У х в а л а

07 квітня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Касьяна О.П.,
Попович О.В.,

Ступак О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
визнання права власності на майно, що є
у спільній сумісній власності,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 05 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м.
Києва від 4 грудня 2013 року, у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 січня 2014 року
у відкритті касаційного провадження в
указаній справі, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 05 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 4 грудня 2013 року відмовлено на
підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

31 березня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 січня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме: ч. 1 ст.
22, ч. 1 ст. 28 КпШС України,
ст. ст. 60, 70 СК України.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що, на думку
заявника, потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник посилається
на ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 05 червня 2013 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з постановою пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року №11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Разом з тим, відповідно до п. 7 указаної
вище постанови постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішення судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі й
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті, тому
відповідні ухвали не можуть бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК, і
на них не може здійснюватися посилання
на підтвердження підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК.

Із доданої до заяви ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 05 червня 2013 року
вбачається, що цією ухвалою справу
направлено на новий судовий розгляд, що
свідчить про те, що спір у справі
остаточно не вирішено й не застосовано
норм матеріального права для вирішення
спору по суті, а тому на зазначену
ухвалу, виходячи з вищевикладеного, не
може здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК.

З урахуванням вищевказаного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що у
допуску до провадження Верховного Суду
України справи необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
про визнання права власності на майно,
що є у спільній сумісній власності,
відмовити.

Додані до заяви матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик

Судді: О.П. Касьян

О.В. Попович

О.В. Ступак

І.М. Фаловська