У Х В А Л А

Іменем України

14 квітня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Панька В.Ф., Мацунича М.В.

при секретарі - Гаврилко В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ТзОВ «Кредитні
ініціативи» на рішення Рахівського
районного суду від 13 січня 2014 року по
справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_2, третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а :

ТзОВ «Кредитні ініціативи» /надалі -
товариство/ звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_2 про звернення
стягнення заборгованості на іпотечне
майно: земельну ділянку, площею 0.14 га,
нежитлову будівлю - магазину площею 402.26
кв. м., нежитлову будівлю - господарську
споруду - склад, площею 343,05 кв.м., що
розташовані в АДРЕСА_1

Позовні вимоги мотивовано тим, що 14.03.
2008 р. між АКПІБ/ надалі -банк/ та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір, по
якому остання отримала кредит в сумі 300
тис. грн., який в установлений договором
строк не повертає в результаті чого
утворилась заборгованість, яка станом
на 1.11.2013 р. становить 294 500 грн. за тілом
кредиту, 198 711,72 грн. по відсоткам, 26 261,90
грн. по пені.

Для забезпечення виконання
зобов'язання позичальника між банком
та ОСОБА_2 було укладено іпотечний
договір, по якому в іпотеку було
передано вказане вище майно.

Між банком та позивачем було укладено
договір про відступлення права вимоги
і тому товариство просило звернути
стягнення заборгованості на предмет
іпотеки.

Рішенням суду в задоволенні позову
відмовлено.

Позивач не погодився з цим рішенням,
порушив питання про його скасування та
ухвалення нового рішення про
задоволення його вимог.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального права.

В судове засідання сторони не явились,
про причини неявки не повідомили.
Враховуючи, що вони належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, що підтверджено відповідними
розписками, суд розглянув справу у їх
відсутності та без фіксації судового
процесу відповідно до ст.197, ч.2 ст.305 ЦПК
України.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції свій висновок
мотивував тим, що рішенням Рахівського
районного суду від 25 червня 2010 р. були
задоволені вимоги банку до кількох
осіб, в тому числі і до ОСОБА_2, про
звернення стягнення заборгованості по
даному кредитному договору на предмет
іпотеки - магазину та склад, що належали
ОСОБА_2 і які знаходились по АДРЕСА_1
Рахівського району та надання права
банку на продаж цього майна. Тому
задоволення даного позову є подвійною
юридичною відповідальністю, що не
допускається ст.61 Конституції України.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
твердження відсутності тотожності
предмету позову: при вирішенні позову
банку в 2010 р. предметом позову було
звернення стягнення на іпотечне майно
та надання права банку на його продаж, а
в даний час предметом позову є
реалізація іпотечного майна шляхом
проведення публічних торгів;
задоволення даних вимог не є подвійною
юридичною відповідальністю.

Ці доводи не можуть бути прийняті до
уваги на підставі наступного.

Факт укладення між банком кредитного
договору з ОСОБА_3 та іпотечного
договору з ОСОБА_2 не оспорюється, тобто
є незаперечним. ОСОБА_3 умов кредитного
договору не виконувала і тому банком
було пред'явлено відповідний позов,
який рішенням суду від 25 червня 2010 р.
було задоволено: стягнуто
заборгованість та звернуто стягнення
на майно ОСОБА_4 відповідно до
укладеного договору і надано право
банку укласти договір купівлі-продаж
цього майна з третьою особою в порядку
визначеному ст.38 ЗУ «Про іпотеку».
Таким чином банк реалізував своє право
вимоги до позичальника та іпотекодавця
в спосіб, який сам визначив, що
відповідає вимогам ч.1 ст.20 ЦК України.
Цим самим іпотечний договір, укладений
між банком та ОСОБА_4, вичерпав свою дію
і після прийняття зазначеного рішення
суду починає діяти це рішення.
Невикористання банком свого права на
продажу іпотечного майна, яке йому
надано рішенням суду, не надає
позивачу, який має такі ж самі права
відносно даного кредитного договору та
договору іпотеки, права повторного
звернення до суду з питанням про
стягнення заборгованості шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки, змінюючи при цьому лише спосіб
погашення заборгованості.

Крім цього, позивачем не надано
взагалі жодних розрахунків
заборгованості по кредитному договору:
лише в позовній заяві вказано на таку
заборгованість, яка визначена станом
на 01.11.2013р, без визначення початку
відліку утворення заборгованості. Тому
фактично ним не доведено наявність
такої заборгованості, що є обов'язковим
відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК
України та п.42.Постанови №5 Пленуму
ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних
правовідносин»,відповідно до якого в
резолютивній частині рішення суду в
разі задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки має
відповідати вимогам як статті 39
Закону України «Про іпотеку», так і
положенням пункту 4 частини першої
статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в
обов'язковому порядку має зазначатись
загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки.

При таких обставинах колегія суддів
констатує, що доводи апеляційної
скарги є безпідставними, а рішення суду
постановлено з дотриманням норм
матеріального права і висновки його
відповідають обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 307,308,314 ЦПК
України, судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ТзОВ «Кредитні
ініціативи» відхилити.

Рішення Рахівського районного суду від
13 січня 2014 року по даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді :