У х в а л а

іменем україни

23 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М., суддів:
Висоцької В.С.,
Умнової О.В., Гримич М.К.,
Фаловської
І.М.,розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
Вовчанської міської ради Харківської
області про визнання договору оренди
землі недійсним, за касаційною скаргою
Вовчанської міської ради Харківської
області на рішення апеляційного суду
Харківської області від 05 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що з 14 лютого 2006 року
між нею та ОСОБА_7 укладено шлюб, від
якого вони мають двох дітей. 10 червня 2011
року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено
договір купівлі-продажу, відповідно до
якого відповідач отримав у власність
нежитлове приміщення по АДРЕСА_1. 28
серпня 2012 року між відповідачами був
укладений договір про оренду землі №
178, згідно з яким Вовчанська міська рада
Харківської області надала, а ОСОБА_7
прийняв у платне користування земельну
ділянку площею 0,7873 га по АДРЕСА_1
строком на 49 років. Про укладення
вказаного договору оренди позивач
проінформована не була, договір
укладений без її згоди та порушує її
права, а тому вважає його недійсним.

Рішенням Вовчанського районного суду
Харківської області від 25
листопада 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 05 лютого
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов задоволено. Визнано
недійсним договір оренди земельної №
178 від 28 серпня 2012 року, укладений між
Вовчанською міською радою Харківської
області та ОСОБА_7

У касаційній скарзі скаржник просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та просить
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Касаційна скарга заявника підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що згідно із свідоцтвом
про шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 14 лютого 2006
року перебувають у зареєстрованому
шлюбі (а.с. 8).

10 червня 2011 року ОСОБА_7 придбав
нежитлові будівлі автопарку по
АДРЕСА_1.

Власником земельної ділянки, на якій
розташовані вказані нежитлові будівлі
є Вовчанська міська рада Харківської
області.

28 серпня 2012 року між відповідачами був
укладений договір про оренду землі №
178, згідно з яким Вовчанська міська рада
Харківської області надала, а ОСОБА_7
прийняв у платне користування земельну
ділянку площею 0,7873 га по АДРЕСА_1
строком на 49 років (а.с. 15).

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Частинами 2, 3 ст. 65 СК України
передбачено, що дружина, чоловік має
право на звернення до суду з позовом
про визнання договору недійсним як
такого, що укладений другим із подружжя
без її, його згоди, якщо цей договір
виходить за межі дрібного побутового.
Згода на укладення договору, який
потребує нотаріального посвідчення і
(або) державної реєстрації, має бути
нотаріально посвідчена.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_6, суд першої інстанції
правильно встановивши фактичні
обставини справи та давши вірну оцінку
всім зібраним у справі доказам, дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
спірний договір не суперечить вимогам
ст. 65 СК України, оскільки його
предметом є майно, що є власністю
міської ради.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону
України «Про оренду землі» договір
оренди землі укладається у письмовій
формі і за бажанням однієї із сторін
може бути посвідчений нотаріально.
Тобто, чинними нормами законодавства
не передбачено умови для обов'язкової
нотаріальної форми договору оренди
землі, а отже й отримання письмової
згоди іншого з подружжя на укладення
зазначеного договору відповідно до
ст. 65 СК України не
вимагається.

Скасовуючи законне й обґрунтоване
рішення суду першої інстанції,
апеляційний суд помилкового вважав, що
спірний договір виходить за межі
дрібного побутового і на його
укладення необхідна згода другого із
подружжя і оскільки він суперечить
вимогам ст. 65 СК України, то підлягає
визнанню недійсним.

Таким чином, апеляційний суд невірно
з'ясував обставини справи та помилково
вважав, що місцевий суд неправильно
застосував норми матеріального та
процесуального права.

Згідно зі ст. 339 ЦПК України суд
касаційної інстанції, установивши, що
апеляційним судом скасовано судове
рішення, ухвалене згідно з законом,
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону і матеріалам
справи, тому підстави для його зміни
або скасування відсутні.

Керуючись статтями 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Вовчанської міської
ради Харківської області задовольнити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 05 лютого 2014
року скасувати, рішення Вовчанського
районного суду Харківської області від
25 листопада 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. КолодійчукСудді:
В.С. Висоцька М.К. Гримич О.В.
УмноваІ.М. Фаловська