Справа № 645/1420/14
Провадження № 2/645/941/14
23 травня 2014 року Фрунзенський районний
суд міста Харкова у складі:
головуючого - Горпинич О.В.
за участю секретаря судових засідань –
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах
дітей Фрунзенського району Управління
служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради про стягнення
додаткових витрат на дитину, -
ОСОБА_2 звернулася до суду із
вищевказаним позовом, в остаточно
уточненій редакції якого просила
стягнути з ОСОБА_3 додаткові витрати на
неповнолітню дитину – ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2 747 грн. 18 коп.. В
обґрунтування позову посилалася на те,
що дитина страждає на хронічний
тонзиліт, що підтверджено висновком
ультразвукового обстеження, та
потребує якомога більше дихати
морським повітрям для покращення її
стану, крім того дитина має деформацію
стоп і має сколіотичну поставу, в
результаті чого потребує відвідання
басейну. Також дитина та страждає на
дизметаболічну нефропатію, у зв’язку з
чим потребує медикаментозне лікування
у санаторіях з мінеральними джерелами.
Починаючи з 18 червня 2012 року по 17
листопада 2013 року дитина проходила
санаторно-курортне лікування 4 рази, а
саме: з 18 червня по 02 липня 2012 року в
санаторії „Мрія” м. Євпаторія, на що
було витрачено 1046 грн. 51 коп., з 19 жовтня
по 01 листопада 2012 року в санаторії
„Південний” м. Миргород, на що було
витрачено 1179 грн. 57 коп.., з 01 по 15 червня
2013 року в санаторії „Мрія” м.
Євпаторія, на що було витрачено 1048 грн.
51 коп.; з 08 по 28 серпня 2013 року в дитячому
оздоровчому центрі „Мрія” м.
Євпаторія, на що було витрачено 925 грн..
Крім того, в вересні – жовтні 2013 року на
лікування ОСОБА_4 було сплачено 100 грн. 78
коп. на придбання ліків, що
підтверджується фіскальними чеками.
Також, починаючи з 01.11.2012 року по 01.05.2013
року дитина відвідувала басейн
„Локомотив” в м. Харкові, за
відвідування якого за вказаний період
було сплачено 396 грн.. За період 2012 – 2013
років позивачка сплатила до
Харківської загальноосвітньої шкоди
І-ІІІ ступеня № 38, де навчається дитина
благодійний внесок до батьківського
комітету в загальній сумі 800 грн..
Всього на додаткові витрати на дитину
було сплачено 5 494 грн. 37 коп.. Позивачка
вважала, що відповідач зобов’язаний
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами в рівних частках та
відповідач повинен сплатити на її
користь 2 747 грн. 18 коп..
На підставі викладеного позивачка
звернулася до суду із відповідним
У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала
позовні вимоги у повному обсязі,
просивши про їх задоволення, та
пояснивши про обставини викладені
Відповідач в судовому засіданні визнав
позовні вимоги частково, та пояснив, що
він згодний сплатити половину
додаткових витрат, затрачених
позивачкою на дитину, а саме за
придбання ліків, відвідування басейну
та сплату путівок за червень 2012 року,
червень 2013 року, серпень 2013 року, що
стосується путівки за жовтень 2012 року ,
то відповідач заперечував та пояснив,
що вартість даної путівки відповідно
до довідки ДП „Південна залізниця”
була утримана із заробітної плати не
позивачки, а ОСОБА_5. Також відповідач
заперечував проти сплати 800 грн..
Суд, вислухавши позивачку,
відповідача, дослідивши письмові
докази у їх сукупності, вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
Судом встановлені наступні
факти та відповідні їм
Згідно зі ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, права та інтересів юридичних
осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК
України кожна особа має право у
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
Одним із основних прав
дитини є право на утримання.
Відповідно до Конвенції ООН
про права дитини, прийнятої резолюцією
44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20
листопада 89р. (ратифікована Україною 27
лютого 1991 року), держави - учасниці
визнають право кожної дитини на рівень
життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батьки
або інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.
Найкращі інтереси дитини є предметом
їх основного піклування. Держави -
учасниці вживають усіх необхідних
заходів щодо забезпечення відновлення
утримання дитини батьками або іншими
особами, які відповідають за дитину як
всередині держави - учасниці, так і за
Праву дитини на утримання
відповідає обов'язок батьків надавати
Відповідно до ст. 51
Конституції України батьки
зобов'язані утримувати дітей до їх
Відповідно до ст. 185 СК
України той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо). Розмір
участі одного з батьків у додаткових
витратах на дитину в разі спору
визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
Згідно свідоцтва про народження серія
І-ПЛ № 023093, копія якого знаходиться в
матеріалах цивільної справи, 18 липня 2005
року народилася ОСОБА_4, батьком якої
Дитина мешкає разом із матір’ю, даний
факт не оспорюється відповідачем.
Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 15 листопада 2011 року з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто
аліменти на утримання дитини – ОСОБА_4.
у розмірі ? частини доходу.

Рішення набрало законної сили.

Відповідно до довідки про доходи
Державного підприємства „Південна
залізниця” ОСОБА_3 працює у
відокремленому підрозділі
„Харківська дирекція залізничних
перевезень” ДП „Південна залізниця”
та загальна сума доходу за період з
січня по грудень 2012 року за виключенням
аліментів становить 46 892 грн. 88 коп..

Додаткові витрати на дитину можуть
бути пов’язані з різними обставинами,
у тому числі, хвороби дитини та
додаткові кошти необхідні для
придбання ліків, збалансованого
харчування, оплати спеціального
догляду за нею, витрати на курортно –
санаторне лікування.

СК України виходить із принципу
рівності прав й обов’язків батьків.
Відповідно до закону брати участь у
додаткових витратах зобов’язані
обидва з батьків, незалежно від того, з
ким з них проживає дитина. При
визначені розміру стягнення з одного з
батьків суд відносить частину витрат
на іншого.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 „Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів” від 15.05.2006 року до
участі в додаткових витратах на дитину
можуть залучатися тільки батьки.

Обов’язок, передбачений ст. 185 СК
України, розглядається як самостійний
й окремий вид обов’язку по утриманню
дитини. Він покладається на батьків,
незалежно від того, стягуються
аліменти на утримання дитини за
рішенням суду чи ні.

У разі спору між батьками розмір участі
одного з них у додаткових витратах на
дитину визначається за рішенням суду.
Передбачається, що батьки беруть
участь у додаткових витратах на дитину
рівною мірою. При цьому суд вирішує
справу з урахуванням будь-яких
обставин, що мають істотне значення.
Розмір участі кожного з батьків у
додаткових витратах на дитину залежить
від конкретних обставин справи.
Оскільки йдеться про фактично понесені
або передбачувані витрати, їх
необхідно визначити у твердій грошовій
сумі (п. 18 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 3 „Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України про розгляді справ щодо
батьківська, материнства та стягнення
аліментів” від 15.05.2006 року).

На підтвердження понесених додаткових
витратах, що викликані хворобою дитини,
позивачкою надано копії чеків на
придбання медикаментів – уролесан
сироп вартістю 38 грн. 21 коп. та цистон –
73 грн. 58 коп.. Необхідність даних ліків
визначена лікарем Харківської міської
клінічної дитячої лікарні № 16, копія
довідки міститься в матеріалах справи.
Тому половину вартості даних витрат,
суд вважає можливим стягнути з
відповідача.

Також згідно відповіді головного
лікаря Комунального закладу охорони
здоров’я „Харківська міська дитяча
поліклініка № 15” ОСОБА_4 знаходиться
на диспансерному обліку з квітня 2012
року з приводу вальгусної деформації
стоп і сколіотичної постави; з серпня
2013 року з приводу дизметаболічної
нефропатії; з квітня 2014 року з приводу
хронічного тонзиліту.

З приводу вальгусної деформації стоп і
сколіотичної постави дитина відвідує
басейн, на підтвердження чого
позивачкою надані відповідні
квитанції, у зв’язку з чим суд
приходить до висновку про
обґрунтованість вимог позивачки в
даній частині.

Судом також отримана відповідь
Комунального закладу охорони здоров’я
„Харківська міська клінічна дитяча
лікарня № 16” відповідно до якої ОСОБА_4
рекомендовано санаторно-курортне
лікування.

Позивачкою на підтвердження санаторно
– курортного лікування надані
відповідні путівки.

Крім того, Господарська служба
Південної залізниці у відповіді
повідомляли суд, що із заробітної плати
ОСОБА_2 було утримано на санаторно –
курортне лікування доньки ОСОБА_4: в
травні 2012 року 1046 грн. 51 коп., в червні 2013
року – 1046 грн. 51 коп.; в жовтні 2013 року –
1260 грн. 94 коп., та в даній частині суд
вважає необхідним задовольнити вимоги
позивачки та стягнути половину їх
вартості з відповідача, оскільки
вимоги належним чином підтверджені, є
рекомендації лікаря про необхідність
санаторно-курортного лікування, надані
копії відповідних путівок та
підтверджено, що саме з заробітної
плати позивачки утримувалася їх
вартість.

Що стосується путівки № 13593 в санаторій
„Південний” в жовтні 2012 року, то
вартість даної путівки, згідно
відповіді ГС ПД утримано з ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивачка
зазначала, що ОСОБА_5 це її матір, та
вона згодом відшкодувала вартість
даної путівки.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Обов'язок доказування покладається на
сторін. Це положення є одним із
найважливіших наслідків принципу
змагальності. Суд не може збирати
докази за власною ініціативою.

Предмет доказування це коло фактів
матеріально-правового значення,
необхідних для вирішення справи по
суті. Доведенню підлягають тільки ті
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, по якій
виник спір.

Зміст обов'язку подавати докази
полягає в тому, що, в випадку його
невиконання суб'єктом доказування і
неможливості отримання доказів, суд
має право визнати факт, на який
посилалась зацікавлена сторона,
неіснуючим.

Позивачка не надала доказів на
підтвердження своїх позовних вимог в
цій частині.

Що стосується вимог
позивачки про стягнення половини суми,
сплаченою позивачкою Харківській
загальноосвітній школі, де навчається
дитини благодійного внесу, то в даній
частині вимоги задоволенню підлягають,
оскільки, це не є витрати в розумінні
ст. 185 СК України.

На підставі вищевикладеного
суд приходить до висновку про часткове
задоволенню позовних вимог.

Питання про розподіл судових
витрат суд вирішує відповідно до
положень ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 212-215, ЦПК
України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах
дітей Фрунзенського району Управління
служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради про стягнення
додаткових витрат на дитину –
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
додаткові витрати на дитину в сумі 1757
грн. 40 коп..

В іншій частині позовних вимог –
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп..

Рішення може бути оскаржено
до апеляційного суду Харківської
області протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги. Особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення може
бути подана апеляційна скарга протягом
10 днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної
сили після закінчення строку на
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо воно не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ -