Справа № 344/3638/14-ц
Провадження № 4-с/344/42/14
У Х В А Л А

29 квітня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.

секретаря Сивухіної Ю.Ю.,

з участю представника заявника по
довіреності від 29.04.2014 року ОСОБА_1,
керівника Никитюка П.В., заступника
начальника ВДВС Івано-Франківського
міського управління юстиції Француза
І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду скаргу
Івано-Франківської обласної
організації Товариства сприяння
обороні України, заінтересована особа -
відділ державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції про визнання
неправомірною бездіяльність,
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Івано-Франківська обласна організація
Товариства сприяння обороні України
звернулася до суду із скаргою, в якій
просить визнати неправомірною
бездіяльність начальника ВДВС
Івано-Франківського міського
управління юстиції Француза І.Г. в
частині не направлення постанови про
відкриття виконавчого провадження №
42381781 на адресу скаржника та скасувати
постанову від 07.03.2014 року № 42381781.

В судовому засіданні представник
заявника вимоги скарги підтримав з
мотивів наведених в ній та просив
скаргу задовольнити.

Заступник начальника ВДВС
Івано-Франківського міського
управління юстиції Француз І.Г., в
судовому засіданні вимоги скарги
заперечив, вважає, що його дії
відповідають вимогам Закону України
«Про виконавче провадження», копія
постанови була надіслана боржнику, що
підтверджується копією сторінку з
журналу кореспонденції.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові матеріали
скарги, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до статті 387 ЦПК України за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи. Якщо оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність були
прийняті або вчинені відповідно до
закону, в межах повноважень державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби і права чи
свободи заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

25 жовтня 2013 року Івано-Франківським
міським судом Івано-Франківської
області було видано виконавчий лист
про стягнення з Івано-Франківської
обласної організації Товариства
сприяння обороні України на користь
ПАТ СК «Галицька» заборгованості, що
підтверджується копією виконавчого
листа.

07 березня 2014 року заступником
начальника ВДВС Івано-Франківського
міського управління юстиції Французом
І.Г. відкрито виконавче провадження на
підставі виданого виконавчого листа,
що підтверджується копією постанови
від 07.03.2014 року.

Відповідно до частини п'ятої статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. У пункті 9 частини
третьої статті 129 Конституції України
до основних засад судочинства
віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Отже, виконання судових рішень у
цивільних справах є складовою права на
справедливий суд та однією з
процесуальних гарантій доступу до
суду, що передбачено статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. ст. 1 та 5 Закону
України «Про виконавче провадження»,
виконавче провадження - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів.
Державний виконавець зобов'язаний
вжити заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень це
заключна стадія цивільного процесу, а
саме заключний етап у процесі
реалізації захисту цивільних прав, а
згідно з прецедентною практикою
Європейського суду з прав людини для
визначення розумного строку розгляду
справи включається період із
надходження до суду позовної заяви й
закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої
служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом, тому
перевірка вчинення таких дій державним
виконавцем є фактичною перевіркою
дотримання положення статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду й
належного виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавчі дії
провадяться державним виконавцем за
місцем проживання, перебування, роботи
боржника або за місцезнаходженням його
майна. У разі якщо боржник є юридичною
особою, то виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Суд вважає, що після отримання
виконавчого листа виконавець діяв в
межах повноважень, передбачених ч. 1 ст.
20 та ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження», оскільки
вбачав наявність підстав для прийняття
виконавчого документа до виконання,
передбачених ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження», а тому суду
вважає його дії правомірними та такими,
що спрямовані на виконання рішення
суду, яке підлягає обов'язковому
виконанню на всій території України.

За таких обставин суд вважає, що
постанова про відкриття виконавчого
провадження № 42381781 від 07.03.2014 року
винесена заступником начальника
відділу державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Французом І.Г.
правомірно і скасуванню не підлягає, а
тому у задоволенні вимог скарги про
скасування зазначеної постанови слід
відмовити.

Однак, суду не надано жодних поштових
повідомлень про надіслання державним
виконавцем копії цієї постанови, що
свідчить про порушення державним
виконавцем ч. 5 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження», тобто не
надіслання копії постанови про
відкриття виконавчого провадження не
пізніше наступного робочого дня
боржникові.

З цих підстав суд вважає, що
бездіяльність заступника начальника
ВДВС Івано-Франківського міського
управління юстиції Француза І.Г. щодо
не надіслання копії постанови про
відкриття виконавчого провадження не
пізніше наступного робочого дня
боржникові є неправомірною.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши чи діяв державний
виконавець відповідно до ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження», у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
вчинення дії; безсторонньо;
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямована
ця дія; своєчасно, тобто протягом
розумного строку, суд вважає, що скарга
підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до
ст. 19 Конституції України, ст. ст. 1, 5, 11,
25, 26 Закону України «Про виконавче
провадження», ст. ст. 60, 383-387 ЦПК України,
керуючись ст. ст. 209-210, 386, 387 ЦПК України,
суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу Івано-Франківської обласної
організації Товариства сприяння
обороні України, заінтересована особа -
відділ державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції про визнання
неправомірною бездіяльність,
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження задовольнити
частково.

Визнати неправомірною бездіяльність
заступника начальника ВДВС
Івано-Франківського міського
управління юстиції Француза Івана
Григоровича в частині не надіслання
копії постанови про відкриття
виконавчого провадження не пізніше
наступного робочого дня боржникові
Івано-Франківській обласній
організації Товариства сприяння
обороні України.

В задоволенні решти вимог скарги
відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подачі
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається через Івано-Франківський
міський суд протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
О.М. Бабій