У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О.,
Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом
кредитної спілки «Добробуд» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до кредитної спілки
«Добробуд» про визнання договору
недійсним, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Димитровського
міського суду Донецької області від 05
листопада 2013 року та рішення
апеляційного суду Донецької області
від 14 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року КС «Добробуд»
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, посилаючись на те,
що 23 лютого 2008 року між позивачем і
ОСОБА_1 укладено кредитний договір №
КС-002050, за яким КС «Добробуд» надала
кредит відповідачу у розмірі 6 000,00 грн
строком на 24 місяці зі сплатою
процентів у розмірі 24 % річних, а ОСОБА_1
відповідно до встановленого графіку
був зобов'язаний щомісячно до 23 числа,
наступного за розрахунковим,
сплачувати позивачу 250,00 грн за тілом
кредиту та 122,30 грн процентів за
користування кредитом.

З метою забезпечення повернення
вищезазначеного кредиту між КС
«Добробуд» та ОСОБА_2 укладено договір
поруки № КС-002050, відповідно до умов
якого останній взяв на себе
зобов'язання нести солідарну
відповідальність за повернення суми
кредиту, процентів по кредиту, можливих
підвищених процентів та штрафних
санкцій.

У зв'язку із неналежним виконанням
ОСОБА_1 своїх обов'язків перед КС
«Добробуд» за вищезазначеним
кредитним договором, у нього
утворилась заборгованість, яка
становила 3 750 грн - заборгованість за
тілом кредиту, за процентами за
користування кредитом - 1684,61 грн.
Відповідно до п.7.1 кредитного договору
за порушення строків повернення коштів
КС «Добробуд» має право нараховувати
та стягувати підвищені відсотки від 26 %
до 120 % залежно від кількості
прострочених днів. Таким чином, за
станом на 22 квітня 2013 року сума
заборгованості за кредитним договором
склала 23 229,45 грн, з яких заборгованість
за підвищеними відсотками становить 19
479,45 грн, а решта суми - заборгованість
за тілом кредиту в сумі 3 750,00 грн, які
позивач просив суд стягнути солідарно
з відповідачів.

ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним
позовом до КС «Добробуд» про визнання
договору недійсним, посилаючись на те,
що умовами укладеного кредитного
договору встановлено дискримінації у
правилах зміни відсоткової ставки. Так,
відповідно до п.7.1 договору, у разі
прострочення позичальником строків
сплати відсотків від 3 до 10 днів
позичальник сплачує підвищену
відсоткову ставку у розмірі 26 % річних
на суму отриманого кредиту, від 11 до 30
календарних днів - 40 %, від 31 до 90
календарних днів - 50 %, більше 91
календарних днів - 120 %.

Позивач за зустрічним позовом
зазначав, що даний пункт суперечить п. 3
ст. 18 Закону України «Про захист прав
споживачів», та положенню № 246 від 28
вересня 1995 року Національного Банку
україни «Про кредитування», тому що в
договорі встановлені вимоги щодо
сплати непропорційно великої суми
компенсації. Крім того, п. 1 договору не
передбачає можливості змінювати річну
ставку, адже вона може падати; п. 2.2
передбачає безумовне застосування
несправедливо великої ставки; п. 4.7.2
встановлює нерівні права кредитної
установи і його: Спілка попереджає його
за 7 днів про підвищення облікової
ставки, а відповідь він повинен надати
у 5 днів; п. 6.2.5 вимагає додаткове
забезпечення кредиту без вказівок на
форми цього забезпечення.

Рішенням Димитровського міського суду
Донецької області від 05 листопада 2013
року позовні вимоги Кредитної спілки
«Добробуд» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором задоволені частково.

Поновлено КС «Добробуд» строк
звернення до суду за вирішенням спору
стосовно вимог, які стосуються ОСОБА_1,
стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС
«Добробуд» заборгованість за кредитом
у розмірі 3 750,00 грн, підвищені відсотки
за користуванням кредитом у розмірі 12
986,30 грн. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до КС «Добробуд»
про визнання договору недійсним
задоволені частково.

Визнано недійсним п. 7.1 розділу 7
кредитного договору № КС-002050 від 23
лютого 2008 року, укладеного між КС
«Добробуд» та ОСОБА_1, в частині
встановленого розміру підвищеної
відсоткової ставки понад 50 %.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 14 січня 2014 року рішення
суду першої інстанції в частині
визнання недійсним пункту 7.1
кредитного договору № КС-002050 від 23
лютого 2008 року в частині встановлення
розміру підвищеної відсоткової ставки
понад 50%, стягнення підвищених
відсотків за користування кредитом у
розмірі 50% скасовано та ухвалено у цій
частині нове рішення, яким стягнуто з
ОСОБА_1 на користь КС «Добробуд»
підвищені проценти у відповідності до
п. 7.1 кредитного договору № КС-002050 у
розмірі 19 479,45 грн.

У задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_1 до КС «Добробуд» про
визнання договору недійсним
відмовлено.

В іншій частині рішення Димитровського
міського суду Донецької області від 05
листопада 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує
питання про скасування судових рішень
судів попередніх інстанцій та
ухвалення нового рішення, яким
відмовити у задоволенні позову КС
«Добробуд» до ОСОБА_1, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами попередніх
інстанцій норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що підстави для
скасування судових рішень судів
попередніх інстанцій відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Вирішуючи питання про поновлення КС
«Добробуд» строку позовної давності,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився апеляційний суд,
виходив з того, що вилучення документів
кредитної спілки під час розслідування
кримінальної справи стосовно
службових осіб КС «Добробуд» є
поважною причиною пропуску строку, а
тому заява відповідача ОСОБА_1 про
застосування наслідків пропуску
строку та відмови у позові на цій
підставі не підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги
КС «Добробуд», суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач свої
зобов'язання за кредитним договором не
виконує, внаслідок чого утворилася
заборгованість за кредитним договором.

Частково задовольняючи зустрічний
позов, суд першої інстанції виходив з
того, що умови договору у п.7.1 щодо
підвищеної відсоткової ставки понад 50
%, є несправедливими і такими, що
суперечать ч. 3 ст. 18 Закону України «Про
захист прав споживачів».

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині часткового
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до
КС «Добробуд» про визнання недійсним
п.7.1 спірного кредитного договору,
апеляційний суд виходив з того, що
встановлення в п.7.1 розділу 7 кредитного
договору № КС-002050 від 23 лютого 2008 року
підвищеної відсоткової ставки не є
несправедливою умовою договору, а
виступає наслідком порушення
відповідачем своїх зобов'язань за
даним кредитним договором.

Доводи касаційної скарги, перевірені
вивченням матеріалів справи, висновків
судів першої та апеляційної інстанції
не спростовують та не дають підстав
вважати, що при розгляді справи було
неправильно застосовано норми
матеріального права або порушено норми
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК
України, за наслідками розгляду
касаційної скарги суд касаційної
інстанції має право постановити ухвалу
про відхилення касаційної скарги і
залишення судового рішення без змін,
оскільки судами не було допущено
неправильного застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст.
332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Димитровського міського суду
Донецької області від 05 листопада 2013
року в його незміненій частині та
рішення апеляційного суду Донецької
області від 14 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Кадєтова В.О.
Кузнєцов М.І. Наумчук