Справа № 412/314/14-ц
Провадження № 2/412/752/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
м.Краснодон

Краснодонський міськрайонний суд
Луганської області у складі:
головуючого судді: Баличевої М.Б.., при
секретарі: Олєйнікової Г.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Ідея Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за кредитним
договором, -

В С Т А
Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідачки ОСОБА_1 про
стягнення боргу за кредитним
договором, посилаючись на те, що 17.03.2008
року між Кредитною спілкою «Аккорд»
та ОСОБА_1, був укладений Кредитний
договір № 0237/БП1/95/0005498. На підставі
Генерального договору про
відступлення прав за кредитним
договором КС «Аккорд» від 01.02.2008 р. та
ст. 516 ЦК України, ВАТ «Плюс Банк», який
перейменовано у ПАТ «Плюс Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Ідея
Банк» придбав у КС «Аккорд» права
кредитодавця за вищевказаним
кредитним договором КС «Аккорд» по
відношенню до відповідача. .

КС «Аккорд» передала ПАТ «Ідея Банк»
як новому кредитору Кредитний договір,
який підтверджує набуття позивачем
прав кредитодавця за Кредитним
договором та є підставою для
пред'явлення позивачем до
відповідачки вимоги та вчинення інших
дій,які випливають з Кредитного
договору та/або входять до прав
кредитодавця.

Згідно кредитного договору ОСОБА_1
отримала кредит в розмірі 4840 грн. зі
сплатою 43.80 % річних, з погашенням
кредиту та процентів у терміни,
передбачені встановленим Кредитним
договором графіком щомісячних
платежів.

Протягом строку дії Кредитного
договору відповідачка систематично
порушувала терміни сплати кредиту і
процентів за користування кредитом, у
зв'язку з чим їй було надіслано
позивачем листи - повідомлення з
вимогою повернення боргу, які
відповідачка залишила без відповіді і
задоволення, заперечень на вимоги
позивача не надала. Останній платіж
боржником здійснено 06.09.2013 року.

Всупереч нормам Цивільного
законодавства та умов Кредитного
договору відповідачка свої
зобов'язання перед позивачем щодо
повернення кредиту, нарахованих
відсотків та штрафних санкцій не
дотримувалася, тим самим порушила
істотні умови Кредитного договору.

Таким чином, станом на 10.12.2013 року борг
відповідачки перед ПАТ «Ідея Банк» за
Кредитним договором № 0237/БП1/95/0005498
від 17.03.2008 р. становить: 26498.39 гривень, з
яких: прострочений борг 4840 гривень,
прострочені проценти 11702.41 гривень;
строкові проценти 133.58 грн. .Пеня за
несвоєчасне виконання умов Кредитного
договору за період з 10.12.2012р. станом
10.12.2013р. становить 9002.40 грн,
віндикаційні витрати - 820 грн.
Добровільно погасити заборгованість
відповідачка не бажає, тому позивач
просить суд стягнути на користь
Публічного акціонерного товариства
„Ідея Банк" суму заборгованості у
розмірі 26498.39 грн. і судовий збір в
розмірі 264.98 грн., що сплачений при
поданні позовної заяви.

У судове засідання представник
позивача надала заяву з проханням
розглянути справу у її відсутність, на
вимогах наполягає, просила вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка до суду надала письмову
заяву з проханням розглянути справу у
її відсутність, частково згодна з
позовом, просила не стягувати пеню.

Суд, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
заявлений обґрунтовано і підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Ст. 60 ЦПК України передбачено, що
сторони повинні довести ті обставини,
на які вони посилаються.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 17.03.2008 року уклала з Кредитною
спілкою «Аккорд» ( далі - КС «Акорд»)
кредитний договір № 0237/БП1/95/0005498 та
отримала кредит в розмірі 4840 грн., зі
сплатою 43.8 % річних, з погашенням
кредиту та процентів у терміни,
передбачені встановленим Кредитним
договором графіком щомісячних
платежів.

Відповідно до п. 5.1 при порушенні
строків сплати кредиту нараховується
пеня в розмірі 0.5 % від у суми
заборгованості за кожен день
прострочення.

Судом встановлено, що на підставі
Генерального договору про
відступлення прав за кредитним
договором КС «Аккорд» від 01.02.2008 р. та
ст. 516 ЦК України, ВАТ «Плюс Банк», який
перейменовано у ПАТ «Плюс Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Ідея
Банк», придбав у КС «Аккорд» права
кредитодавця за вищевказаним
кредитним договором по відношенню до
відповідачки.

Судом також встановлено, що протягом
строку дії Кредитного договору
відповідачка систематично порушувала
терміни сплати кредиту і процентів за
користування кредитом.

Згідно довідки-розрахунку
заборгованості ОСОБА_1 за кредитним
договором № 0237/БП1/95/0005498 від 17.03.2008
року заборгованість останньої
складає 26498.39 гривень, з яких:
прострочений борг 4840 гривень,
прострочені проценти 11702.41 гривні;
строкові проценти 133.58 грн. .Пеня за
несвоєчасне виконання умов Кредитного
договору за період з 10.12.2012 р. станом
10.12.2013р. становить: 9002.40 грн;
віндикаційні витрати - 820 грн.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться, і одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов*язковим для
виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

При таких обставинах, беручи до
уваги те, що позивач зі свого боку
виконав всі необхідні дії, спрямовані
на виконання умов, передбачених
договором, а відповідачка ухиляється
від сплати грошей належним чином, то
суд має всі підстави для часткового
задоволення позову.

Зокрема, суд не погоджується з
заявленим позивачем розміром пені,
який значно перевищує прострочене
тіло кредиту.

Розділом 2 Кредитного договору
визначено його цільове призначення -
споживчі потреби.

Відповідно до Закону України „Про
захист прав споживачів" від 12 травня 1991
року " 1023-ХІІ з наступними змінами,
споживач - фізична особа, яка придбаває,
замовляє, використовує або має намір
придбати чи замовити продукцію для
особистих потреб, безпосередньо не
пов'язаних з підприємницькою
діяльністю або виконанням обов'язків
найманого працівника; споживчий кредит
- кошти, що надаються кредитодавцем
(банком або іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання продукції.

Згідно з частиною першою статті 11
Закону України „Про захист прав
споживачів", між кредитодавцем та
споживачем укладається договір про
надання споживчого кредиту, відповідно
до якого кредитодавець надає кошти
(споживчий кредит) або бере
зобов'язання надати їх споживачеві для
придбання продукції у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
споживач зобов'язується повернути їх
разом з нарахованими відсотками.

Цивільним кодексом також
передбачено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися

неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком
(частина перша статті 546).

Якщо предметом неустойки є грошова
сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства. Розмір неустойки,
встановлений законом, може бути
збільшений у договорі. Сторони можуть
домовитися про зменшення розміру
неустойки, встановленого актом
цивільного законодавства, крім
випадків, передбачених законом
(частина друга статті 551 Кодексу).
Розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення (частина третя статті
551 Кодексу).

Таким чином, правовідносини про
надання споживчого кредиту є
договірними, до яких мають бути
застосовані, зокрема, як загальні
положення Кодексу про зобов'язання та
договір, так і приписи його частини
другої статті 627 щодо необхідності
врахування вимог законодавства про
захист прав споживачів.

Положеннями частин першої, другої
статті 18 Закону України „Про захист
прав споживачів" встановлено, що
продавець (виконавець, виробник) не
повинен включати у договори із
споживачем умови, які є
несправедливими. Умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача.

Законом України „Про захист прав
споживачів" встановлено, що для цілей
застосування цього закону та
пов'язаного з ним законодавства про
захист прав споживачів права споживача
вважаються в будь-якому разі
порушеними, якщо порушується принцип
рівності сторін договору, учасником
якого є споживач.

В своєму Рішенні від 11 липня 2013 року
№ 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення
положень другого речення преамбули
Закону України „Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" від 22 листопада 1996 року №
543/96-ВР з наступними змінами
Конституційний Суд України виходить з
того, що вимога про нарахування та
сплату неустойки за договором
споживчого кредиту, яка є явно
завищеною, не відповідає передбаченим
у пункті 6 статті 3, частині третій
статті 509 та частинах першій, другій
статті 627 Кодексу засадам
справедливості, добросовісності,
розумності як складовим елементам
загального конституційного принципу
верховенства права.

Наявність у кредитора можливості
стягувати із споживача надмірні
грошові суми як неустойку спотворює її
дійсне правове призначення, оскільки
із засобу розумного стимулювання
боржника виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

Конституційний Суд України вважає,
що з огляду на приписи частини
четвертої статті 42 Конституції України
участь у договорі споживача як слабкої
сторони, яка підлягає особливому
правовому захисту у відповідних
правовідносинах, звужує дію принципу
рівності учасників цивільно-правових
відносин та свободи договору, зокрема у
договорах про надання споживчого
кредиту щодо сплати споживачем пені за
прострочення у поверненні кредиту.

Конституційний Суд України дійшов
висновку, що умови договору споживчого
кредиту, його укладання та виконання
повинні підпорядковуватися таким
засадам, згідно з якими особа споживача
вважається слабкою стороною у договорі
та підлягає особливому правовому
захисту з урахуванням принципів
справедливості, добросовісності і
розумності. Виконання державою
конституційно-правового обов'язку щодо
захисту прав споживачів вимагає від
неї спеціального законодавчого
врегулювання питань, пов'язаних із
забезпеченням дії зазначених
принципів у відносинах споживчого
кредитування, зокрема щодо
встановлення справедливого розміру
неустойки за прострочення виконання
грошових зобов'язань позичальниками -
фізичними особами.

В силу ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Виходячи з аналізу ч. 3 ст. 551 ЦК
України, суд може за власною
ініціативою зменшити розмір неустойки
( пені), через її неспівмірність із
розміром основного боргу.

Приймаючи рішення по справі,
враховуючи загальний розмір заявленої
до стягнення пені в сумі 9002.40 грн,
яка перевищує розмір основної суми
боргу, що складає 4840 грн, суд,
виходячи з засад розумності та
справедливості, вважає за необхідне
зменшити розмір пені до суми
простроченого тіла кредиту, тобто до
4840 грн. , оскільки застосування ч.3 ст.
551 ЦК України є правом суду, тобто суд
може прийняти рішення про зменшення
розміру неустойки як за власною
ініціативою, так і за клопотанням
відповідача, однак, в останньому
випадку відповідач, що звертається з
клопотанням, повинен довести
наявність підстав для зменшення
неустойки. Т.я відповідачем не надано
обґрунтованих підстав для
звільнення її взагалі від сплати
неустойки ( пені), тож суд вважає за
доцільне її зменшення до суми
простроченої заборгованості по
кредиту.

Окрім того, суд вважає, що не
підлягають задоволенню заявлені
позивачем віндикаційні витрати в
сумі 820 грн. В зв»язку з тим, що
позивачем не надано розрахунку

цих витрат, не обґрунтовано з чого
вони складаються, ані умовами
Кредитного договору за № 0237/БП1/95/0005498
від 17.03.2008 р., ані умовами Генерального
договору про відступлення прав за
кредитним договором КС «Аккорд» від
01.02.2008 р. та загальними положеннями
Цивільного Кодексу України дані
витрати не передбачені

Тож, з огляду на викладене суд
вважає, що на користь позивача
підлягає стягненню сума
заборгованості за кредитним
договором - в сумі 16809.57 грн, що
складається з суми простроченого
боргу - 4840 грн, прострочених процентів
- 11702.41 грн, строкових процентів - 133.58
грн. та пені - 4840 грн.

В задоволені іншої частини
позовних вимог ПАТ «Ідея Банк»
відмовити за необґрунтованістю вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно
до розміру задоволених позовних
вимог, а відповідачеві - пропорційно
до тієї частини позовних вимог, у
задоволені яких позивачеві
відмовлено. Таким чином, на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір в сумі 168.09 грн.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 551, 610, 611 ЦК
України, ст. ст.. 3, 10, 11, 32, 60, 88,212-215, 292
ЦПК України, суд, -

В И
Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного
товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1
про стягнення боргу за кредитним
договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
і.н НОМЕР_1 на користь Публічного
акціонерного товариства „Ідея Банк" (
рахунок № 3016980 у ПАТ "Ідея Банк",
код 19390819, МФО 336310) борг за невиконання
умов Кредитного договору № 0237/БП1/95/0005498
від 17.03.2008 року в розмірі 16809.57 грн.
(шістнадцять тисяч вісімсот дев»ять
гривні 57 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
і.н НОМЕР_1 на користь Публічного
акціонерного товариства „Ідея Банк"
судовий збір в розмірі 168.09 грн ( сто
шістдесят вісім грн. 09 коп).

В задоволені іншої частини
позовних вимог ПАТ «Ідея Банк» -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя:

М.Б.Баличева