У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька
Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, третя особа - ОСОБА_11, про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 18 листопада 2013 року та
рішення апеляційного суду Херсонської
області від 25 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що на підставі договору дарування
від 3 листопада 1995 року вона є власником
7/10 часток житлового будинку з
господарськими будівлями за адресою:
АДРЕСА_1, які знаходяться на земельній
ділянці площею 300 кв. м. Відповідачі є
співвласниками будинку за АДРЕСА_2 за
тією ж адресою та землекористувачами
земельної ділянки площею 1 469,6 кв. м, яка
межує з її земельною ділянкою. Під час
виготовлення нової технічної
документації на будинок їй стало
відомо, що площа земельної ділянки,
якою вона фактично користується
становить 244 кв. м, що є меншою від площі
земельної ділянки, яка виділялась
згідно з рішенням виконавчого комітету
Херсонської міської ради від 6 січня 1951
року № 8 та визначенням меж між
земельними ділянками за рішенням
виконавчого комітету Херсонської
міської ради від 17 грудня 1953 року № 1344.

Ураховуючи викладене, позивач просила
суд зобов'язати відповідачів не чинити
їй перешкоди в користуванні земельною
ділянкою за адресою:
АДРЕСА_1 шляхом відновлення і
встановлення твердої межі між указаною
земельною ділянкою та земельною
ділянкою за адресою:
АДРЕСА_2, що перебуває в користуванні
відповідачів.

Ухвалою Комсомольського районного
суду м. Херсона від 22 липня 2013 року до
участі в справі залучено ОСОБА_10, яка є
правонаступником ОСОБА_7, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 18 листопада
2013 року позов ОСОБА_3 задоволено.
Відновлено межі земельної ділянки
позивача відносно земельної ділянки,
що перебуває у користуванні
відповідачів, згідно з другим
варіантом судової
будівельно-технічної експертизи від 11
червня 2013 року.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 25 грудня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив із того, що позивач разом з
іншими співвласниками житлового
будинку з господарськими будівлями за
адресою: АДРЕСА_1, має рівні права щодо
користування земельною ділянкою за
цією ж адресою, однак через існуючий
порядок користування, визначений
межовим парканом, що розділяє земельні
ділянки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, вона
позбавлена можливості користуватися
земельною ділянкою площею 77,43 кв. м.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
місцевого суду та відмовляючи в
задоволенні позову, виходив із того, що
ОСОБА_3 не надала суду документів, які б
підтверджували її право власності чи
користування на земельну ділянку, на
якій розташований житловий будинок з
господарськими будівлями та в якому їй
належить 7/10 його часток, також не
надано доказів узгодження меж
земельних ділянок із відповідачами.

Проте повністю погодитись із таким
висновком апеляційного суду не можна,
оскільки суд дійшов його з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що ОСОБА_3 на
підставі договору дарування від
3 листопада 1995 року є власником 7/10
часток житлового будинку з
господарськими будівлями за адресою:
АДРЕСА_1, які знаходяться на земельній
ділянці площею 300 кв. м. Відповідачі є
співвласниками житлового будинку з
господарськими будівлями за адресою:
АДРЕСА_2, які знаходяться на земельній
ділянці площею 1 469,6 кв. м.

Згідно зі ст. 1 ЗК України (1990 року)
земельні відносини в Україні
регулюються цим Кодексом та іншими
законодавства України і Республіки
Крим, що видаються відповідного до
нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЗК України (1990
року) передача земельних ділянок у
власність громадян провадиться
місцевими Радами народних депутатів
відповідно до їх компетенції за плату
або безоплатно.

Частиною 1 ст. 30 ЗК України (1990 року)
передбачено, що при переході права
власності на будівлю і споруду разом з
цими об'єктами переходить у розмірах,
передбачених статтею 67 цього Кодексу, і
право власності або право користування
земельною ділянкою без зміни її
цільового призначення і, якщо інше не
передбачено у договорі відчуження -
будівлі та споруди. У разі зміни
цільового призначення надання
земельної ділянки у власність або
користування здійснюється в порядку
відведення.

Аналогічна норма міститься і у ч. 1 ст. 120
нині діючого ЗК України.

Частиною 3 ст. 415 ЦК України передбачено,
що особа, до якої перейшло право
власності на будівлі (споруди), набуває
право користування земельною ділянкою
на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й
попередній власник будівлі (споруди).

Таким чином, з переходом до ОСОБА_3
права власності на 7/10
часток житлового будинку з
господарськими будівлями за адресою:
АДРЕСА_1, до неї перейшло
право користування земельною ділянкою
на тих же умовах і в тому ж обсязі, що
були у попереднього власника.

Проте апеляційний суд у порушення ст.
ст. 212-214, 316 ЦПК України на зазначені
положення закону уваги не звернув, не
з'ясував належним чином фактичних
обставин справи щодо заявлених вимог,
які правовідносини сторін випливають з
установлених обставин та яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин, законність та
обґрунтованість рішення суду по суті
не перевірив та дійшов передчасного
висновку про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_3

Дійшовши висновку про те, що ОСОБА_3
фактично не є належним позивачем, так
як не надала правовстановлюючих
документів на земельну ділянку, у
порушення вимог ст. ст. 214, 316 ЦПК України
апеляційний суд не дослідив і не дав
оцінки рішенню виконавчого комітету
Херсонської міської ради від 6 січня 1951
року № 8 про виділення земельної
ділянки під спірний житловий будинок
та про визначення меж між земельними
ділянками за рішенням виконавчого
комітету Херсонської міської ради від
17 грудня 1953 року № 1344, та яким чином
вони реалізовані.

За таких обставин рішення апеляційного
не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
його скасування з передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Херсонської
області від 25 грудня 2013 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:

Б.І. Гулько

А.О.
Лесько

С.Ф. Хопта

В.А.
Черненко