Справа № 344/2804/14-ц
Провадження № 2/344/2180/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

секретаря Іванова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 в інтересах
недієздатної ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах недієздатної ОСОБА_2
звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3
про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що
23 лютого 1994 року у відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції ОСОБА_2
зареєструвала шлюб з відповідачем, про
що зроблено відповідний актовий запис
за № 220. В шлюбі народилось двоє дітей,
малолітньою з яких є ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням
Івано-Франківського міського суду від
06 листопада 2013 року ОСОБА_2 визнано
недієздатною та призначено їй опікуна
ОСОБА_1. Причиною розірвання шлюбу
стало те, що сторони не змогли створити
міцної сім'ї. Стосунки які на даний час
існують між ними виключають можливість
її збереження. За наведених обставин
просить шлюб розірвати, малолітню
дитину залишити на проживанні з
батьком, прізвище підопічної змінити
на дошлюбне.

Законний представник позивачки в
судове засідання не з'явилась, суду
подала заяву, за змістом якої просить
розглянути справу у її відсутності.
Позовні вимоги підтримує в повному
обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з`явився, в письмовій заяві просив
розглянути справу без його участі.
Позовні вимоги визнав.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України
фіксування судового засідання
технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступне.

Згідно повторно виданого свідоцтва про
шлюб серії НОМЕР_1 від 19 червня 2013 року
(а.с.2) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували
шлюб 23 лютого 1994 року у відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції, про що зроблено
відповідний актовий запис за № 220.

В шлюбі народилось двоє дітей,
малолітньою з яких є ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8-9).

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 06
листопада 2013 року ОСОБА_2 визнано
недієздатною. Її опікуном призначено
ОСОБА_1 (а.с.4-5).

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного
кодексу України шлюб припиняється
внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного
кодексу України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного
кодексу України, суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму
Верховного Суду України, викладеної в
пункті 10 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007 року № 11
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя»: проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя».

Судом встановлено, що сторони не
підтримують сімейних стосунків, шлюб
їх існує формально, миритися не
бажають. Збереження шлюбу суперечить
інтересам сторін. Тому такий шлюб
зберігати не доцільно.

За приписами ст. 113 Сімейного кодексу
України, особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що шлюб між сторонами слід
розірвати, малолітню дитину залишити
на проживанні з батьком, після
реєстрації розірвання шлюбу змінити
прізвище ОСОБА_2 на дошлюбне.

На підставі наведеного, пункту 10
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110,
112, 113 Сімейного кодексу України,
керуючись ст. ст. 212-215
Цивільно-процесуального кодексу
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 в інтересах недієздатної
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу
задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
зареєстрований 23 лютого 1994 року у
відділі державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції, про що зроблено
відповідний актовий запис за № 220 -
розірвати.

Малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
залишити на проживанні з батьком,
ОСОБА_3.

Після реєстрації розірвання шлюбу
прізвище ОСОБА_2 змінити на дошлюбне
«ОСОБА_2».

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається через Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Бабій О.М.