АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/2249/14
Головуючий 1 інст.- Зінченко
Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: стягнення аліментів
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді Карімової
Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.

при секретарі Маковецькій О.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Московського районного суду
м. Харкова від 12 лютого 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на неповнолітню
дитину,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у
шлюбі з 20.10.2007 р. до 06.02.2012 р., мають
малолітню дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка проживає з матір'ю та перебуває на
її утриманні.

02 грудня 2013 року ОСОБА_4
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення аліментів на утримання
дочки ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі
1500 грн. щомісячно до досягнення
дитиною повноліття. Посилалася на те,
що відповідач нерегулярно надає
матеріальну допомогу на утримання
дочки, хоча має можливість надавати
таку допомогу, оскільки є працездатним
та не має інших утриманців. Вона ж не
працює у зв'язку з доглядом за дитиною.

Відповідач ОСОБА_3 надав до суду
заяву, в якій позов визнав частково,
посилався на те, що має невеликий
заробіток.

Рішенням Московського районного
суду м. Харкова від 12 лютого 2014 року
позов ОСОБА_4 задоволено частково: на
її користь стягнуто з ОСОБА_3 аліменти
на утримання дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1
в розмірі 550 гривень щомісяця,
починаючи з 02 грудня 2013 року до
повноліття дитини. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір в сумі 229,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
недоведеність тих обставин, які суд
вважав встановленими, порушення судом
норм матеріального права, просить
скасувати це рішення суду та ухвалити
нове рішення про стягнення з нього на
користь позивачки аліменти на
утримання дочки в розмірі 1/4 частини
всіх видів доходу щомісяця до
повноліття дитини.

Зазначає, що судом не прийнято до
уваги, що він працює
транспортировщиком на ДП «Комунар»,
регулярно отримує заробітну плату,
крім якої іншого доходу не має.
Оскільки він зайнятий неповний
робочий день, його заробіток незначний,
і утримання щомісячно 550 грн. з цього
заробітку перевищує його 50 % . Крім того
зазначає, що його батько є інвалідом
другої групи, якому він теж повинен
надавати необхідну матеріальну
допомогу.

Вислухавши пояснення сторін та
їх представників, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК
України, судова колегія вважає, що
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - зміні, виходячи з
наступного.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_4 та стягнення
на її користь з відповідача аліменти
на утримання малолітньої дочки в сумі
550 грн. щомісячно, суд першої інстанції
виходив з вимог ст.. 182 СК України та
врахував інтереси неповнолітньої
дитини та майнове становище
відповідача, який має низький
заробіток, зазначаючи, що визначена
сума аліментів не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Судова колегія вважає, що такі
висновки суду зроблені без урахування
вимог ст.ст. 182 - 184 СК України та
матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших підстав, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджено поясненнями
сторін у суді апеляційної інстанції
відповідач надавав матеріальну
допомогу позивачці на утримання їх
неповнолітньої дочки, але подалі у
зв'язку з виниклим конфліктом між ним
та родичами ОСОБА_4 перестав
добровільно надавати таку допомогу, що
стало підставою для звернення
останньої з зазначеним позовом.

З пояснень сторін та наданих до
суду апеляційної інстанції довідок
з місця проживання вбачається, що вони
проживають з батьками та іншими
членами їх сім'ї , в якій є інваліди
другої групи.

ОСОБА_4 перебуває у другому шлюбі,
не праціє, оскільки здійснює догляд за
малолітньою дитиною від другого шлюбу.

ОСОБА_3 має постійну роботу та
заробіток,однак (як зазначив і
районний суд в оскаржуваному рішенні)
має незначний заробіток, оскільки
працює неповний робочий тиждень, що
підтверджується копіями наказів ДНВП
«Об'єднання Комунар», інших дітей або
утриманців не має.

Зазначені обставини не є
підставою для присудження аліментів у
твердій грошовій сумі. Інших обставин,
що мають істотне значення для
застосування судом вимог ст.. 184 СК
України, сторонами до суду першої та
апеляційної інстанції не надано.

Доводи ОСОБА_4 про те, що дочка
хворіє та потребує додаткових витрат,
не є підставою для визначення розміру
аліментів в твердій грошовій сумі,
оскільки зазначені обставини є
самостійною підставою для стягнення
витрат в порядку ст.. 185 СК України, щодо
яких позову не заявляла.

Відповідно до ст. 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття. При
цьому такий обов'язок є особистим та
рівним щодо матері та батька дитини.

Враховуючи вищенаведені
обставини та те, що сторони не досягли
домовленості про спосіб виконання
обов'язку утримувати неповнолітню
дочку, відповідно до вимог ч.3 ст. 181 та
ст.ст. 182-184 СК України, судова колегія
вважає за необхідним визначити спосіб
виконання аліментних обов'язків
відповідача, передбачений ст.. 183 цього
Кодексу в розмірі 1/4 частини всіх
доходів щомісячно, але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, тому рішення
районного суду в частині визначення
способу стягнення аліментів з
відповідача підлягає зміні.

Крім того судова колегія
зазначає, що при зміні матеріального
або сімейного стану сторін, вони не
позбавлені можливості звернутися до
суду з відповідним позовом відповідно
до вимог ст. 192 СК України.

Судові витрати по справі
визначені судом першої інстанції
відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України
та вимог ст. 4 Закону України «Про
судовий збір», оскільки позивач за
позовом про стягнення аліментів
звільнений від сплати судового збору.

У зв'язку з цим в частині
розподілу судових витрат судове
рішення ґрунтується на вимогах закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3.ч.1 ст.
307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК
України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Змінити рішення Московського
районного суду м. Харкова від 12 лютого
2014 року в частині визначення способу
стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3
ідентифікаційний номер НОМЕР_2
аліменти на утримання дочки ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх
видів доходу щомісяця, але не менше ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 02
грудня 2013 року до повноліття дитини.

В іншій частині рішення
районного суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: