Справа №666/1079/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2014 року Дніпровський районний суд м.
Херсона у складі:

головуючого судді

Заболотного В.М.,

при секретареві

Ткаченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на
дії державного виконавця ВДВС
Дніпровського РУЮ м. Херсона, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із вказаною
скаргою, посилаючись на те, що
постановою ВДВС Дніпровського РУЮ у м.
Херсон, державним виконавцем Сідько
Р.В. було відкрито виконавче
провадження з примусового виконанню
виконавчого листа № 2-2380/11, виданого
18.05.2012 року з виконання заочного
рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 11.09.2011 року, про стягнення
з ОСОБА_1, на користь ПАТ «Укрсиббанк»
правонаступник AT "Дельта Банк " боргу за
кредитним договором у сумі - 584627,24 грн.
30.01.2014 року, під час ознайомлення з
матеріалами виконавчої провадження
ОСОБА_1, довідався та отримав на руки
копії документів, які знаходяться в
матеріалах даного виконавчого
провадження відкритого в ВДВС
Дніпровського РУЮ у м. Херсоні. 29.10.2014
року Державним виконавцем Сідько Р.В.,
був складений Акт опису та арешту
майна, яким було описано та арештовано
майно ОСОБА_1, а саме: нежитлові
приміщення АДРЕСА_1, загальною площею
133,8 кв.м., та передано на відповідальне
зберігання Боржнику ОСОБА_1 Зазначене
нерухоме майно боржника перебуває в
іпотеці АТІБ «Укрсиббанк» у
відповідності до іпотечного договору
від 06.04.2006 року, та на майно була
накладена заборона відчуження
нежитлового приміщення, зареєстровано
в реєстрі для реєстрації заборон за
№1113 від 06 квітня 2006 року, та заборона
відчуження., до припинення чи
розірвання іпотечних договорів.
Скаржник зазначає, що державний
виконавець не може самостійно зняти
накладену нотаріусом заборону на
відчуження майна та реалізувати
предмет іпотеки. Для цього потрібно
відповідне рішення суду, якого на даний
час немає. Підставою для звернення
стягнення на предмет іпотеки слід
вважати рішення суду відповідного
змісту, яке ухвалюється за
результатами розгляду цього питання в
позовному провадженні. На підставі
викладеного просить суд визнати дії
державного виконавця ВДВС
Дніпровського РУЮ у м. Херсоні, щодо
проведення опису та арешту майна
незаконними; скасувати акт опису та
арешту майна від 29.10.2013 року.

В судовому засіданні представник
скаржника підтримав свої вимоги у
повному обсязі та просив їх
задовольнити з підстав, викладених у
заяві.

Представник Дніпровського ВДВС
Херсонського РУЮ в судовому засіданні
не визнав вимоги скаржника, пояснивши
при цьому, що державний виконавець діяв
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження» та своїми діями
не порушив прав ОСОБА_1 Просив суд
відмовити в задоволенні скарги.

Суд, вислухавши представників
скаржника, представника ВДВС
Дніпровського РУЮ м. Херсона, вивчивши
матеріали справи, вважає що скарга
підлягає залишенню без задоволення з
огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів,
які здійснюються на підставах, у спосіб
та в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
виконавче провадження», примусове
виконання рішень державною виконавчою
службою здійснюється на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом. Відповідно до цього Закону
державною виконавчою службою
підлягають виконанню ухвали, постанови
судів у цивільних справах.

Судом встановлено, що ухвалою
Дніпровського районного суду №
666/6610/13-ц від 29.10.2013 року замінено
вибулого стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на
правонаступника ПАТ «Дельта Банк»
згідно виконавчого листа № 2-2380/11
виданого 18.05.2012 року Дніпровським
районним судом м. Херсон про стягнення
з ОСОБА_1 кредитної заборгованості за
кредитним договором № 15-1130) від
06.04.2006 року.

Так, з матеріалів справи судом
встановлено, що на виконанні відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції м. Херсон, перебуває з 17.10.2013
року виконавче провадження по
виконанню виконавчого листа
Дніпровського районного суду м. Херсон
№ 2-2380/11 від 18.05.2012р. про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк»,
заборгованість в сумі 584627,24 грн.
Кредитний договір № 1151-1130)
забезпечений договором іпотеки від
06.04.2006 року, відповідно до якого
предметом іпотеки є: нежитлові
приміщення першого поверху будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

17.10.2013 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції м. Херсон, Сідько Р.В. прийнято
до виконання виконавче провадження по
примусовому виконанню зазначеного
виконавчого документу, про що винесено
відповідну постанову.

Відповідно до ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Застава, як правовий інститут
цивільного законодавства виконує
забезпечувальну функцію, тобто
спрямований на те, щоб гарантувати
кредитору-заставодержателю
задоволення його вимог за рахунок
певного, заздалегідь визначеного
сторонами майна, незалежно від
майнового стану боржника, і наявності у
нього заборгованості перед іншими
кредиторами, отже застава
встановлюється для гарантування
майнових інтересів
кредитора-заставодержателя.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження» звернення
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Так 24.10.2013 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції м. Херсон, складено акт опису й
арешту нежитлових приміщень першого
поверху будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

Зазначений акт опису й арешту майна
складений під час виконання
виконавчого документа на користь ПАТ
«Дельта Банк», який є
заставодержателем арештованого майна
і стягувачем у виконавчому провадженні
№ 40247706.

Відповідно до п. 4.2.2. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом Мін'юсту
України від 02.04.2012 року № 512/5 Акт опису
та арешту майна підписується державним
виконавцем, понятими, зберігачем майна,
боржником та стягувачем, їх
представниками, а також може бути
підписаний іншими особами, які були
присутні при проведенні опису майна. У
разі відмови від підпису сторін чи
інших осіб, що були присутні при
виконанні, про це робиться відмітка в
акті.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України
«Про виконавче провадження» сторони
зобов'язані протягом трьох робочих
днів письмово повідомити державного
виконавця про повне чи часткове
самостійне виконання рішення
боржником, а також письмово
повідомляти державного виконавця про
виникнення обставин, що зумовлюють
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження, про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання,
зміну способу і порядку виконання
рішення, зміну місця проживання чи
перебування (у тому числі про зміну їх
реєстрації) або місцезнаходження, а
боржник - фізична особа - про зміну
місця роботи.

Актом опису й арешту, складеним 24.10.2013
року арештоване майно передано на
зберігання боржнику ОСОБА_1 Акт опису й
арешту майна сторонами виконавчого
провадження у встановленому законом
порядку, не оскаржувався.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Суд вважає необґрунтованими посилання
скаржника на порушення його прав,
оскільки спірне майно забезпечує його
зобов'язання перед банком та критично
відноситься до доводів скаржника про
необхідність визнання дій посадової
особи ВДВС Дніпровського РУЮ в м.
Херсоні неправомірними, оскільки
відносини щодо стягнення
заборгованості регулюються Законом
України «Про виконавче провадження»,
яким чітко встановлені межі
повноважень державного виконавця та
зокрема обов'язок виконувати рішення
суду. Скаржником не було надано суду
будь - яких належних та достатніх
доказів в обґрунтування того, що в діях
державного виконавця є порушення
Закону.

Таким чином, аналізуючи зібрані по
справі докази в їх сукупності, суд на
основі повного і всебічного з'ясування
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні,
приходить до висновку, що вимоги
скаржника є такими, що не підлягають
задоволенню, оскільки державний
виконавець діяв відповідно до Закону
та в межах своїх повноважень.

Керуючись ст.54 Закону України «Про
виконавче провадження», ст.ст.5, 12, 54
Законом України «Про державну
виконавчу службу», ст.ст.383 - 389 ЦПК
України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
державного виконавця ВДВС
Дніпровського РУЮ м. Херсона -
відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
5-денний строк з дня проголошення
ухвали апеляційної скарги.

Суддя

Заболотний В.М.