Справа № 630/235/14-ц ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
26 травня 2014 року м.Люботин
Люботинський міський суд
Харківської області у складі
головуючого Зінченка О.В., за участю
секретаря судового засідання Медяник
А.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Люботин цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права
користування та володіння житловим
приміщенням, зобов'язання особи
вчинити певні дії та примусове
виселення особи, яка не має права
користування житловим приміщенням,
Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із
позовом, в якому, з урахуванням
уточнення, просить визнати ОСОБА_2
таким, що порушує її право користування
та розпоряджання житловим будинком,
розташованим за адресою: АДРЕСА_2,
зобов'язати відповідача припинити
мешкати у будинку, який належить їй, та
примусово виселити ОСОБА_2 з житлового
будинку, розташованого за адресою:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач, зловживаючи алкогольними
напоями, постійно провокує сварки та
скандали, в зв'язку з чим позивачка була
вимушена неодноразово звертатись до
правоохоронних органів з метою
припинення протиправної поведінки
відповідача. Неправомірні дії
відповідача призвели до погіршення
здоров'я їх спільної доньки. Позивач
вважає подальше сумісне проживання
Позивач в судове засідання не
з'явилась, подала заяву, в якій поданий
позов підтримала, просила розглянути
справу без її участі.
Відповідач в судові засідання не
з'являється, про дату та час судового
розгляду повідомлявся судом завчасно
та належним чином за адресою
реєстрації, повідомлену АДП ГУ ДМС
України в Харківській області та за
адресою фактичного проживання, вказану
позивачем в позовній заяві.
Таким чином, суд вважає, що, з
урахуванням положень ст. 74 ЦПК України,
відповідач є таким, що належним чином
повідомлений про дату та час судового
розгляду, тому, враховуючи зміст ч. 4 ст.
169 ЦПК України, суд розглядає справу в
Під час судового розгляду судом
встановлено наступне.
21 грудня 2002 року між позивачкою та
відповідачем було зареєстровано шлюб,
який заочним рішенням Люботинського
міського суду Харківської області від
10.01.2013р. розірвано (а.с. 10).
Житловий будинок за адресою АДРЕСА_2,
належить по праву спільної часткової
власності в 1/2 частині ОСОБА_1 (позивач)
та в 1/2 частині ОСОБА_3 (доньці сторін),
на підставі договору купівлі-продажу
від 22.03.2011р., посвідченого приватним
нотаріусом Харківського районного
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_4 (а.с. 11).
Згідно пп. 6 п. 5 Договору ОСОБА_1 (позивач
по справі) придбала ? частину будинку за
свої особисті кошти та режим спільного
майна подружжя на неї не
розповсюджується, що підтверджується
заявою ОСОБА_2 (відповідача по справі),
посвідченою приватним нотаріусом
Харківського районного нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_4
22.03.2011р. під реєстровим № 638.
Таким чином судом встановлено, що
відповідач по справі не має права
власності на житловий будинок за
адресою АДРЕСА_2, або на його частину.
Відповідач, ОСОБА_2, зареєстрований за
адресою АДРЕСА_1, про що свідчить
інформація, надана АДП ГУ ДМС України в
Харківській області (а.с32).
Разом із тим, факт проживання
відповідача у житловому будинку за
адресою АДРЕСА_2, підтверджується актом
квартального комітету № 53 від 14.03.2014р.
Згідно ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу
Української РСР (далі по тексту - ЖК
УРСР) ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР
припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.
Водночас, членів сім'ї власника жилого
будинку (квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
статті 116 цього Кодексу. Виселення
провадиться у судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення (ст. 157
Згідно ч. 1 ст. 116 ЖК УРСР якщо наймач,
члени його сім'ї або інші особи, які
проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.
Систематичне вчинення ОСОБА_2 порушень
правил співжиття підтверджується
зібраними у справі доказами, а саме:
1. вироком Люботинського міського
суду Харківської області від 11.02.2014р.,
яким ОСОБА_2 визнано винним в умисному
спричиненні легких тілесних ушкоджень
20.10.2013р. колишній дружині ОСОБА_1, тобто
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1
ст. 125 КК України (а.с. 21);
2. висновком Люботинського ВМ
Харківського РВ ГУ МВС України в
Харківській області від 21.01.2014р. за
заявою ОСОБА_1 про погрози на її адресу
з боку колишнього чоловіка. Згідно з
висновком в діях ОСОБА_2 відсутній
склад злочину, однак містяться ознаки
Суд вважає, що протиправна поведінка
відповідача робить неможливим для
членів його сім'ї проживання із ним в
одному будинку, заходи запобігання і
громадського впливу виявились
Виходячи з викладеного, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
виселення відповідача із житлового
будинку за адресою АДРЕСА_2.
Висновок суду відповідає позиції
Пленуму Верховного Суду України,
викладеній в Постанові № 2 від 12.04.85р.,
згідно п. 17 якої при вирішенні справ про
виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які
систематично порушують правила
співжиття і роблять неможливим для
інших проживання з ними в одній
квартирі або будинку, слід виходити з
того, що при триваючій антигромадській
поведінці виселення винного може
статися і при повторному порушенні,
якщо раніше вжиті заходи попередження
або громадського впливу не дали
позитивних результатів. Маються на
увазі, зокрема, заходи попередження, що
застосовуються судами, прокурорами,
органами внутрішніх справ,
адміністративними комісіями
виконкомів, а також заходи
громадського впливу, вжиті на зборах
жильців будинку чи членів ЖБК, трудових
колективів, товариськими судами й
іншими громадськими організаціями за
місцем роботи або проживання
відповідача (незалежно від прямих
вказівок з приводу можливого
Крім того, суд враховує, що відповідач
має інше житло, про що свідчить факт
його реєстрації за адресою АДРЕСА_1.
Вирішуючи позов в частині визнання
відповідача таким, що порушує право
позивача на користування та
розпорядження своїм житлом суд
зазначає, що позивачем не надано суду
відповідних доказів протиправних дій
відповідача, направлених не проти
самої позивачки, а проти її власності.
Стосовно вимоги про зобов'язання
відповідача припинити мешкати у
будинку позивача, суд вважає дану
вимогу неналежним способом судового
захисту, враховуючи, що суд дійшов
висновку про наявність підстав для
примусового виселення відповідача.
Виходячи з викладеного, суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 213-215, 223-226, 233 294,
296 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права
користування та володіння житловим
приміщенням, зобов'язання особи
вчинити певні дії та примусове
виселення особи, яка не має права
користування житловим приміщенням
задовольнити частково.
Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2,
без надання іншого жилого приміщення.
В задоволенні решти позовних вимог
На заочне рішення відповідачем
протягом 10 днів, з моменту отримання
копії рішення, до Люботинського
міського суду Харківської області може
бути подана письмова заява про його
Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Люботинський міський суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.В. Зінченко