АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3742/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Католікян М. О. Доповідач -
Григорченко Е.І. Категорія 51
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі -Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду
міста Дніпропетровська від 06 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" про
визнання незаконним та скасування
наказу, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою
на рішення Кіровського районного суду
міста Дніпропетровська від 06 березня
2014 року, де ставить питання про його
скасування, посилаючись на те, що
рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Рішенням Кіровського районного суду
міста Дніпропетровська від 06 березня
2014 року відмовлено ОСОБА_2 у
задоволенні позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач працює у Локомотивному депо
"Нижньодніпровськ-Вузол" ДП
"Придніпровська залізниця" з 05.11.1991
року.

З 01 травня 1999 року по 30 вересня 2009 року
позивач - працював за суміжною
професією на посаді терміста
ремонтно-механічної виробничої
дільниці (на печах і на установках
струмів високої частоти).

З 30 вересня 2009 року і дотепер позивач
працює на посаді слюсаря з
механоскладальних робіт
експериментальної бригади.

На початку грудня 2004 року відповідачем
було проведено чергову атестацію
робочих місць за умовами праці, за
результатами якої позивачу було
встановлено право на пільгову пенсію
за Списком № 2. Результати атестації
працівників було оформлено у вигляді
наказу від 03.12.2004 р. № 1470/ОХ/а.с. 27/.

За гігієнічною оцінкою умови праці на
робочому місці терміста віднесено до 2
ступеню III класу шкідливих і
небезпечних умов і характеру праці. За
показниками факторів виробничого
середовища, важкості і напруженості
трудового процесу для підтвердження
права на пільгове пенсійне
забезпечення робоче місце терміста на
печах віднесено до Списку № 1, а
терміста на установках струмів високої
частоти - до Списку № 2.

При цьому, якщо одна з виконуваних
робіт передбачена Списком № 1, а інша -
Списком № 2, то право на пільгове
пенсійне забезпечення визначається за
Списком № 2.

Враховуючи встановлені обставини,
вимоги законодавства, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
відмову у позові, оскільки позивач у
спірному періоді виконував роботи, які
віднесені до Списку № 1, 2, тому
відповідачем правильним віднесенні
роботи, які виконував позивач до Списку
№ 2.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог, апеляційний суд не находить
підстав для задоволення скарг та
скасування рішення суду з наступних
підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному об'ємі з'ясував права
та обов'язки сторін, обставини справи,
перевірив доводи сторін та дав їм
належну правову оцінку. Висновки суду
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями учасників процесу.

При вище наведених обставинах справи,
суд першої інстанції, відповідно до ст.
49 КЗпП України , ст. 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", постанови
Кабінету Міністрів України від 1 серпня
1992 року N 442 "Про порядок проведення
атестації робочих місць за умовами
праці", постанови Кабінету Міністрів
України від 16.01.2003, № 36 "Про
затвердження списків виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
зайнятість в яких дає право на пенсію
за віком на пільгових умовах",
постанови Кабінету Міністрів України
від 11 березня 1994 року N 162, ст.ст. 10, 11, 57-60
ЦПК України, прийшов до обґрунтованого
висновку про відмову у позові.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі,
що атестації робочих місць в 2004 році
проведена з порушеннями, не може бути
підставою для скасування рішення суду
та задоволення позову, оскільки
порушення при проведенні атестації
робочих місць не є підтвердженням того,
що позивач виконував роботи, які
віднесені до Списку 1.

Посилання апелянта на те, що наказ від
03.12.2004 р. № 1470/ОХ незаконний, так як
атестація проведена з порушеннями, не
може бути підставою для скасування
рішення суду та задоволення позову,
оскільки висновки атестації не
спростовані.

У відповідності до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підстави своїх вимог або заперечень,
надавши докази відповідно до вимог ст.
ст. 57 - 60 ЦПК України.

Проте належні та допустимі докази, які
б підтверджували незаконність наказу
та те, що професія за якою працював
позивач на підприємстві, в зазначений
період, віднесена до Списку 1, суду не
надані.

Посилання апелянта на листи
Департаменту соціального захисту
населення, як на доказ того, що
атестація в 2004 році проведена з
порушеннями, не може бути прийнята до
уваги, оскільки проведена чергова
атестація в 1999 році, та позапланова в 2012
році на вимогу позивача підтвердили, що
професія за якою працював позивач
віднесена до Списку 2.

Доводи апелянта, що трудова книжка є
основним документом, який підтверджує
стаж роботи, не може бути підставою для
скасування рішення суду, оскільки
відповідно до ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" та п. 2 постанови
Кабінету Міністрів України від 1 серпня
1992 року N 442 "Про порядок проведення
атестації робочих місць за умовами
праці", право на пільгове призначення
пенсії на пільгових умовах мають,
призначаються за результатами
атестації робочих місць.

Між тим, відповідні позовні вимоги,
щодо призначення пенсії які
вирішуються у відповідному порядку, не
вирішувалися при розгляді цієї справи.

Відповідно до ст. 49 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний видати працівникові на
його вимогу довідку про його роботу на
підприємстві, в установі, організації
із зазначенням спеціальності,
кваліфікації, посади, часу роботи і
розміру заробітної плати.

Позивач звернувся з позовом про
зобов'язання відповідача надати
позивачу довідку про підтвердження
стажу роботи для призначення пільгової
пенсії, однак з матеріалів справи
вбачається, що така довідка надана
позивачу/а.с. 37/.

Інші доводи, приведені в апеляційній
скарзі, не можуть бути підставою для
скасування рішення суду, оскільки вони
зводяться до іншої оцінки фактичних
обставин справи, яка відрізняється від
зробленої судом першої інстанції
оцінки, і висновків суду не
спростовують.

Районний суд розглянув справу у
відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11, 60
ЦПК України про змагальність сторін та
диспозитивність цивільного
судочинства в межах заявлених вимог та
на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за
необхідне апеляційні скарги відхилити,
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених вимог
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду
міста Дніпропетровська від 06 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

СУДДІ: