у
судове засідання, суд вважає можливим
розгляд справи за відсутності
відповідачів.

Вислухавши пояснення представників
позивача та відповідача КП
«Теплоенерго», перевіривши матеріали
справи, оцінивши надані і добуті
докази, суд вважає позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню за
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
договору купівлі-продажу від 30 травня
2013 року, який було посвідчено приватним
ноніусом ОСОБА_5 та зареєстровано в
реєстрі за № 693, ОСОБА_2 передав у
власність ОСОБА_1 нежитлове приміщення,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).
Право власності у встановленому
порядку було зареєстровано в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно 30 травня 2013 року (а.с. 7).

Відповідно до довідки Ленінського
відділу ДВС ДМУЮ № 31955/10 від 15 серпня 2012
року зазначено, що 30 липня 2012 року було
проведено прилюдні торги з реалізації
нерухомого майна - нежитлового
приміщення, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, що належало ОСОБА_3, новим
власником відповідно до свідоцтва від 7
серпня 2012 року став ОСОБА_2, стягнення
боргів за житлово-комунальні послуги
проводиться у судовому порядку з
колишнього власника - ОСОБА_3, ОСОБА_2
відношення до боргів до 7 серпня 2012 року
не має (а.с. 11).

12 вересня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
КП «Теплоенерго» зі зверненням про
списання боргу за надані послуги
теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1,
оскільки наявний борг жодного
відношення до нього не має (а.с. 12).

Листом № 2728 від 16 вересня 2013 року КП
«Теплоенерго» з метою списання
заборгованості ОСОБА_2 було
рекомендовано звернутися до суду (а.с.
10).

Згідно з актом звірки розрахунків від 17
березня 2014 року, наданим КП
«Теплоенерго», встановлено, що за
адресою: АДРЕСА_1, станом на 30 квітня 2011
року наявна заборгованість за надані
послуги теплопостачання у розмірі 24 911
грн. 61 коп. (а.с. 90-91).

Відповідно до довідки № 1008 від 17
березня 2014 року КП «Теплоенерго»
повідомлено, що ОСОБА_1 в договірний
відділ КП «Теплооенерго» для
оформлення договору постачання
теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 з 1
травня 2013 року по 17 березня 2014 року не
зверталась (а.с. 92).

Разом з тим, зазначена довідка не може
бути прийнята до уваги судом як
належний доказ, оскільки позивач є
власником нежитлового приміщення, що
розташовано за адресою: АДРЕСА_1, а не за
адресою, що відповідач зазначає у своїй
довідці.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
споживач має право одержувати в
установленому законодавством порядку
необхідну інформацію про перелік
житлово-комунальних послуг, їх
вартість, загальну вартість місячного
платежу, структуру ціни/тарифу, норми
споживання, порядок надання
житлово-комунальних послуг, їх
споживчі властивості тощо.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
споживач зобов'язаний укласти договір
на надання житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору.

П. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлено, що виконавець
зобов'язаний підготувати та укласти із
споживачем договір на надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

На підставі п. 8 Постанови КМУ «Про
затвердження Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення» послуги
надаються споживачеві згідно з
договором, що оформляється на основі
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення (далі - договір).

Листом № 519 від 18 березня 2014 року ОСОБА_1
звернулась до КП «Теплоенерго» з
вимогою про укладання договору про
надання послуг централізованого
опалення, постачання гарячої води та
перерахування заборгованості за
надання послуг теплопостачання у
нежитловому приміщенні за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 98).

Станом на 1 квітня 2014 року договір про
надання послуг централізованого
опалення та постачання гарячої води КП
«Теплоенерго» з позивачем укладено не
було, разом з тим, суду не було надано
доказів того, що відповідач ухиляється
від укладення з позивачем відповідного
договору, а чинним законодавством на
споживача покладено обов'язок укласти
такий договір з підприємством, яке
надає відповідні комунальні послуги.
Також слід зазначити, що відсутність
укладеного договору не звільняє КП
«Теплоенерго» надавати позивачу
послуги теплопостачання, а ОСОБА_1
здійснювати оплату послуг, які нею було
отримано.

Крім того, абз. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України
визначені способи захисту цивільних
прав та інтересів, абз. 2 ч. 2 цієї ж
статті зазначено, що суд може захистити
цивільні права або інтереси іншим
способом, що встановлені договором або
законом.

Заявлені позивачем вимоги про визнання
дій щодо нарахування заборгованості за
послуги теплопостачання незаконними
та зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок заборгованості фактично
носять характер заперечень проти
стягнення з неї плати за послуги
теплопостачання, але на теперішній час
КП «Теплоенерго» позов про стягнення з
позивача заборгованості не заявлений,
тому данні позовні вимоги не є належним
способом захисту своїх прав та
інтересів, встановленим ч. 2 ст. 16 ЦК
України.

З урахуванням зазначених обставин, у
задоволенні позовних вимог позивачу
слід відмовити у повному обсязі.

У зв'язку з тим, що у задоволенні
позовних вимог позивачу відмовлено,
судовий збір, сплачений нею при поданні
позову до суду, відноситься за її
рахунок.

На підставі викладеного, керуючись п. 2
ч. 1 ст. 20, п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги», п. 8
Постанови КМУ «Про затвердження Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення та
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення», ч. 2 ст. 197, ст. ст. 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до
ОСОБА_2, Комунального підприємства
«Теплоенерго» Дніпропетровської
міської ради та ОСОБА_3 про визнання дій
щодо нарахування боргу незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії
відмовити.

Судовий збір віднести за рахунок
ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Ленінський районний суд
м. Дніпропетровська протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Суддя