Справа №2004/660/12 Провадження № 2/613/3/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року. Богодухівський
районний суд Харківської області у
складі:

головуючого-судді - Уварової Ю.В.

за участі секретарів - Братушкіної А.А.,
Христенко К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Богодухові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до СФГ «Промінь», треті особи:
ОСОБА_2, НАСК «Оранта» про
відшкодування шкоди у зв'язку із ДТП,

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулась ОСОБА_1 з
позовом до СФГ «Промінь», в якому
просила стягнути з відповідача
матеріальну шкоду у розмірі 6198 грн.,
моральну шкоду в сумі 15000.00 грн. та
судові витрати, понесені позивачем при
зверненні до суду - 216.75 грн.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що 04 жовтня 2011 року
внаслідок ДТП, яке сталося на
автодорозі Харків-Охтирка за участю
автомобілів САЗ-3507, д.н.НОМЕР_1 під
керуванням водія ОСОБА_2, який належить
СФГ «Промінь» та автомобіля ЗАЗ ТF 698 К,
д.н. НОМЕР_2, під керуванням її чоловіка -
ОСОБА_3, вона отримала тілесні
ушкодження у вигляді травми хребта,
струсу спинного та головного мозку,
забою грудної клітки, гематоми лівої
гомілки та тривалий стресовий став, у
зв'язку з чим перебувала на лікарняному
з 04.10.11 по 02.12.2011 року. З місця пригоди
була доставлена до Богодухівської ЦРЛ,
де перебувала до 01-00 год. 05 жовтня 2011
року.

З 05 жовтня по 14 жовтня 2011 року проходила
обстеження та лікування в медичних
установах м. Харкова, з 15 жовтня по 02
грудня 2011 року продовжувала лікування
за місцем проживання в обласному
центрі м. Чернігова та у смт Сосниця.

Зіткнення автомобілів сталося з вини
ОСОБА_2, який працює водієм СФГ
«Промінь» та в силу трудових відносин
керував автотранспортним засобом, що
підтверджується постановою про
відмову у порушенні кримінальної
справи та постановою суду про
притягнення до адміністративної
відповідальності.

В результаті даної пригоди вона
отримала тілесні ушкодження, які
викликали довготривалий больовий
синдром, втрату працездатності близько
двох місяців, та понесла матеріальні
збитки пов'язані з обстеженням та
лікуванням у розмірі 6198 грн.

Крім того, вважає, що внаслідок ДТП їй
була заподіяна моральна шкода, яка
полягала в тому, що внаслідок сильного
болю їй було тяжко дихати, її нудило,
темніло в очах. Через ДТП постраждав
також і її чоловік, який керував
автомобілем та отримав певні тілесні
ушкодження, а також технічні
пошкодження отримав автомобіль. Водій
ОСОБА_2 не запропонував їм з чоловіком
допомогу, навпаки вони з дружиною стали
ображати позивачку та її чоловіка
нецензурною лайкою.

Сама пригода здійснила негативний
вплив на психологічний стан позивачки,
вона стала неспокійною, порушився сон,
були порушені її нормальні життєві
зв'язки - через неможливість
продовжувати нормальне активне життя.

Розмір моральної шкоди позивачка
оцінює в 15000 грн., які просить стягнути
на свою користь.

У судове засідання позивачка не
з'явилась, просила розглядати справу за
її відсутності у зв'язку з віддаленістю
проживання, позовні вимоги просила
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Шерстюк Л.М. у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала, пояснила, що по-перше
постанову про відмову у порушенні
кримінальної справи за фактом ДТП було
скасовано прокурором та проведено
додаткову перевірку, в ході якої
проводилось авто технічне дослідження
та було встановлено також і наявність
порушень з боку водія ОСОБА_3 Крім того
зазначила, що позивачкою не надано
доказів того, яке саме лікування їй
призначалось та чи проводилось це
лікування саме через отримання
ушкоджень внаслідок ДТП.

Представник відповідача - адвокат
ОСОБА_6 також позовні вимоги не визнав,
пояснив, що відповідно до висновку
спеціаліста № 88-ВС/12 від 12.05.2012 року, в
діях як водія ОСОБА_2, так і водія ОСОБА_3
маються невідповідності вимогам ПДР
України, які з технічної точки зору,
знаходяться у прямому причинному
зав'язку з настанням ДТП. Тобто, у
вчиненні ДТП, і як наслідок - у
спричиненні тілесних ушкоджень
позивачці, винні обидва водії. Також
зазначив, що позивачкою не доведений
причинний зв'язок між отриманими
внаслідок ДТП ушкодженнями і тривалим
лікуванням. Розмір моральної шкоди
вважав завищеним та таким, що не
відповідає вимогам розумності і
справедливості, а тому просив
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_2 пояснив в судовому
засіданні, що 04.10.2011 року їхав на
автомобілі САЗ з с.Гути. На перехресті,
перед здійсненням маневру «поворот
ліворуч» увімкнув відповідний сигнал
повороту, а в момент, коли він вже
здійснював маневр повороту, автомобіль
ЗАЗ під керуванням чоловіка позивачки
в'їхав в задню ліву частину автомобіля,
а саме в кут рами та заднє колесо. Після
зіткнення були викликані працівники
ДАІ та швидка допомога, також приїхав
голова СФГ «Промінь», в якому працює
ОСОБА_2, пропонував позивачці та її
чоловіку допомогу. Позивачка поїхала
на автомобілі швидкої допомоги. Потім
приїхали працівники міліції, зробили
необхідні заміри та записи, після чого
всі поїхали в райвідділ, написали
пояснення, був складений протокол.
Вважав, що водій ОСОБА_3 також винний у
настанні дорожньо-транспортної
пригоди.

Представник третьої особи - НАСК
«Оранта», який був залучений до участі
у справі за ухвалою суду, в судове
засідання не з'явився, про дату і час
судових засідань неодноразово
повідомлявся належним чином, про що
свідчать поштові повідомлення, наявні
в матеріалах справи, письмових
пояснень на адресу суду також не
надіслав.

Суд, заслухавши пояснення
представників відповідача, третьої
особи, дослідивши надані письмові
докази, приходить до наступного.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Не вважається особою, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, і не несе
відповідальності за шкоду перед
потерпілим особа, яка керує
транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових (службових)
обов'язків на підставі трудового
договору (контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом.

Судом встановлено, що 04.10.2011 року
ОСОБА_2, який перебуває в трудових
стосунках в СФГ «Промінь», керуючи
автомобілем САЗ-3507, номерний знак:
НОМЕР_1, який належить СФГ «Промінь», по
автодорозі Харків-Охтирка повертаючи
ліворуч, не переконався, що це буде
безпечно і не створить перешкоду іншим
учасниками руху, допустив зіткнення з
автомобілем ЗАЗ ТF, номерний знак:
НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3 -
чоловіка позивачки, який рухався в
зустрічному напрямку і виконав маневр
обгону, внаслідок чого автомобілі
отримали механічні пошкодження, а
позивачка - легкі тілесні ушкодження.

Згідно з постановою від 14.10.2011 року
старшим інспектором ВДАІ
Богодухівського РВ ГУМВСУ в
Харківській області відмовлено у
порушенні кримінальної справи за
фактом ДТП за участі водіїв ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

Постановою судді Богодухівського
районного суду від 14 листопада 2011 року
ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, та застосовано адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425
грн. Постанова набрала законної сили.

Постановою прокурора Богодухівського
району Харківської області від 25.04.2012
року скасовано постанову від 14.10.2011
року та матеріали направлено для
проведення додаткової перевірки. В
ході додаткової перевірки було
проведено автотехнічне дослідження та
винесено нову постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи,
відповідно до якої було вирішено
притягнути до адміністративної
відповідальності і іншого учасника ДТП
- ОСОБА_3 - з урахуванням того, що в його
діях також були виявлені порушення ПДР.
Проте, як вбачається з матеріалів про
відмову в порушенні кримінальної
справи, протокол про адміністративне
правопорушення щодо водія ОСОБА_3 не
складався, постанова про

притягнення його до адміністративної
відповідальності не виносилась, у
зв'язку з чим за клопотанням
представника відповідача судом була
призначена авто технічна експертиза.

Відповідно до першого варіанту
висновку авто технічної експертизи
№462/13 від 08.08.2013 року /відповідно до
свідчень водія ОСОБА_2/ у даній дорожній
обстановці водій ОСОБА_3 повинен був
діяти відповідно до вимог п.п.10.1 і 14.6 а
ПДР України. Технічна можливість
запобігання даної ДТП для водія ОСОБА_3
визначалась виконанням вимог п.п.10.1 і
14.6а ПДР України, для чого у нього не
було перешкод технічного характеру. У
даній дорожній обстановці запобігання
даного ДТП не визначалось діями водія
ОСОБА_2 У даній дорожній обстановці
водія ОСОБА_3 вбачаються
невідповідності вимогам п.п. 10.1, 14.6 а
ПДР України, які з технічної точки зору
знаходяться в причинному зв'язку з
даною ДТП.

Відповідно до другого варіанту
висновку авто технічної експертизи
/відповідно до свідчень водія ОСОБА_3/ у
даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3
повинен був діяти відповідно до вимог
п. 14.6 а ПДР України. У даній дорожній
обстановці водій ОСОБА_2 повинен був
діяти відповідно до вимог п.п.10.1 ПДР
України. Технічна можливість
запобігання даної ДТП для водія ОСОБА_3
визначалась виконанням вимог п.14.6а ПДР
України, для чого у нього не було
перешкод технічного характеру.
Технічна можливість запобігання даної
ДТП для водія ОСОБА_2 визначалась
виконанням вимог п.10.1 ПДР України, для
чого у нього не було перешкод
технічного характеру. У даній дорожній
обстановці водія ОСОБА_3 вбачаються
невідповідності вимогам п.14.6 а ПДР
України, які з технічної точки зору
знаходяться в причинному зв'язку з
даною ДТП. У даній дорожній обстановці
водія ОСОБА_2 вбачаються
невідповідності вимогам п. 10.1 ПДР
України, які з технічної точки зору
знаходяться в причинному зв'язку з
даною ДТП.

Суд бере до уваги саме другий варіант
висновку судової автотехнічної
експертизи - відповідно до свідчень
водія ОСОБА_3, так як він відповідає
обставинам пригоди та не суперечить
іншим матеріалам справи - матеріалам
про відмову в порушенні кримінальної
справи, постанові Богодухівського
районного суду від 14.11.2011 року,
показанням учасників ДТП, і вважає що
дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини обох водіїв, але вважає за
необхідне відмовити у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі з
наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових
інтересів страхувальників.

Згідно п.22.1 ст.22 ЗУ «Про
обов'язкове страхування…» у разі
настання страхового випадку страховик
у межах страхових сум, зазначених у
страховому полісі, відшкодовує у

встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.23 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» шкодою, заподіяною життю та
здоров'ю потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є:
шкода, пов'язана з лікуванням
потерпілого; моральна шкода, що
полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких потерпілий - фізична
особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я;

Відповідно до положень ст.1194 ЦК
України, особа яка застрахувала свою
цивільну відповідальність, у разі
недостатності страхової виплати
/страхового відшкодування/ для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою.

Відповідно до статті 21 ЗУ «Про
обов'язкове страхування…» на
території України забороняється
експлуатація транспортного засобу без
поліса обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів.

Оскільки відповідно до статті 3
вказаного закону обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється як з
метою забезпечення відшкодування
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або
майну потерпілих унаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, так і
захисту майнових інтересів
страхувальників, враховуючи положення
статті 1194 ЦК, питання про відшкодування
шкоди самою особою, відповідальність
якої застрахована, вирішується залежно
від висловленої нею згоди на таке
відшкодування та виконання чи
невиконання нею передбаченого статтею
33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо
письмового надання страховику, з яким
укладено відповідний договір (у
передбачених випадках Моторному
(транспортному) страховому бюро
України), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода

підлягає відшкодуванню страховиком у
межах передбаченого договором
страхування страхового відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи,
позовні вимоги ОСОБА_1 пред'явлені до
СФГ «Промінь» - як до особи, що на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом, клопотання про
залучення співвідповідача або другого
відповідача позивачка не заявляла,
позовні вимоги не змінювала та не
доповнювала - що підтверджується також
її заявами, що надходили на адресу суду.

Враховуючи, що ніяких пояснень щодо
отримання /неотримання/ позивачкою
страхових виплат та пояснень щодо
того, чи зверталась остання взагалі із
відповідною заявою до страхової
компанії ОСОБА_1 не надано та
клопотання про залучення НАСК «Оранта»
до участі у справі не заявлено, судом за
власною ініціативою було залучено
страховика у якості третьої особи.

Відповідно до п.16 Постанови
пленуму №4 від 01.03.2013 року, при
пред'явленні позовних вимог про
відшкодування такої шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Відповідно до копії страхового
полісу, наявного в матеріалах про
відмову у порушенні кримінальної
справи, на час дорожньо-транспортної
пригоди цивільна-правова
відповідальність СФГ «Промінь»
застрахована в Національній
акціонерній страховій компанії
«Оранта», ліміт відповідальності за
шкоду, заподіяну життю і здоров'ю
одного потерпілого - 100.000 грн.

Таким чином, враховуючи, що наявні
підстави для стягнення шкоди зі
страховика, проте позовні вимоги
пред'явлені лише до одного із
заподіювачів шкоди, суду не надано
доказів щодо звернення позивачки із
заявою про виплату страхового
відшкодування та відомостей щодо
результатів такого звернення, та не
заявлено клопотання про залучення
страхової компанії у якості
співвідповідача, суд вважає за
необхідне відмовити у задоволенні
позову.

На підставі викладеного і керуючись ст.
ст. 10,11,209,212,214-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СУДДЯ -