Номер провадження: 22-ц/785/3751/14
Головуючий у першій інстанції Бобуйок
Доповідач Оверіна О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого Оверіної О.В.

Суддів Кравця Ю.І., Мартинової К.П.

при секретарі Счастлівцевої Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 12 лютого 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа
Орган опіки та піклування Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради про позбавлення
батьківських прав , -

В С Т А Н О
В И Л А

Позивачка звернулася до суду із
вимогою про позбавлення відповідача
батьківських прав стосовно його
неповнолітнього сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись в
обгрунтування своїх вимог на такі
обставини.

25 лютого 2008 року рішенням
Малиновського районного суду м.Одеси
шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
розірвано.

Від цього шлюбу позивачка виховує сина
- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на
її утриманні та проживає з нею.

Фактично шлюбні відносини з ОСОБА_3
було припинено з травня 2007 року.

Відповідач є батьком ОСОБА_4, але весь
цей час не телефонує, не виявляє
бажання спілкуватись з дитиною, не бере
участі у його вихованні дитини, не
цікавиться здоров'ям дитини, успіхами у
навчанні, морально та матеріально не
підтримує дитину, не забезпечує
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання, не спілкується з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
виявляє інтересу до її внутрішнього
світу; не створює умов для отримання
нею освіти.

На сьогоднішній день дитині вже шість
років. ОСОБА_4 не пам'ятає батька та не
має до нього ніяких почуттів, оскільки
за всі ці роки жодного разу його не
бачив. Також в спілкуванні зі
позивачкою ніколи про нього не питав та
не цікавився. З самого народження
позивачка з сином проживають з її
батьками в п'ятикімнатній квартирі.
Дитині забезпечені гідні умови
проживання та гармонійна атмосфера
оточення. Між позивачкою, дитиною і
батьками склалися усталені
доброзичливі стосунки, які сприяють
належному вихованню дитини, її
повноцінному світосприйманню життя та
оточуючих людей.

Відповідач у судовому засіданні
вказав, що позов не визнає, вважає його
безпідставним, тому, що з дитиною він
бачиться рідко у зв'язку з тим, що
позивачка перешкоджає йому у
спілкуванні з дитиною, він має
можливість поспілкуватися з сином лише
тоді коли він приїздить зі своєю
матір'ю, яка є бабусею його сина, в інших
випадках позивачка відмовляє йому у
зустрічах, цікавиться розвитком сина у
нього самого бо позивачка не бажає йому
нічого розповідати, сина матеріально
забезпечує та сплачує аліменти, про що
є квитанції про горошові перекази
через поштові відділення.

Представник третьої особи - Органу піки
та піклування Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради у
судовому засіданні позов підтримала.

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 12 лютого 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення скасувати, постановити нове
рішення яким повністю задовольнити її
вимоги , вважає, що суд не дослідив всіх
обставин справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю доповідача,
перевіривши доводи скарги, судова
колегія вважає, що скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно ст..303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції.

Відповідно ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає , що суд першої інстанції
ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи справу суд повно та
всебічно з'ясував всі обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
обґрунтовано керувався нормами ЦПК
України.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи що
25 лютого 2008 року рішенням
Малиновського районного суду м. Одеси
шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
розірвано (а.с. 6).

Від цього шлюбу позивачка виховує сина
- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1 від 19.12.2006 р.
виданого другим відділом реєстрації
актів цивільного стану Малиновського
районного управління юстиції м. Одеси,
актовий запис № 1094, який перебуває на
її утриманні та проживає з нею.

Фактично шлюбні відносини з ОСОБА_3
було припинено з травня 2007 року.

Твердження відповідача, що батько
ОСОБА_4, весь час не телефонує, не
виявляє бажання спілкуватись з
дитиною, не бере участі у вихованні
дитини, не провідує, сина, не цікавиться
здоров'ям дитини, успіхами у
навчанні,навмисно ухиляється від
матеріального утримання сина.
Матеріалами справи не підтверженено.

Відповідач пояснив суду, що з дитиною
він бачиться рідко у зв'язку з тим, що
позивачка перешкоджає йому у
спілкуванні з дитиною, він має
можливість поспілкуватися з сином лише
тоді коли він приїздить зі своєю
матір'ю, яка є бабусею його сина, в інших
випадках позивачка відмовляє йому у
зустрічах, цікавиться розвитком сина у
нього самого, бо позивачка не бажає
йому нічого розповідати, сина
матеріально забезпечує та сплачує
аліменти, про що є квитанції про
горошові перекази через поштові
відділення. Також пояснив, що він не
має можливості спілкуватися та
бачитися з сином кожен день, у зв'язку з
тим, що після розірвання шлюбу він
проживає в Черкаській області. Працює
він не офіційно, де часто знаходиться
у тривалих відрядженнях по всій
державі і фактично у нього в місяць є
лише 5 днів вихідних. Дані пояснення
позивачка у судовому засіданні
підтвердила та не заперечувала.

Після розірвання шлюбу сторони
проживають окремо, сумісного
господарства не ведуть.

Ст. 153 СК України, передбачено, що мати,
батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли таке право обмежене
законом.

Згідно ст. 157 СК України, питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Позивачка не надала доказів , що
відповідач ОСОБА_3 навмисно ухиляється
від виконання своїх обов'язків по
вихованню та утриманню
неповнолітнього сина, що він не надає
матеріальної допомоги. З матеріалів
справи вбачається , що позивач не
ухиляться від матеріального
забезпечення, а заборгованість по
аліментам виникла із-за того, що він не
знав, як правильно виконати рішення
суду та не повідомляв працівника ДВС
про грошові перекази на рахунок
позивача на суми більше ніж
передбачено рішенням суду, а позивачка
у свою чергу також не повідомляла ДВС
про отримання вказаних грошових
переказів.

За таких обставин суд прийшов до
обгрунтованого висновку , що підстав
для задоволення позову немає.

Рішення відповідає вимогам ст.ст.. 214 ,215
ЦПК України і підстав для його
скасування немає.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
висновками суду.

Докази та обставини, на які
посилається апелянт в скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
обгрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.

Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60. ч. З ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції розглянув справу
відповідно до ст. 11 ЦПК України: за
зверненням фізичних осіб, в межах
заявлених ними вимог та на підставі
наданих ними доказів, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено рішення
з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303. 307 ч.І п.1, 308. 314, 315,
319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А
Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 12 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення , однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий
О.В. Оверіна

Судді
К.П.
Мартинова

Ю.І.
Кравець