АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/695/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
м. Хмельницький

колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Хмельницької області в складі:

головуючого судді
Харчука В.М.,

суддів: Кізюн О.Ю.,

Спірідоновій Т.В.

при секретарі: Кошельник В.М.

з участю: апелянта ОСОБА_2 та
представників сторін

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 22-ц/792/695/14
за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 28 січня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої під час
дорожньо-транспортної пригоди,
заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, судова колегія ,

В С Т А Н О В
И Л А :

рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 28 січня 2014 року
позовні вимоги позивача задоволені
частково, стягнуто із ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_2 11 389,57 гривень матеріальної та 1
000 гривень моральної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_2 123,89 гривень судового збору.

В решті позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 та його
представник ОСОБА_4 подали апеляційну
скаргу на рішення суду першої
інстанції, в якій посилаються на
часткове неповне з»ясування обставин у
справі, порушенням норм матеріального
права.

Апелянти посилаються на те, що
судом при визначенні розміру
відшкодування
________________________________________________________________________
_Головуючий в першій інстанції -
О.Ф.Сарбей Справа № 22-ц/792/695/14

Доповідач - Харчук В.М.
Категорія №19,25

безпідставно не взято до уваги
висновок експертного товарознавчого
дослідження № 1303 від 16 жовтня 2012 року,
яким визначено вартість
відновлювального ремонту його
пошкодженого автомобіля в сумі 77 014,67
гривень без урахування фізичного
зносу. При цьому судом порушено
положення ст.1192 ЦК України, не
відшкодовано заподіяні збитки в
повному обсязі.

Судом безпідставно не враховано,
що відповідно до протоколу огляду
транспортного засобу від 18 вересня 2012
року, складеного експертом ОСОБА_8 на
замовлення страхової компанії ПрАТ
«Уніка» виявлено пошкодження блоків
лівої та правої фар автомобіля
(обламані кріплення, які підлягають
заміні). В додатках до експертного
висновку № 1303 та доданій калькуляції
визначено вартість фар, які підлягають
заміні, в сумі по 6480,24 гривень кожна на
суму 12 960,48 гривень.

Під час проведення ремонту в ТОВ
«Гранд Мотор» виконані роботи по
ремонту автомобіля на суму 67 796,21
гривень, з яких страховою компанією
ОСОБА_6 йому відшкодовано 50 000 гривень, а
ним особисто сплачено 17 796,21 гривень
за нові запасні частини.

Однак, цієї суми недостатньо для
повного відновлення автомобіля, так як
пошкоджені фари не замінені, а були
виконані лише тимчасові ремонтні
роботи по ремонту фар. З цими ж
пошкодженими фарами він їздить і досі.

Відповідно до експертних
висновків № 1206 від 02.10.2012 року та № 1303
від 16.10.2012 року повна вартість
відновлювального ремонту автомобіля
складає 77 014 гривень, з яких страховою
компанією йому відшкодовано лише 50 000
гривень. Решта 27 014 гривень залишились
невідшкодованими.

Крім того, він не погоджується із
визначеним судом та стягнутим розміром
моральної шкоди в сумі 1 000 гривень, адже
він продовжує користуватись
пошкодженим автомобілем та морально
від цього страждає, судові процеси
продовжуються досі.

Безпідставно суд відмовив у
відшкодуванні судових витрат на
надання йому правової допомоги в сумі 1
500 гривень.

Тому апелянти просять скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення про повне
задоволення позову.

В апеляційній скарзі на рішення
суду першої інстанції ОСОБА_5
посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права - ст. ст. 1187, 1188, 1192,
1194 ЦК України, ст.ст. 61, 213-214 ЦПК України,
положень Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів.

Зокрема, суд безпідставно не
застосував положення ст. 1188 ЦК України,
які регулюють правовідносини під час
заподіяння шкоди внаслідок зіткнення
двох транспортних засобів як джерел
підвищеної небезпеки, не урахував, що
шкода при цьому відшкодовується винною
особою.

Судом не враховано, що шкода
автомобілю позивача заподіяна
внаслідок відривання колеса від його
автомобіля, його мимовільного руху та
за відсутності шкідливого прояву
самого автомобіля як джерела
підвищеної небезпеки.

Судом також не враховано, що
компетентними органами не ухвалено
рішення у кримінальній чи
адміністративній справі щодо винної у
ДТП особи, що унеможливлює
цивільно-правову відповідальність.

Адміністративна справа про
притягнення його до адміністративної
відповідальності до цього часу не
вирішена, вона повернута для
доопрацювання працівниками міліції.

Тому висновки суду щодо наявності
його вини у вчиненні ДТП не
підтверджуються належними і
допустимими доказами. Такі висновки
суду є передчасними.

За фактом ДТП та фактом настання
страхового випадку страховою
компанією «Уніка» проведено
розрахунок розміру відшкодування
шкоди, заподіяної ушкодженням
автомобіля «Тойота Авенсіс», належного
ОСОБА_2 на підставі висновку експерта
ОСОБА_8, цей висновок експерта ОСОБА_2 у
встановленому порядку не оскаржував.

Методикою визначення розміру
відшкодування шкоди враховується
коефіцієнт фізичного зносу автомобіля
у випадку, коли транспортний засіб вже
раніше ремонтувався. Автомобіль
«Тойота Авенсіс» вже раніше був
пошкоджений і ремонтувався. Для його
відновлення могли використовуватись
не оригінальні деталі, а ремонт міг
здійснюватись не на сертифікованій
СТО. Тому в даному випадку необхідно
враховувати коефіцієнт фізичного
зносу автомобіля.

Особа, яка застрахувала цивільну
відповідальність за заподіяну шкоду в
страховій компаній, відповідає за
заподіяну шкоду в разі, якщо страхове
відшкодування недостатнє для такого
відшкодування, і в розмірі, якого не
вистачає для повного відшкодування.
Розмір шкоди був встановлений
висновком експерта ОСОБА_8 на підставі
протоколу огляду транспортного засобу
від 18.09.2012 року. Дійсність та
об»єктивність цього висновку
позивачем не спростовано.

Судом без проведення експертизи
встановлено зношеність деталей, чого
суд не вправі робити.

Під час ухвалення рішення суд
також не вирішив питання щодо передачі
пошкодженого майна відповідальній за
заподіяння шкоди особі.

Апелянт також вважає недоведеним
факт та розмір заподіяння моральної
шкоди позивачу. Тому судове рішення є
незаконним і необґрунтованим.

ОСОБА_5 просить рішення
Хмельницького міськрайонного суду від
28 січня 2014 року скасувати, ухвалити
нове рішення яким позивачу у
задоволенні позову відмовити.

Судова колегія приходить до
висновку, що апеляційні скарги
апелянтів задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.ст.10, 11, 57, 59, 60, ч. 1
ст. 61, ст. 64, ч.ч. 1 та 2 ст. 84, ч. 1 ст. 88, ст.
ст.138, 212, 213, 308 ЦПК України суд вирішує
цивільний спір на засадах змагальності
та диспозитивності, в межах та на
підставах, визначених позивачем у
позовній заяві та на підставі наданих
сторонами на підтвердження чи
спростування позовних вимог належних і
допустимих доказів.

Кожна сторона доказами повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків, письмових
доказів, речових доказів, висновків
експертів, звіту про проведення оцінки
вартості шкоди, здійсненого в порядку
виконання положень Закону України "Про
оцінку майна, майнових прав і
професійної оціночної діяльності в
Україні", Закону України „Про
страхування", Методики оцінки майна,
затвердженої постановою КМ України 10
грудня 2003 року № 1891, та інше.

Не являються допустимими доказами
у справі незасвідчені у встановленому
порядку ксерокопії документів.

Суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному,
об»єктивному та безпосередньому
досліджені наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду
наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв»язок доказів у їх
сукупності.

Обставини справи, визнані
сторонами, доказуванню не підлягають.

Судове рішення повинне бути
законним і обгрунтованим. Законним є

рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обгрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 3) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; 4) чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; 6)
як розподілити між сторонами судові
витрати.

Витрати, пов»язані з оплатою
правової допомоги адвоката або іншого
фахівця в галузі права, несуть сторони,
крім випадків надання безоплатної
правової допомоги.

Стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Суд апеляційної інстанції
відхиляє апеляційну скаргу апелянта і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що рішення ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе судове рішення з
одних лише формальних міркувань.

Відповідно до Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» № 4191-У1 від
20.12.2011 року до документів, які
підтверджують обґрунтований розмір
понесених витрат на правову допомогу,
відносяться розрахунок вартості
наданої правової допомоги з
обґрунтуванням понесених адвокатом чи
спеціалістом в галузі права витрат
часу на вчинення окремих процесуальних
дій, та прибутковий касовий ордер,
виданий фахівцем в галузі права, або
квитанція банку про оплату послуг на
рахунок фахівця в банку.

Відповідно до ст.ст.1166, 1167, ч. 1; ст.
23, ч. 1, ч. 2, п.п. 2) та 3), ч.ч. 1 та 5 ст. 1187 ЦК
України майнова та моральна шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо доведе, що шкоди завдано не з її
вини.

Особа, яка здійснює діяльність, що
є джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду і за
відсутності вини, якщо вона не доведе,
що шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Дані норми права регулюють
деліктні, позадоговірні
правовідносини, що випливають із
спричинення шкоди.

При вирішенні спору про
відшкодування шкоди доказуванню
підлягають:

факт заподіяння шкоди (місце, час,
обставини, її розмір), вина особи, що
заподіяла шкоду (відношення особи до
факту заподіяння шкоди - умисел,
необережність), якщо вина є підставою
для цивільної відповідальності,
причинний зв"язок між протиправними
діями та шкідливими наслідками, що
наступили.

Відповідно до ст.ст.509-511, 525, 526, 979-980,
984-985, 988, 990, 997 ЦК України, ст.ст.1, 4, 5, 7, 16,
20, 25 Закону України „Про страхування"
від 07 березня 1996 року № 8596-ВР з
послідуючими змінами, ст.ст. 2, 6, 7, 22, 28, 29,
36 Закону України № 1961-ІУ від 01.07.2004 року
«Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» зобов"язання за договором
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників колісних транспортних
засобів повинні виконуватись
сторонами договору. Одностороння
відмова від їх виконання не
допускається.

Страхова компанія зобов"язана
виплатити страхове відшкодування
потерпілій особі за договором
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Зокрема ст. 29 Закону № 1961-ІУ
визначено, що у зв»язку з пошкодженням
транспортного засобу (настанням
страхового випадку) відшкодовуються
страховою компанією в межах ліміту
відповідальності витрати, пов»язані із
відновленням, технічним ремонтом
транспортного засобу потерпілої особи
з урахуванням його фізичного зносу.

Заподіяна шкода, розмір якої
перевищує ліміт відповідальності
страхової компанії, відшкодовується
власником джерела підвищеної
небезпеки або його законним
володільцем.

Відповідно до ст.ст. 1, 2, 3, 4, 5, 7, 9, 13,
18, 33 Закону України „Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність" № 2658-ІІІ від 12.07.2001 року,
п.п.1, 3.8, 5.2 , 17, 36, 37, 38, 51, 58, 62, 64, 65, 68
Національного стандарту № 1 „Загальні
засади оцінки майна і майнових прав,
затвердженого постановою КМ України №
1440 від 10.09.2003 року, п.п.1.4, 1.6, 2,3, 2.4, 3.1-3.3,
4.3, 4.4, 5.1, 7.1, 7.41, 7.44, 8.1, 8.2, 8.5 Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів,
затвердженої наказом Мінюсту України
та Фонду держмайна України за № 14252092
від 24.11.2003 року та зареєстрованої в
Мінюсті України 24.11.2003 року за № 10748395, у
випадку настання страхового випадку
(дорожньо-транспортної пригоди за
участі застрахованого наземного
транспортного засобу), якою заподіяно
шкоду третім особам, страхова компанія
зобов"язана виплатити потерпілій особі
страхове відшкодування у розмірі
заподіяної шкоди в межах ліміту
відповідальності та дії договору
страхування з урахуванням ринкової
вартості пошкодженого транспортного
засобу та відсотку його фізичного
зносу.

Прямим збитком вважається
поточна вартість витрат на
відтворення, заміщення або
відшкодування ринкової вартості
пошкодженого транспортного засобу.

Для цього призначається
відповідна оцінка заподіяної шкоди та
оцінка транспортного засобу.

Під час оцінки заподіяних збитків
застосовуються, як правило, кілька
методичних підходів, що найбільш повно
відповідають меті оцінки.

З метою обґрунтування
остаточного висновку про вартість
об»єкта оцінки отримані із
застосуванням різних методичних
підходів результати зіставляються
шляхом аналізу впливу принципів
оцінки, які є визначальними для мети, з
якою проводиться оцінка, а також
інформаційних джерел про
достовірність результатів оцінки.

Неможливість або недоцільність
застосування певного підходу,
пов»язаного з повною відсутністю чи
недостовірністю необхідних для цього
вихідних даних про об»єкт оцінки та
іншої інформації окремо
обґрунтовується у звіті про оцінку
майна.

Для проведення оцінки
використовуються такі основні
методичні підходи: витратний, дохідний
та порівняльний.

Вартість відновлювального
ремонту (витратний підхід)
визначається як грошові витрати,
необхідні для відновлення
пошкодженого транспортного засобу.

При цьому вартість матеріального
збитку (реальні збитки) визначається як
вартісне значення витрат, яких зазнає
власник у разі пошкодження колісного
транспортного засобу (КТЗ) з
урахуванням фізичного зносу та витрат,
яких зазнає чи може зазнати власник для
відновлення свого порушеного права
користування КТЗ (вартість матеріалів
та ремонтних робіт під час ремонту).

Порівняльний метод
застосовується із урахуванням
усереднених цінових статистичних
даних КТЗ, які були відчужені в Україні
в певний період.

У випадку, якщо вартість
відновлювального ремонту пошкодженого
транспортного засобу визначається
рівною його ринковій вартості на
момент вчинення ДТП , то розмір
матеріальної шкоди визначається
рівним вартості КТЗ на момент його
пошкодження.

Коефіцієнт фізичного зносу КТЗ,
який підлягає усуненню, не може
перевищувати 0,7 (70%).

У разі документального
підтвердження відновлення КТЗ на
спеціалізованому для даної категорії
транспортного засобу підприємстві
розрахунок вартості відновлювального
ремонту проводять на підставі
урахування кількості та вартості
необхідних для ремонту матеріалів,
визначених за інформацією довідкової
літератури та комп»ютерних програм,
розроблених за даними виробника КТЗ
або за даними виробника
лаково-фарбових (основних і допоміжних)
матеріалів, вартості ремонтних
відновлювальних робіт, яка визначена
на підставі вартості однієї
нормо-години ремонтних робіт на даному
підприємстві.

Дані про вартість складових
частин, які підлягають заміні, беруть
відповідно до додатку № 8
інформаційного забезпечення виробника
КТЗ, а також інших даних, які містять в
собі відповідну інформацію.

Вартість складових та запасних
частин КТЗ іноземного виробництва
коригується з урахуванням ввізного
мита, податків і зборів, інших
обов»язкових платежів.

Якщо під час огляду КТЗ виявити
дефекти та пошкодження на прихованих
та малодоступних частинах КТЗ складно
чи неможливо, то оцінювач зобов»язаний
у дослідженні про це зазначити у
вигляді припущення.

Вартість ремонтних робіт та
матеріалів по таких пошкодженнях до їх
документального підтвердження до
висновку не включаються.

При цьому документальне
підтвердження підприємством
проведених ремонтних робіт може бути
скориговане лише в частині зносу
оригінальних складників.

Оцінка вартості відновлювальних
робіт може бути скоригована в цьому
випадку після документального
підтвердження.

При цьому за замовленням
страхувальника чи страхової компанії
оцінку заподіяної шкоди вправі
проводити оцінювач, який
зареєстрований у встановленому
порядку та має ліцензію (сертифікат,
свідоцтво) на здійснення оціночної
діяльності, видану компетентним
органом строком на три роки. Оцінка за
відсутності сертифікату є недійсною.

У звіті про оцінку обов"язково
зазначаються повне найменування
суб"єкта оціночної діяльності, термін
дії сертифіката, об"єкт оцінки,
результати оцінки.

Той же оцінювач вправі
доопрацювати наданий ним звіт в разі
закінчення строку дії звіту про оцінку
та висновку про вартість об"єкта
оцінки, або на вимогу замовника оцінки,
коли не відбулося істотних змін в
умовах функціонування та фізичному
стані об"єкта оцінки, а також стані
ринку подібного майна від дати
первинної оцінки до дати оцінки на яку
передбачалось дооцінювання цього
об"єкта.

У цьому разі попередній та
додатковий звіти є єдиним документом, а
додатковий звіт є невід"ємною частиною
первинного.

У разі потреби замовником оцінки
здійснюється повідомлення всіх
заінтересованих осіб про проведення
такої оцінки шляхом вручення
відповідного виклику під розписку цим
особам.

Оцінка об"єкта дослідження
проводиться за умови обов"язкового
його огляду. Без огляду об"єкта його
оцінка може здійснюватись лише за
рішенням суду.

У випадку незгоди з проведеною
оцінкою замовник вправі вимагати
проведення рецензії наданої оцінки.
Підставою для цього є письмовий запит
замовника.

Рецензію оцінки проводить інший
оцінювач, як правило, з більш високою
кваліфікацією та досвідом роботи.

При цьому рецензент не дає власної
оцінки об"єкту оцінки, а дає висновки
щодо правильності та обгрунтованості
проведеної оцінки, відповідності її
вимогам чинного законодавства,
можливості використання цього акта
оцінки.

Якщо у письмовому запиті замовника
міститься вимога про надання висновку
про вартість об"єкта оцінки, така
вимога задовольняється шляхом
проведення оцінки майна.

У рецензії обов"язково
зазначаються підстави проведення
рецензування, повна назва звіту, який
рецензується, висновок за
результатами рецензування, загальний
висновок щодо достовірності оцінки
майна.

У процесі рецензування рецензент
не повинен брати до уваги будь-яку
додаткову інформацію про об"єкт
рецензування.

Визначення вартості об"єкта оцінки
може здійснюватись з включенням чи не
включенням до ринкової вартості
об"єкта оцінки податку на додану
вартість, про що зазначається у звіті
про проведену оцінку

Визначена оцінювачем ринкова
вартість пошкодженого колісного
транспортного засобу - це вартість, за
яку можливе відчуження КТЗ на дату
оцінки.

У випадку спору, пов"язаного з
оцінкою заподіяної шкоди, цей спір
вирішується судом, в тому числі і
шляхом призначення відповідних
експертиз.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
власником легкового автомобіля «TOYOTA
Avensis» 2008 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1, а ОСОБА_6 є власником
вантажного автомобіля «MERCEDES-BENZ 310 D», 1998
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_2.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_6 застрахована в ПрАТ СК «Уніка»
на підставі договору страхування АВ №
8225914 від 05.09.2012 року, строк дії договору
по 05.09.2013 року.

13.09.2012 року біля 19 години 50 хвилин
на автодорозі «М-12»
Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знамянка
(через Вінницю) на 290 км 40 м за участі
даних автомобілів відбулась
дорожньо-транспортна пригода.

У вантажному автомобілі «MERCEDES-BENZ
310D» під управлінням ОСОБА_5, який був
законним володільцем транспортного
засобу та керував даним автомобілем з
дозволу власника та дружини ОСОБА_6,
внаслідок неналежного контролю за
технічним станом автомобіля та
технічної несправності транспортного
засобу відбулося заклинювання та
відрив заднього лівого колеса цього
автомобіля, його рух на зустрічну
смугу руху та зіткнення із легковим
автомобілем «TOYOTA Avensis» під управлінням
ОСОБА_2

Внаслідок зіткнення пошкоджено
автомобіль ОСОБА_2, останньому
заподіяно майнову шкоду на суму 67 796,21
гривень та моральну шкоду на суму 1 000
гривень.

Автомобіль ОСОБА_2 до
дорожньо-транспортної пригоди 26.01.2010
року вже пошкоджувався раніше в
передній центральній частині
автомобіля та попередньо
відновлювався ремонтом.

В межах ліміту відповідальності
ПрАТ «Страхова компанія «Уніка»
виплатила ОСОБА_2 за договором
страхування цивільно-правової
відповідальності власника
транспортного засобу страхове
відшкодування в сумі 50 000 гривень.

Решта заподіяної шкоди в сумі 11
389,57 гривень з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу автомобіля залишилась
невідшкодованою.

Наведені обставини повністю
підтверджуються дослідженими судом
доказами: засвідченою у встановленому
порядку копією дослідженої страхової
справи (а.с.66-113), в якій наявні страховий
поліс, страховий акт, розрахунок
страхового відшкодування, документи
про визначення розміру страхового
відшкодування та його виплату;
засвідченою у встановленому порядку
копією адміністративної справи, в якій
наявні документи, що підтверджують
право власності на транспортні засоби,
схема ДТП, письмові пояснення сторін та
інші документи (а.с.122-162), актом
виконаних робіт по ремонту автомобіля
ОСОБА_2 вартістю 67 796,21 гривень.

Ці ж обставини фактично визнаються
і сторонами в частині обставин
дорожньо-транспортної пригоди та
пошкоджень автомобіля ОСОБА_2

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_2 та стягуючи на його
користь із ОСОБА_5 11 389,57 гривень
заподіяної майнової шкоди та 1 000
гривень моральної шкоди, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що позивачу ОСОБА_2 володільцем джерела
підвищеної небезпеки ОСОБА_5 повинна
бути відшкодована майнова шкода в
розмірі, що не відшкодована страховою
компанією, та моральна шкода у
визначеній судом першої інстанції
сумі, так як ОСОБА_2 внаслідок
пошкодження майна витратив власні
кошти на проведення ремонту, переживав,
хвилювався, був позбавлений
можливості користуватись повноцінно
належним йому автомобілем, тривалий
час його ремонтував, його звичний
життєвий уклад був порушений і
потребував додаткових зусиль для
відновлення, йому заподіяно майнову та
моральну шкоду.

При цьому суд першої інстанції
підставно поклав в обґрунтування
судового рішення акт виконаних робіт
по ремонту автомобіля, яким визначено
дійсну вартість проведеного ремонту в
сумі 67 796,21 гривень. Це реальна шкода,
заподіяна потерпілому, яка
документально підтверджена актом
виконаних робіт спеціалізованого
підприємства ТОВ «Гранд Мотор» по
ремонту автомобілів виробництва
компанії «Тойота» в місті
Хмельницькому без урахування проценту
зносу замінених складових частин
автомобіля, що підтверджується
засвідченою суддею копією акту
виконаних ремонтних робіт з
урахуванням 20% податку на додану
вартість (а.с.171-172).

При цьому суд обґрунтовано
урахував відсоток зносу автомобіля,
визначений оцінювачем ДП
«Експерт-Сервіс Авто» від 02 жовтня 2012
року № 1206, копія якого наявна у
страховій справі (а.с.85-112).

Суд також обґрунтовано не взяв до
уваги незасвідчену у встановленому
порядку ксерокопію висновку
експертного авто-товарознавчого
дослідження № 1303 від 16 жовтня 2012 року
ДП «Експерт-Сервіс Авто», так як в
розумінні процесуального закону така
копія не є допустимим доказом у справі
(а.с.13-16).

Крім того, цим висновком не
ураховано фізичний знос автомобіля,
який у 2010 році вже перебував в
дорожньо-транспортній пригоді та
ремонтувався. Тому не урахування
розміру фізичного зносу суперечить
Методиці оцінки… та Закону України
«Про оціночну діяльність…».

Обгрунтовано суд не взяв до уваги
і копію висновку експертного авто-
товарознавчого дослідження від 02
жовтня 2012 року «ДП Експерт-Сервіс
Авто» в частині визначення розміру
заподіяної шкоди (збитків) в сумі 52 719,43
гривень.

Даний висновок в достатній мірі не
відповідає нормативним актам щодо
оцінки КТЗ, так як проведений лише за
одним витратним методом оцінки без
урахування інших методів оцінки та без
умотивування їх незастосування в
сукупності із застосованим методом.
Крім того, даний висновок не містить
застережень оцінювача щодо виявлення
під час розбирання та ремонту
автомобіля скритих пошкоджень його
складових частин.

Цей висновок суперечить акту
реально виконаних ремонтних робіт
спеціалізованого підприємства та
визначеній підприємством вартості
робіт та матеріалів.

Колегія ураховує, що і в суді
першої, і в суді апеляційної інстанції
жодна із сторін у справі не заявляла
клопотань про призначення
авто-товарознавчої експертизи щодо
розміру реально заподіяного збитку
власнику автомобіля ОСОБА_2 Тому суди
вирішували спір на підставі наданих
сторонами доказів.

Судова колегія не бере до уваги
доводи апеляційної скарги апелянта
ОСОБА_5 в тому, що судом першої
інстанції неправильно застосовано
норму матеріального права - ст. 1187, а не
ст. 1188 ЦК України.

З досліджених доказів вбачається,
що автомобілі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 під час
ДТП не зіткнулись, причиною ДТП була
бездіяльність ОСОБА_5 по належному
контролю за технічним станом
автомобіля, внаслідок чого відірвалось
колесо від його автомобіля, яке
покотилось та вдарилось в автомобіль
ОСОБА_2 та яким і заподіяно шкоду
ОСОБА_2 Тому в даному випадку для ОСОБА_5
майнова відповідальність наступає
незалежно від його вини на підставі ст.
1187 ЦК України, хоч його вина
дослідженими доказами доведена і ним
не спростована, як не спростована і
відсутність вини позивача ОСОБА_2.

При цьому не є обов»язковим
встановлення вини ОСОБА_5 в
адміністративній справі, так як суд у
цивільній справі вирішує
цивільно-правовий спір, під час якого
вправі давати оцінку дослідженим
належним і допустимим доказам на
підтвердження чи спростування позову.

Не грунтуються на досліджених
доказах та нормах матеріального права
доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 в
частині недоведеності позивачем факту
та розміру заподіяної та стягнутої
судом моральної шкоди.

Сам факт заподіяння ОСОБА_2
майнової шкоди, пов»язані із
відновленням порушеного права
власності додаткові зусилля позивача,
необхідність звертатись за
відновленням права до страхової
компанії, суду, хвилювання та
переживання позивача свідчать про
заподіяння йому моральної шкоди, яку
суд першої інстанції обґрунтовано із
застосуванням принципів розумності та
справедливості визначив в розмірі 1 000
гривень з урахуванням характеру
неправомірності дій ОСОБА_5, ступеня,
тривалості та характеру переживань
ОСОБА_2

Не є підставними і доводи
апеляційної скарги ОСОБА_5 в частині не
повернення пошкоджених запасних
частин автомобіля ОСОБА_2

Суд вирішує спір в межах заявлених
вимог із застосуванням принципу
диспозитивності.

Такі вимоги суду першої інстанції
жодною із сторін не заявлялись.

Крім того, більшу частину
майнового відшкодування позивач
ОСОБА_2 отримав від страхової компанії,
а не від відповідача ОСОБА_5

Обговорюючи підставність доводів
апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 та
його представника ОСОБА_4, судова
колегія виходить з наступного:

судом першої інстанції
обґрунтовано враховано процент зносу
автомобіля ОСОБА_2 «TOYOTA Avensis», так як
даний автомобіль відповідно до
пояснень сторін та акту оцінки,
повідомлення Державтоінспекції у 2010
році вже перебував в ДТП та йому
здійснювався ремонт.

Позивачем та його представником не
надано жодних доказів тому, що даний
автомобіль, 2008 року випуску, знятий з
виробництва, як зняті з виробництва і
запасні частини та його складові. Тому
посилання позивача та його
представника на п.14 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого Суду України
№ 4 від 01.03.2013 року в цій частині
безпідставні.

Не підтверджуються дослідженими
доказами і доводи апелянтів в частині
обов»язкової заміни лівої та правої
передніх фар автомобіля.

Складові автомобіля та його
запасні частини можуть бути замінені
або відремонтовані.

З акту виконаних робіт ТОВ «Гранд
Мотор» вбачається, що в позиціях 46 та 47
зафіксовано ремонт зазначених фар,
вартість якого урахована судом при
вирішенні спору. Легковий автомобіль
не може експлуатуватись при несправних
фарах, а отже, фари підлягали ремонту і
ОСОБА_2 скористався саме таким способом
відновлення свого права володіння та
користування майном.

Тому його вимоги щодо стягнення
вартості двох передніх фар з роботами
по їх заміні та регулюванню в сумі 23 070,50
гривень, які він має намір замінити в
майбутньому, не грунтуються на
досліджених доказах та вимогах
законодавства.

Обгрунтовано суд першої інстанції
визначив і розмір моральної шкоди, який
підлягає стягненню із відповідача на
користь позивача.

Не підтверджуються належними і
допустимими доказами доводи
апеляційної скарги апелянтів в частині
безпідставної відмови у стягненні
понесених позивачем судових витрат на
надання правової допомоги.

В матеріалах справи (а.с.39-40)
наявний лише договір про надання
правової допомоги та незасвідчена у
встановленому порядку ксерокопія
квитанції про отримання від позивача 1
500 гривень за юридичні послуги,
незасвідчені у встановленому порядку
ксерокопії свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 та її диплома, неналежний
розрахунок вартості послуг (а.с. 177-179).

Ці ксерокопії не є допустимими
доказами у справі і позивачем та його
представником ні суду першої, ні суду
апеляційної інстанції належні і
допустимі докази не надані.

Вирішуючи справу в межах доводів
та на підставах апеляційних скарг
апелянтів, заявлених позивачем
позовних вимог та на підставах
наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307-308,
313-315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія,

У Х В А Л И
Л А :

апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4,
ОСОБА_5 відхилити, рішення
Хмельницького міськрайонного суду від
28 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
В.М. Харчук