Провадження № 2/521/822/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

12 травня 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря - Лукашкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Одесі цивільну справу за
позовом ПАТ «Страхова компанія
«Країна» до ОСОБА_1, третя особа -
Приватне страхове товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
про відшкодування шкоди, -

В С Т А
Н О В И В:

До Малиновського районного суду
м.Одеси звернулося ПАТ «Страхова
компанія «Країна» з позовом до ОСОБА_1
про відшкодування шкоди в порядку
регресу.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на те, що 13.02.2009р. між
позивачем та ОСОБА_2 було укладено
договір добровільного страхування
ризиків наземного транспортного
засобу № 26/023520/ПР/2.1.5.1, за яким
страховик застрахував майнові
інтереси страхувальника, пов'язані з
експлуатацією наземного транспортного
засобу, а саме автомобіля «Chevrolet Lacetti NF
486», державний реєстраційний номер
НОМЕР_1. Строк дії вказаного договору з
15.02.2009р. по 14.02.2010р. 08.03.2009р. у м.Одесі мала
місце дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої відбулося зіткнення
між автомобілем «ВАЗ», держ.номер
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та
автомобілем «Шевролет», держ.номер
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2,
внаслідок чого автомобілі отримали
механічні пошкодження. Згідно до
постанови суду винним у скоєнні ДТП
було визнано відповідача. Зазначену
подію було визнано страховим випадком.
У зв'язку із чим, 05.02.2010р. позивач на
підставі заяви страхувальника
виплатив страхове відшкодування у
розмірі 5 457,68 грн., що підтверджується
розпорядженням бухгалтерії.

Посилаючись на викладене, позивач
просив поновити строк позовної
давності, оскільки йому не було відомо
точної адреси місця проживання
відповідача та про яку він дізнався
лише після ознайомлення з матеріалами
адміністративної справи та стягнути з
відповідача суму виплаченого
страхового відшкодування в порядку
регресу у розмірі 5 457,68 грн., а також
судовий збір.

В подальшому представник позивача
уточнив свої позовні вимоги, вказавши в
якості відповідачів - ОСОБА_1 та
Приватне страхове товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
та просив стягнути з ОСОБА_1 суму
збитків в порядку регресу в розмірі
510грн., стягнути з Приватного
страхового товариство «Страхова
компанія «АХА Страхування» суму
збитків в розмірі 4947грн. 68коп. а також
стягнути з обох відповідачів
пропорційно сплачену суму судових
витрат.

Представник Приватного страхового
товариство «Страхова компанія «АХА
Страхування» позовні вимоги, заявлені
до нього, не визнав, вказавши, що в
даному випадку має місце «суброгація»,
що відрізняється від поняття
«регресу». Просив суд врахувати
роз'яснення Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013
року «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної безпеки»,
де у п.27 вказується, що при вирішенні
спорів про право зворотної вимоги
страховика суди повинні розрізняти
поняття «регрес» та «суброгація».
Наприклад, у випадку суброгації
відбувається лише заміна осіб у вже
наявному зобов'язанні (заміна
активного суб'єкта) зі збереженням
самого зобов'язання. У такому разі
страхувальник передає свої права
страховикові на підставі договору і
сприяє реалізації останнім, прийнятих
суброгаційних прав. У випадку регресу
одне зобов'язання замінює інше, але
переходу прав від одного кредитора до
іншого не відбувається. Крім того,
зазначав, що відповідач ОСОБА_3 дійсно
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність у ЗАТ «Страхова
компанія «Веско», (Поліс № ВВ/9815237)
правонаступником якої є Приватне
страхове товариство «Страхова
компанія «АХА Страхування», однак він у
встановлений законом строк не
повідомив страховика про настання
страхового випадку, чим перешкодив
страховику пересвідчитись, що
зазначений випадок є страховим,
з»ясувати обставини справи та
встановити розмір спричиненої ним
шкоди потерпілому, з місця
дорожньо-транспортної пригоди зник,
про те, що відбулось
дорожньо-транспортна пригода
страховій компанії стало відомо тільки
при отримання копії позовної заяви ПАТ
СК «Країна».

12 травня 2014 року представник позивача
надав суду заяву про залишення
уточненої позовної заяви без розгляду
та просив розглянути його позовні
вимоги в порядку ст.27 Закону України
«Про страхування» та ст.993 Цивільного
кодексу України та стягнути з ОСОБА_1 на
його користь 5457,68грн., судові витрати
в сумі 229,40грн. а також просив поновити
йому строк позовної давності, вказавши
що просить розцінювати виниклі
правовідносини як суброгацію. Просив
слухати справу у його відсутності, про
що надав письмову заяву.

Ухвалою Малиновського районного суду
м.Одеси від 12 травня 2014 року уточнену
позовну заяву ПАТ «Страхова компанія
«Країна» до ОСОБА_1, Приватного
страхового товариство «Страхова
компанія «АХА Страхування» про
стягнення суми збитків залишено без
розгляду.

Представник відповідача в останнє
судове засідання не з»явився,
сповіщений належним чином. В
попередньому судовому засіданні
представник відповідача на питання
суду чи звертався її довіритель до
своєї страхової компанії із заявою про
настання страхового випадку
відповіла, що таких відомостей у неї
немає

Представник третьої особи в судове
засідання не з»явився, сповіщений
належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає не
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
13.02.2009р. між позивачем та ОСОБА_2 було
укладено договір добровільного
страхування ризиків наземного
транспортного засобу № 26/023520/ПР/2.1.5.1, за
яким страховик застрахував майнові
інтереси страхувальника, пов'язані з
експлуатацією наземного транспортного
засобу, а саме автомобіля «Chevrolet Lacetti NF
486», державний реєстраційний номер
НОМЕР_1. Строк дії вказаного договору з
15.02.2009р. по 14.02.2010р. 08.03.2009р., ОСОБА_1,
керуючи автомобілем «ВАЗ» держ.номер
НОМЕР_2 по вул. Польській в м.Одесі,
рухаючись заднім ходом, не впевнився в
безпеці маневру, допустив зіткнення з
автомобілем «Шевролет», д/н НОМЕР_1 під
керуванням водія ОСОБА_2, внаслідок
чого автомобілі отримали механічні
пошкодження, після чого з місця
дорожньо-транспортної пригоди зник

Як вбачається з довідки, виданої
відділенням забезпечення діяльності
підрозділів ДПС УДАІ ГУМВС України в
Одеській області на ім.»я ОСОБА_2,
внаслідок ДПТ автомобіль марки
«Шевролет», д/н НОМЕР_1 має механічні
пошкодження, а саме: деформацію
заднього лівого крила, задньої лівої
двері.

01.04.2009р. постановою Малиновського
районного суду м.Одеси ОСОБА_1 визнано
винним у скоєні зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди та
притягнуто до адміністративної
відповідальності передбаченої
ст.ст.122-4, 124 КУпАП.

Зазначене вище ДТП, відповідно до норм
чинного законодавства України, визнано
страховою, про що 28.01.2010р. було складено
Страховий акт № 26/11285/2.1.5.1 та проведено
розрахунок суми страхового
відшкодування, що належить до виплати
страхувальнику.

Збиток розрахований відповідно до
Договору страхування та Розрахунку №
11285 та Висновку про визначення вартості
матеріального збитку № 07-037, який був
проведений 27.07.2009р. - звіту про оцінку
вартості матеріального збитку,
вчиненого пошкодженнями транспортного
засобу СПД ОСОБА_4 від 27.07.2009р.

21.09.2009р. до позивача звернувся
власник пошкодженого автомобіля
ОСОБА_2 з відповідною заявою про
страхову виплату.

05.02.2010р. позивач, на підставі
заяви страхувальника, виплатив
страхове відшкодування у розмірі 5 457,68
грн., що підтверджується
розпорядженням бухгалтерії.

Відповідно до ст. 27 Закону України
«Про страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник має до
особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Згідно до ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Пунктами 33.1, 33.1.4 ст.33 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що у разі
настання дорожньо-транспортної
пригоди, яка може бути підставою для
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Згідно відповіді УДАІ ГУМВС України
в Одеській області від 08.04.2014р. за
відповідачем з 06.12.2008р. по теперішній
час зареєстровано автомобіль ВАЗ 2107,
2004 року випуску, держ.номер НОМЕР_2,
кузов НОМЕР_3. У полісі добровільного
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, строк дії якого з
06.12.2008р. по 05.12.2009р. також було вказано
зазначений автомобіль, але без
зазначення номеру.

Як пояснив раніше в судовому
засіданні представник третьої особи,
номер у вказаному полісі не було
зазначено у зв»язку з тим, що
відповідач саме 06.12.2008р. ставши
власником вказаного автомобіля, ще не
встиг отримати нові номерні знаки,
застрахував свою відповідальність у
третьої особи.

У відповідності до вимог п.п.16,27
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ N 4, 01.03.2013р. «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» у разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди. При вирішенні спорів про право
зворотної вимоги страховика суди
повинні розрізняти поняття "регрес" та
"суброгація". Наприклад, у випадку
суброгації відбувається лише заміна
осіб у вже наявному зобов'язанні
(заміна активного суб'єкта) зі
збереженням самого зобов'язання. У
такому разі страхувальник передає свої
права страховикові на підставі
договору і сприяє реалізації останнім
прийнятих суброгаційних прав. У
випадку регресу одне зобов'язання
замінює собою інше, але переходу прав
від одного кредитора до іншого не
відбувається. При цьому регрес
регулюється загальними нормами
цивільного права (зокрема, статтею 1191
ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а
для суброгації відповідно до статті 993
ЦК і статті 27 Закону України "Про
страхування" встановлено особливий
правовий режим. При суброгації перебіг
строку позовної давності починає
обчислюватися з моменту виникнення
страхового випадку, а при регресі - з
того моменту, коли страховик виплатив
страхове відшкодування. Розмір
страхового відшкодування визначається
за правилами, встановленими у договорі
страхування. Страховик не має права
вимагати від завдавача шкоди суму, яку
він виплатив страхувальнику у зв'язку з
порушенням умов договору страхування.

Як встановлено матеріалами справи,
оскільки ОСОБА_2 на підставі договору
добровільного страхування ризиків
наземного транспортного засобу №
26/023520/ПР/2.1.5.1 отримав від ПАТ «Страхова
компанія «Країна» кошти в розмірі 5 457
грн. 68 коп., до останнього перейшло
право вимоги страхувальника, яке він
має до ОСОБА_1, який відповідальний за
спричинені збитки.

Щодо поновлення строку позовної
давності на подачу позовної заяви до
суду суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог ч.ч.3-5
ст.267 Цивільного кодексу України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.
Зі змісту заяви
представника відповідача про перегляд
заочного рішення Малиновського
районного суду м.Одеси від 30 травня 2013
року вбачається, що відповідач
заперечує проти вимог позивача проти
поважності причин для поновлення
строку позовної давності, що
розцінюється судом як заява про
застосування правових наслідків
спливу позовної давності. Крім того, в
матеріалах справи є ще одна заява
представника відповідача від 23.02.2013р.
про неповажність причин пропуску
строку позовної давності, в якій
представник відповідача просить
застосувати наслідки спливу позовної
давності.

Як вбачається зі змісту позовної
заяви, позивачу була відома адреса
відповідача з його письмового
пояснення, а саме відповідач
стверджував, що проживає за адресою -
АДРЕСА_1, по якій виїжджав представник
позивача, однак не знайшов будинок,
який зазначав відповідач, однак
вияснив, що є будинок, який знаходиться
за адресою - АДРЕСА_1. однак вдома нікого
не було тому представник позивача
залишив листа з вимогами про досудове
врегулювання у поштовій скриньці а
після того 18.01.2013р. звернувся до
Малиновського районного суду м.Одеси з
клопотанням про ознайомлення з
матеріалами адміністративної справи,
при ознайомленні з якою встановив, що
відповідач у своєму поясненні від
14.03.2009р. зробив описку у своїй адресі.

Разом з тим з довідки відділу
адресно-довідкової роботи ГУ ДМС
України в Одеській області від 25.02.2013р.
вбачається, що адресою реєстрації
місця проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
є АДРЕСА_1. Суд зазначає, що
термін позовної давності в даному
випадку закінчився через три роки
після настання дорожньо-транспортної
пригоди, а саме 08.03.2012р., а позов було
пред»явлено до суду лише 14.02.2013р., тобто
майже через рік після страхового
випадку.

Доводи представника позивача про
те, що строк позовної давності
пропущений з поважних причин у зв»язку
з тим, що позивачу не було відомо точної
адреси відповідача та про те, що він
ознайомився з матеріалами
адміністративної справи лише 14.02.2013р.,
не можуть бути прийняті судом до уваги
як поважні, так як у позивача було
достатньо часу для ознайомлення з
матеріалами вказаної справи та
звернення до суду із вказаними позовом
за адресою, яка була йому відома, однак
він своїм правом не скористався і не
подав позов у встановлений законом
строк.

При таких обставинах та
враховуючи, що позивачем без поважних
причин пропущений строк, в межах якого
він міг звернутися до суду з вимогою
про захист свого цивільного права і
інтересу, суд вважає, що в задоволенні
позовних вимог ПАТ «Страхова компанія
«Країна» до ОСОБА_1, третя особа -
Приватне страхове товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
про відшкодування шкоди необхідно
відмовити у зв»язку з пропуском строку
позовної давності.

Керуючись ст.ст.267, 993 ЦК України,
п.п.33.1, 33.1.4 ст.33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.27 Закону України «Про
страхування», ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218
ЦПК України суд, -

В И
Р І Ш И В:

Позовні вимоги ПАТ «Страхова
компанія «Країна» до ОСОБА_1, третя
особа - Приватне страхове товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
про відшкодування шкоди залишити без
задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк зі дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час оголошення судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ
І.А.МАЗУН