У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

17 квітня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,
Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства
«АЕС-Рівнеобленерго» до ОСОБА_1 про
відшкодування збитків, за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «АЕС-Рівнеобленерго» (далі -
ПАТ «АЕС-Рівнеобленерго») на рішення
Сарненського районного суду
Рівненської області від 26 лютого 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 16 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

ПАТ «АЕС-Рівнеобленерго» звернулося до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що при проведенні
обходу споживачів в с. Олексіївка
Сарненського району Рівненської
області з метою перевірки схеми обліку
споживання електроенергії виявлено
порушення Правил користування
електричною енергією для населення у
вигляді безоблікового споживання
електроенергії, внаслідок чого
позивачу спричинена шкода у розмірі 3
856,76 грн.

Рішенням Сарненського районного суду
Рівненської області від 26
лютого 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного Рівненської
області від 16 січня 2014 року, у
задоволенні позовних вимог ПАТ
«АЕС-Рівнеобленерго» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ
«АЕС-Рівнеобленерго» просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився і апеляційний суд,
дослідивши докази в справі й давши їм
належну правову оцінку, обґрунтовано
виходив з того, що позивачем не надано
доказів того, що відповідач
добровільно не звільнив житловий
будинок, на який звернуто стягнення як
на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотеко держателя або іншого
власника.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду першої та
апеляційної інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 27
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 20 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

С.О. Карпенко