МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
________________________________________________________________________
__________________________________________
Справа №
Номер провадження №2/521/4153/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді Жуган Л.В.,

при секретарі - Іськовій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про вселення, усунення перешкод
в користуванні квартирою та виселення,
-

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м.
Одеси, 21.03.2014 року звернувся позивач
ОСОБА_2 із позовом до ОСОБА_3 про
вселення, усунення перешкод в
користуванні квартирою та виселення. В
обґрунтування своїх вимог позивач
послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер
його брат - ОСОБА_4, після смерті якого
відкрилась спадщина на квартиру
АДРЕСА_1.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 20.01.2014 року за ОСОБА_2 було
визнано право власності на квартиру
АДРЕСА_1. Зазначене рішення набрало
законної сили, позивач 25.02.2014 року
зареєстрував своє право власності в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно.

Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_3,
яка є невісткою його покійного брата
ОСОБА_4, чинить йому перешкоди у
користуванні квартирою, заселила в
квартиру співмешканця або квартиранта,
та не дає ключі від вказаної квартири.

Відповідач добровільно надати ключі
від квартири та виселитися разом
особами, які проживають в квартирі,
відмовляється.

Позивач звертався із заявою про
вселення до дільничного Малиновського
РВ ОМУ УМВС України в Одеській області,
який повідомив його, що в квартирі
проживає ОСОБА_3 з невідомими особами,
тому ОСОБА_2 необхідно вирішувати у
судовому порядку питання про вселення
в квартиру та виселення осіб, які
знаходяться в квартирі.

ОСОБА_2 зазначає, що відповідач ОСОБА_5 в
спірній квартирі не зареєстрована,
тому відсутні будь-які підстави для її
проживання там.

Посилаючись на вищевикладені
обставини, позивач просить суд: вселити
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартиру
АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, не чинити перешкод у
користуванні квартирою АДРЕСА_1;
виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з усіма
особами, які будуть знаходиться в
квартирі АДРЕСА_1, на момент вселення
ОСОБА_2; стягнути з відповідача всі
понесені судові витрати.

Представник позивача за довіреністю -
ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, про що надала
відповідну заяву, згідно якої просила
розглянути справу за її відсутності,
наполягала на розгляді справи за
відсутності відповідача та її
представника, повідомлених судом про
дату, час та місце розгляду справи
належним чином, оскільки клопотання
представника відповідача про
відкладення судового засідання є
необґрунтованим та призводить до
неправомірного затягування розгляду
справи судом.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилась, повідомлена судом про
дату, час та місце розгляду справи
належним чином, про причини своєї
неявки суд не сповістила.

Представник відповідача ОСОБА_3 за
довіреністю - ОСОБА_7 в судове засідання
не з'явилась, подала суду заяву про
відкладення розгляду справи у зв'язку
із своїм відрядженням до м. Києва.
Однак, жодних письмових доказів в
підтвердження свого відрядження
ОСОБА_7 не надала, тому суд не вважає
причини її неявки в судове засідання
поважними. Крім того, суд враховує, що в
судовому засіданні, яке було
призначено на 22.04.2014 року о 11 год. 00 хв.,
представник відповідача за
довіреністю - ОСОБА_7 також просила
відкласти розгляд справи для
ознайомлення із матеріалами справи.

У зв'язку із цим, та з метою дотримання
процесуальних строків розгляду справи,
суд вважає можливим провести судове
засідання за відсутністю відповідача
та її представника, повідомлених
належним чином про дату, час та місце
розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, надавши
оцінку поданим доказам, суд вважає, що
заявлені позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
заочним рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 20.01.2014 року
за ОСОБА_2 було визнано право власності
на ізольовану 2-х кімнатну квартиру, яка
знаходиться на третьому поверсі
п'ятиповерхового будинку за адресою:
АДРЕСА_1, як за спадкоємцем за законом
після смерті ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зазначене рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 20.01.2014 року
набрало законної сили 17.02.2014 року.

ОСОБА_2 зареєстрував своє право
власності на квартиру АДРЕСА_1, що
підтверджується витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності №18249535
від 25.02.2014 року.

Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_3,
яка є невісткою його покійного брата -
ОСОБА_4, перешкоджає йому у вселенні,
користуванні та розпорядженні
квартирою АДРЕСА_1. ОСОБА_3 проживає в
квартирі разом із іншими невідомими
особами, добровільно виселятись із
квартири відмовляється, ключі від
квартири не віддає.

З приводу вселення до квартири АДРЕСА_1,
ОСОБА_2 звертався до Малиновського РВ
ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

В ході проведеної перевірки за
зверненням ОСОБА_2 співробітниками
Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області було встановлено, що
протягом тривалого часу в квартирі
АДРЕСА_1, проживає невістка покійного
ОСОБА_4 - відповідач ОСОБА_3, а також інші
невідомі особи. При неодноразовому
відвідуванні співробітниками міліції
вищезазначеної адреси, двері квартири
ніхто не відкрив. Під час телефонної
розмови з ОСОБА_3 вона була запрошена до
відділу міліції для ознайомлення із
заявою ОСОБА_2, однак, прийти вона
відмовилась, та зазначила, що ОСОБА_2 не
має ніякого права проживати в цій
квартирі, так як в ній проживає вона
сама і виселятись не має наміру.

У зв'язку із вищезазначеними фактами,
Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області 24.03.2014 року було
складено висновок про відсутність
кримінального провадження, та
рекомендовано ОСОБА_2 звернутися в
приватному порядку до суду, для
вирішення питання про вселення та
примусове виселення з квартири ОСОБА_3
та інших осіб.

Згідно довідки-виписки з будинкової
книги про склад сім'ї та реєстрацію №208,
складеної дільницею №1 КП ЖКС
«Черьомушки» вбачається, що
відповідальним власником квартири
АДРЕСА_1, є ОСОБА_2, місце проживання
жодних осіб в квартирі не
зареєстровано.

Так, за ст. 156 ЖК України члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

З аналізу цієї довідки вбачається, що
відповідач ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1,
ніколи зареєстрована не була,
обставини її вселення на правах члена
сім'ї власника або колишнього власника
наявними доказами не підтверджуються.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 не є
власником квартири АДРЕСА_1, не
зареєстрована та не вселялась на
спірну житлову площу як член сім'ї
власника (колишнього власника), вона не
набула право користування цим житлом
на підставі закону.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

За ст. 321 ЦК України право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Статтею 16 ЦК України передбачені
способи захисту цивільних прав та
інтересів, а саме:1) визнання права; 2)
визнання правочину недійсним; 3)
припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Оскільки право власності позивача на
квартиру АДРЕСА_1, є незаперечним та
таким, що набуто з правових підстав, суд
вважає, що відповідач ОСОБА_3 не має
право перешкоджати позивачу у
проживанні та користуванні спірною
квартирою.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
можливим в порядку ст. 16 ЦК України
захистити порушене право позивача,
шляхом вселення ОСОБА_2 до квартири
АДРЕСА_1; виселення відповідача ОСОБА_3
з квартири АДРЕСА_1, та зобов'язання її
не чинити перешкоди ОСОБА_2 у
користуванні зазначеною квартирою.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У зв'язку із цим, позовні вимоги ОСОБА_2
в частині виселення всіх осіб, які
будуть знаходиться в квартирі АДРЕСА_1,
на момент вселення ОСОБА_2, задоволенню
не підлягають, оскільки такі особи є
невідомими і вони не брали участь
справі, тому суд не може вирішити
питання про їх права та обов'язки.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

За ст. 79 ЦПК України, судові витрати
складаються з судового збору та витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що при подачі позову
позивач сплатив судовий збір у розмірі
243,60 грн. за подання позову немайнового
характеру, що підтверджується
квитанцією, доданою матеріалів справи,
у зв'язку із чим такі витрати
підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
вселення, усунення перешкод в
користуванні квартирою та виселення -
задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати
ОСОБА_2 у користуванні квартирою
АДРЕСА_1

Виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
витрати по оплаті судового збору у
розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60
копійок.

В задоволенні іншої частини вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10-ти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:
Л.В. Жуган