АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1839/14
Головуючий 1-ої інстанції -
Справа № 610/4065/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого - Борової С.А.,

суддів - Крилової Т.Г., Трішкової І.Ю.,

при секретарі - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на
рішення Балаклійського районного суду
Харківської області від 21 січня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів та
додаткових витрат,-

в с т а н о в и л а:

25.10.13 року ОСОБА_3 звернулася до суду із
вищевказаним позовом, в якому просила
стягнути з відповідача пеню за
прострочення сплати аліментів по
виконавчому листу № 2-3273 в розмірі 5000
грн. та по виконавчому листу № 2-3274 в
розмірі 50000 гривень, додаткові кошти на
утримання дитини в розмірі 598,97 грн.,
витрати на правову допомогу в сумі 250
грн. та судовий збір в сумі 250 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог,
позивач посилалась на те, що рішенням
Балаклійського районного суду
Харківської області від 22.05.2012 року
шлюб між нею та відповідачем було
розірвано. Від шлюбу з відповідачем
мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Балаклійського районного
суду Харківської області від 15.10.2004
року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
стягнуті аліменти на утримання
неповнолітнього сина в розмірі 1/4
частини заробітку з 21.09.2004 року до
повноліття дитини. Рішенням
Балаклійського районного суду
Харківської області від 15.10.2004 року з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті
аліменти на її утримання в розмірі 1/4
частини заробітку з 21.09.2004 року по 03.08.2006
року. Син знаходиться на її утриманні,
відповідач до серпня 2012 року взагалі
ухилявся від сплати аліментів, у
зв'язку з чим станом на 26.09.2013 року
утворилась заборгованість на загальну
суму 45532,22 грн., що підтверджується
довідками державного виконавця ВДВС
Балаклійського РУЮ Харківської
області. Загальний розмір неустойки
(пені) за прострочення сплати аліментів
складає: 712124,58 грн.

Рішенням Балаклійського районного
суду Харківської області від 21 січня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
неустойку за прострочення сплати
аліментів по виконавчому листу № 2-3273
виданого Балаклійським районним судом
Харківської області 17.11.2004 р., за період
з 01.02.2005 р. по 01.10.2013 р. в розмірі 5000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
неустойку за прострочення сплати
аліментів по виконавчому листу № 2-3274
виданого Балаклійським районним судом
Харківської області 17.11.2004 р., за період
з 01.02.2005 р. по 01.10.2013 р. в розмірі 50 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
додаткові витрати на утримання
неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в розмірі
598 грн. 97 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 витрати на правову
допомогу в розмірі 250 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судовий збір в розмірі 250 грн.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, ОСОБА_1, який діє в інтересах
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду першої
інстанції від 21.01.2014 р. і ухвалити нове.

Посилається на неповне з'ясування
судом першої інстанції фактичних
обставин справи, порушення норм
матеріального і процесуального права.
Висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, судова колегія
вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
та обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги та
заперечення, якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Проте на порушення вимог ст. 212, 213, 214 ЦПК
України суд належним чином доводів
сторін не перевірив, не встановив
характер правовідносин, що виникли між
сторонами, норми права, якими вони
регулюються, не дав належної правової
оцінки зібраним доказам.

Судова колегія приходить до висновку,
що рішення суду підлягає зміні у
частині стягнення розміру неустойки.

У частині стягнення з ОСОБА_2
додаткових витрат на утримання дитини
у розмірі 598 грн. 97 коп. рішення суду не
оскаржується, тому судовою колегією не
переглядається.

До такого висновку судова колегія
прийшла виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 15 вересня 2001 р. по 22.05.2012 року.
Від шлюбу мають неповнолітнього сина -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14,15).

Згідно виконавчого листа № 2-3273
виданого 17.11.2004 року Балаклійським
районним судом Харківської області
відповідач зобов'язаний платити
аліменти на користь позивачки на її
утримання, щомісячно в розмірі 1/4
частини заробітку з 21.09.2004 року до 03.08.2006
року (а.с. 20). на підставі рішення
Балаклійського районного суду
Харківської області від 15.10.2004 року (а.с.
17).

Згідно виконавчого листа № 2-3274
виданого 17.11.2004 року Балаклійським
районним судом Харківської області
відповідач зобов'язаний платити
аліменти на користь позивачки на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 21.09.2004 року та до
03.08.2021 року (а.с. 21), на підставі рішення
Балаклійського районного суду
Харківської області від 15.10.2004 року (а.с.
16).

В силу ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129
Конституції України, ст.14 ЦПК України
рішення суду є обов'язковим для всіх
органів державної влади та громадян і
підлягає виконанню на всій території
України. Невиконання судового рішення
є підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Державною виконавчою службою
визначена заборгованість ОСОБА_2 за
прострочення сплати аліментів з лютого
2005 року по жовтень 2013 року: за
виконавчим документом № 2-3274 складає
39885, 74 грн. Розмір заборгованості по
аліментам на утримання дружини за
виконавчим документом № 2-3273 складає
5646,48 грн.

При цьому платник аліментів вказаний
розмір заборгованості не оскаржив у
передбаченому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України та
роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України, викладених у п. 22 постанови від
15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів», при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення. Розмір неустойки може
бути зменшений судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів.

Отже законодавець передбачає
наявність винних дій боржника у
виникненні заборгованості по
аліментам.

Задовольняючи позов, суд не взяв до
уваги посилання відповідача на ті
обставини, що йому не було відомо про
те, що з нього стягуються аліменти,
оскільки він не був у судових
засіданнях. Обгрунтував наявність
вини відповідача відкриттям органами
ВДВС виконавчих проваджень,
знаходженням виконавчих листів на
виконанні, про що відповідачу було
відомо.

Крім того, будь-яких об'єктивних,
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що несвоєчасна
сплата присуджених за судовими
рішеннями аліментів мала місце не з
його вини, відповідач до суду не надав.

Такий висновок суду спростовується
матеріалами справи. Як вбачається з
протоколу судового засідання від 15
жовтня 2004 року по справі № 2-3274 за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
коштів на утримання дитини, оглянутої
судовою колегією у судовому
засіданні,відповідач не був присутнім
у судовому засіданні при розгляді
справи.

Матеріали справи не містять будь-яких
даних про його належне повідомлення
про час і місце розгляду справи.

Рішенням Балаклійського районного
суду Харківської області від 22 травня
2012 року за позовом ОСОБА_2 шлюб сторін
розірваний.

З рішення суду вбачається, що ОСОБА_2
вказував на те, що до 2010 року вони з
ОСОБА_3 підтримували сімейні
відносини, і по цей час мешкають разом в
одній квартирі.

Проти того, що сторони і по цей час
мешкають за однією адресою не
спростовувалось ними і у судовому
засіданні. Рішення суду не містить
будь-яких даних, висновків щодо
матеріальної допомоги дружині на
утриманя дитини.

Тільки після розлучення у липні 2012 року
ОСОБА_3 звернулася до Балаклійського РВ
з заявою про порушення кримінальної
справи щодо ОСОБА_2 за ухилення від
сплати аліментів.

Постановою ДІМ Балаклійського РВ ГУМВС
України в Харківській області від
03.08.2012 року в порушенні кримінальної
справи було відмовлено. Мотивована
частина постанови містить посилання на
те, що ОСОБА_2 не знав про стягнення з
нього аліментів. Проживали вони разом,
мали спільний бюджет.

Дану постанову сторони не оскаржували.

З матеріалів справи також вбачається,
що з заявами щодо неотримання
аліментів до ВДВС ОСОБА_3 стала
звертатися з травня 2012 року (а.с. 57 - 59).

Доказів того, що державний виконавець
повідомляв ОСОБА_2 про відкриття
виконавчого провадження та приймав
заходи щодо належного виконання
рішення про стягнення аліментів суду
не надано.

Не містять матеріали справи доказів
того, що стягувачка аліментів на
протязі з 2004 року по 2012 рік при
невиконанні рішення суду зверталася у
будь-який спосіб (зі скаргою до ВДВС, до
суду) щодо неналежного виконання
рішення суду.

Відсутні докази того, що саме ОСОБА_2
були отримані листи ВДВС від 29.11.2004 р.
(а.с. 88,90). При цьому звертає на себе
увагу та обставина, що сторони мешкали
за однією адресою.

Не взяв суд до уваги та не дав належної
оцінки довідці від 06.11.2012 р. за № 1386 (а.с.
124), яка свідчить про те, що на утриманні
ОСОБА_2 знаходився син, оскільки той
перебував на обліку в управлінні праці
та соціального захисту населення
Балаклійської райдержадміністрації і
отримував допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею 3- річного
віку на ОСОБА_4.

Судова колегія вважає, що аналіз
вищенаведеного свідчить про
доведеність відповідачем відсутність
своєї вини у визначенні заборгованості
за несплату аліментів на утримання
дружини та дитини.

Разом з тим, судова колегія вважає
доведеним достовірними та належними
доказами, що у серпні 2012 року ОСОБА_2
достеменно було відомо про
зобов'язання щодо сплати аліментів на
утримання дитини, але належним чином
він свої зобов'язання не виконував.
Саме починаючи з серпня місяця 2012 року
став перераховувати ОСОБА_3 грошові
кошти на утримання дитини, але не в
повному обсязі. Тому судова колегія
вважає, що підлягає стягненню
неустойка (пеня) за прострочення сплати
аліментів на утримання дитини
починаючи з серпня місяця 2012 року.

При цьому судова колегія виходить з
презумпції вини особи, яка прострочила
виконання зобов'язання. Та доведеності
ОСОБА_2, що несплата аліментів була
наслідком незалежних від нього
обставин. Тому право на неустойку в
отримувача аліментів до серпня 2012 року
не виникає.

Також судова колегія вважає, що
розрахунок зроблений судом відповідає
вимогам чинного законодавства за
виключенням розрахунку суми пені за
березень 2013 року. Суд помилково
вирахував пеню у розмірі 2170, 44 грн. у той
час як він становить 217,04 грн.

Серпень 2012 року - 204,00 (704,00-500,00 (сплачено))
грн. *0,01 *424 = 864,96 грн.

Вересень 2012 року - 654,00 (704,00-50,00
(сплачено)) грн. *0,01 *394 = 2576,76 грн.

Жовтень 2012 року - 654,00 (704,00-50,00 (сплачено))
грн. *0,01 *363 = 2374,02 грн.

Листопад 2012 року - 654,00 (704,00-50,00
(сплачено)) грн. *0,01 *333 = 2177,82 грн.

Грудень 2012 року - 654,00 (704,00-50,00 (сплачено))
грн. *0,01 *302 = 1975,08 грн.

Січень 2013 року - 704,00 грн. *0,01 *271=1907,84 грн.

Лютий 2013 року - 654,64 (679,64-25,00 (сплачено))
грн. *0,01 *243 = 1590,78 грн.

Березень 2013 року - 102,37 (252,37-150,00
(сплачено)) *0,01 *212 = 217,04 грн.

Квітень 2013 року - 213,00 (363,00-150,00 (сплачено)
*0,01 *182 = 387,67 грн.

Травень 2013 року - 213,00 (363,00-150 (сплачено))
грн. *0,01 *151 = 321,63 грн.

Червень 2013 року - 288,00 (363,00-75,00
(сплачено)) грн. *0,01 *121 = 348,48 грн.

Липень 2013 року - 288,00 (363,00-75,00 (сплачено))
грн. *0,01 *90 = 259,20 грн.

Серпень 2013 року - 288,00 (363,00-75,00 (сплачено))
грн. * 0,01 *59 = 169, 92 грн.

Вересень 2013 року - 363,00 грн. *0,01 *29 = 105,27
грн.

За вказаний період загальна сума
заборгованості становить 5934, 01 грн.
неустойка 15276,45 грн.

Під час розгляду справи у суді першої
інстанції, а також апеляційна скарга
містять посилання на не спроможність
ОСОБА_2 з урахуванням його мінового
стану сплатити будь-яку грошову суму.
Як вбачається з довідки його заробітна
плата невелика (а.с. 100). Має проблеми зі
станом здоров'я (а.с. 99).

Судовою колегією враховуються
зазначені обставини та визначається
розмір неустойки у 5000 грн.

Щодо неустойки за несвоєчасну сплату
аліментів на користь дружини за
виконавчим листом № 2-3273, то аліменти
підлягали стягненню до 03.08.2006 року. На
той час як уже зазначалось вище, вина
ОСОБА_2 у несплаті аліментів відсутня.

Входячи з вищенаведеного судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
вірно прийшов до висновку, що
відповідач має заборгованість за
аліментами та повинен сплатити
неустойку.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 315, 317,
319ЦПК України, судова колегія,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Балаклійського районного суду
Харківської області від 21 січня 2014 року
змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
неустойку (пеню) за прострочення сплати
аліментів по виконавчому листу № 2-3274
виданого Балаклійським районним судом
Харківської області 17.11.2004 року в
розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень.

В іншій частині у стягненні неустойки з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: