УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2014 року
Харцизький міський суд Донецької
області в складі:

головуючого судді - Сидорової М.В.

при секретарі - Луценко В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харцизьку Донецької
області скаргу ОКП
«Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО
«Харцизьктепломережа» на дії старшого
державного виконавця відділу ДВС
Харцизького міського управління
юстиції Розум І.С.,-

ВСТАНОВИВ:

31.03.2014 р. заявник звернувся до суду
з вказаною скаргою, яку мотивує тим, що
Харцизьким міським судом Донецької
області 29 квітня 2011р. було видано
судовий наказ № 2 н-1318/2011, згідно з якого
на його користь солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 була
стягнута заборгованість за послуги
теплопостачання в сумі 6489,25 грн.
Судовий наказ набрав законної сили
21.08.2012 р. і згідно реєстру був зданий
для примусового виконання до ВДВС
м.Харицзька 22.03.2013р., що підтверджується
штампом ВДВС м.Харцизька з відміткою
про прийняття, тобто судовий наказ був
пред'явлений стягувачем до примусового
виконання протягом встановленого
законом одного року з дня набрання ним
законної сили.

21.03.2014р. стягувачем була отримана копія
постанови старшого державного
виконавця відділу ДВС Харцизького
міського управління юстиції Розум І.С.
від 26.02.2014р., згідно якої в прийнятті
вказаного судового наказу до
примусового виконання відмовлено у
зв'язку з пропуском строку пред'явлення
виконавчого документа до примусового
виконання.

Вважає такі дії державного виконавця
неправомірними, оскільки відповідно до
ст. 25, 26 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
повинен прийняти рішення про відкриття
виконавчого провадження або про
відмову у відкритті виконавчого
провадження протягом 3 робочих днів з
моменту надходження до нього
виконавчого документа.

Просить визнати незаконною
постанову старшого державного
виконавця відділу ДВС Харцизького
міського управління юстиції Розум І.С.
від 26.02.2014р. про відмову в прийнятті до
провадження судового наказу № 2н-1318/2011
від 29.04.2011р. та зобов'язати його
прийняти виконавчий документ до
виконання.

Представник заявника в судове
засідання не прибув, подав заяву про
розгляд справи у його відсутність,
просить скаргу задовольнити повністю.

Державний виконавець Розум І.С. в
судове засідання не прибула, надала
заяву про розгляд справи у її
відсутність, подала письмові
запереченні, в яких скаргу не визнала
та вказала, що вказаний судовий наказ
був зареєстрований у ВДВС м.Харцизька
25.02.2014р. за вхідним № 3139/04-28/21 і цього ж
дня переданий державному виконавцю
згідно з журналом обліку виконавчих
проваджень. Дотримуючись вимог ст. ст.
25, 26 Закону України «Про виконавче
провадження», державним виконавцем
26.02.2014р. було прийнято рішення про
відмову у відкриття виконавчого
провадження, оскільки стягувачем був
пропущений строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.
Постанова державного виконавця була
мотивована і винесена законно. Копія
постанови з оригіналом виконавчого
документа була направлена стягувачу
26.02.2014р. Просить в задоволенні скарги
відмовити.

На підставі ч.2 ст. 386 ЦПК України суд
вважає можливим розглянути справу у
відсутність представника заявника,
державного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає скаргу обґрунтованою та такою,
що підлягає частковому задоволенню за
наступних підстав.

Згідно ст.19 Конституції України органи
державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі - Закон)
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи
органів Міністерства юстиції України.

Згідно ст.6 Закону державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані

йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності

порушення прав та законних інтересів
фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця можуть бути оскаржені в
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.1 ст.11 Закону державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст.22 Закону виконавчі
документи, т.ч. видані судами, можуть
бути пред'явлені до виконання протягом
року, якщо інше не передбачено
законом. Цей строк

встановлюються з наступного дня після
набрання рішенням законної сили чи
закінчення строку, встановленого у
разі відстрочки чи розстрочки
виконання рішення, а в разі якщо
судове рішення підлягає негайному
виконанню, - з наступного дня після його
постановлення.

Згідно ч.1 ст. 24 Закону державний
виконавець відмовляє у прийнятті до
провадження виконавчого документа,
строк пред'явлення для примусового
виконання якого закінчився, про що
виносить відповідну постанову.

Згідно ст. 25 Закону державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання

виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Згідно п.1 ст. 26 Закону державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження, зокрема, у
разі пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання.

Про відмову у відкритті виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову протягом трьох
робочих днів, а за рішенням, що підлягає
негайному виконанню, - не пізніше
наступного робочого дня з дня
надходження виконавчого документа і не
пізніше наступного дня надсилає її
заявникові разом з виконавчим

документом.

Постанова державного виконавця
про відмову у відкритті виконавчого
провадження може бути оскаржена
заявником у десятиденний строк з дня її
надходження у порядку, встановленому
цим Законом.

Згідно ст. 82 Закону рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби можуть
бути оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
або до керівника відповідного органу
державної виконавчої служби вищого
рівня чи до суду.

Згідно ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду зі скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією чи
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно ст. 385 ЦПК України скаргу може
бути подано до суд у десятиденний строк
з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав чи
свобод. Пропущений з поважних причин
строк для подання скарги може бути
поновлено судом.

Судом встановлено, що 29.04.2011р.
Харцизьким міським судом Донецької
області було видано судовий наказ
№2н-1318/2011, згідно з якого на користь ОКП
«Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО
«Харцизьктепломережа» з ОСОБА_2 була
стягнута заборгованість за послуги
теплопостачання в сумі 6489,25грн.

Судовий наказ набрав законної сили
21.08.2012р. і цього ж числа виданий
стягувачу.

22.03.2013р. стягувач звернувся до ВДВС
м.Харицзька з заявою № 156 (по реєстру
№471/-0231) про прийняття судового наказу
відносно боржника ОСОБА_2 до
примусового виконання.

Вказана заява здана до ВДВС
м.Харцизька, що підтверджується
відтиском штампу вказаного органу на
реєстрі №471/-0231 з датою прийняття
судових наказів - 22.03.3013р.

Заява стягувача №156/п від 22.03.2013р. про
прийняття до примусового виконання
судового наказу відносно боржника
ОСОБА_2 зареєстрована у ВДВС
м.Харцизька 25.03.2014р. за №3139/04-28/21 і за
журналом обліку виконавчих проваджень,
переданих державному виконавцю, цього
ж числа переданий державному виконавцю
Розум І.С. Виконавче провадження
зареєстровано в ЄДРВП за № 42234821.

26.02.2014р. старшим державним виконавцем
відділу ДВС Харцизького міського
управління юстиції Розум І.С. на
підставі ст.22, 24, п.1ст.26 Закону України
«Про виконавче провадження» винесена
постанова ВП № 42234821, згідно якої в
прийнятті вказаного судового наказу до
примусового виконання відмовлено у
зв'язку з пропуском встановленого п.1
ст. 26 Закону України «Про виконавче
провадження» 1-річного строку
пред'явлення виконавчого документа до
примусового виконання.

В даній постанові вказано, що заява про
примусове виконання подана стягувачем
25.02.2014р.

Копія вказаної постанови
направлена стягувачу 26.02.2014р. та
отримана ним 24.03.2014р.

Оцінивши обставини справи,
проаналізувавши вимоги діючого
законодавства, виходячи з того, що
принципом цивільного судочинства є
виконуваність рішення суду, яке
відповідно до ст. 14 ЦПК України є
обов'язковим для виконання і
відповідно до ст.6 Конвенції про захист
прав та свобод людини елементом
справедливого судового розгляду, суд
вважає дії державного виконавця щодо
винесення постанови про відмову у
прийнятті до виконання вищевказаного
судового наказу неправомірними.

При цьому, суд виходить з того, що
судовий наказ відносно боржника ОСОБА_2
набрав законної сили 21.08.2012р., заява про
примусове виконання була подана
стягувачем до ВДВС м.Харцизька 25.02.2014р.,
тобто в межах передбаченого ст. 22
Закону України «Про виконавче
провадження» строку пред'явлення
виконавчого документа до примусового
виконання. Факт здачі стягувачем та
прийняття заяви саме 22.03.2013р.
підтверджуються штампом ВДВС
м.Харцизька, що міститься на реєстрі
зданих виконавчих документів, а також
заявою стягувача з проханням прийняти
судовий наказ до примусового
виконання, що знаходиться в матеріалах
виконавчого провадження.

Доказів на підтвердження того, що
стягувачем була подана заява про
примусове виконання 25.02.2014р. суду не
надано. В матеріалах виконавчого
провадження, копії яких були надані
суду, така заява відсутня.

Вирішуючи справу, суд з'ясував, що в
порушення вимог Порядку роботи з
документами в органах державної
виконавчої служби, затвердженого
наказом Мінюста №22745 від 25.12.2008р.,
подана 22.03.2013р. стягувачем заява про
прийняття до виконання судового наказу
відносно ОСОБА_2 була зареєстрована не
в день її надходження, а лише 25.02.2014р.

Але суд вважає, що в даному випадку факт
реєстрації заяви в іншу дату, ніж вона
фактично подана, не може впливати на
вирішення питання про дотримання
строку пред'явлення виконавчого
документа до виконання. В будь-якому
випадку, перевіряючи дотримання
вказаного строку, державний виконавець
повинен був виходити з фактичної дати
здачі документа до ВДВС. Достовірно
знаючи, що заява датована 22.03.2013р., а
зареєстрована тільки 25.02.2014р.,
державний виконавець не з'ясував ці
обставини і не вирішив наявні
суперечності, а прийняв передчасне
рішення про відмову у відкритті
виконавчого провадження.

За таких обставин винесення державним
виконавцем 26.02.2014р. постанови про
відмову в прийнятті до виконання
судового наказу з підстав пропущення
строку його пред'явлення до

виконання є безпідставним, у зв'язку з
чим суд вважає необхідним постанову
старшого державного виконавця відділу
ДВС Харцизького міського управління
юстиції Розум І.С. ВП № 42234821 від 26.02.2014р.
визнати неправомірною та скасувати.

Вимоги заявника в частині зобов'язання
державного виконавця прийняти судовий
наказ до виконання задоволенню не
підлягають, оскільки з урахуванням
роз'яснень Пленуму ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ (п.18
постанови №6 від 07.02.2014р. «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах») суд вважає, що вирішення
питання про відкриття виконавчого
провадження згідно з Законом України
«Про виконавче провадження» належить
до виключної компетенції державного
виконавця і суд не має права
зобов'язувати державного виконавця
вчинити ці дії.

З урахуванням того, що при прийнятті
виконавчого документа до виконання
державним виконавцем, крім дотримання
строку пред'явлення виконавчого
документа, перевіряється дотримання
інших певних вимог, суд вважає
необхідним зобов'язати державного
виконавця лише вирішити питання про
прийняття вказаного судового наказу до
виконання.

На підставі викладеного, скаргу слід
задовольнити частково.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.
383-388 ЦПК України, Законом України «Про
виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОКП «Донецьктеплокомуненерго»
в особі ВО «Харцизьктепломережа» на
дії старшого державного виконавця
відділу ДВС Харцизького міського
управління юстиції Розум І.С. -
задовольнити частково.

Постанову старшого державного
виконавця відділу ДВС Харцизького
міського управління юстиції Розум І.С.
ВП № 42234821 від 26.02.2014р. про відмову у
прийнятті до виконання судового наказу
Харцизького міського суду Донецької
області №2н-1318/2011 від 29.04.2011р. про
стягнення на користь ОКП
«Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО
«Харцизьктепломережа» з ОСОБА_2
заборгованості за послуги
теплопостачання в сумі 6489,25 грн.
визнати неправомірною та скасувати.

Зобов'язати відділ ДВС Харцизького
міського управління юстиції вирішити
питання про прийняття до виконання
судового наказу Харцизького міського
суду Донецької області №2н-1318/2011 від
29.04.2011р. про стягнення на користь ОКП
«Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО
«Харцизьктепломережа» з ОСОБА_2
заборгованості за послуги
теплопостачання в сумі 6489,25 грн.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду Донецької області
через Харцизький міський суд протягом 5
днів з моменту її постановлення,
особами, які приймали участь в справі,
але не були присутні під час
проголошення ухвали, - в той же строк з
моменту отримання копії ухвали.

Суддя: