АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4826/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Токар Н. В. Доповідач - Ремез
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

Головуючого - Ремеза В.А.,

Суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової
О.В.,

при секретарі - Гасановій С.Д.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2,

на рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
12 березня 2014р. за позовом Публічного
акціонерного товариства
«АВТОКРАЗБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Приватного підприємця ОСОБА_4,
Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма «ВАЛЕНТИНА-ІІ»
ЛТД про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року ПАТ «АВТОКРАЗБАНК»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, приватного підприємця ОСОБА_4,
ТОВ Фірма «ВАЛЕНТИНА-ІІ» ЛТД про
стягнення заборгованості, посилаючись
на те, що 16.11.2005р. між ВАТ «Акціонерний
комерційний банк «АВТОКРАЗБАНК»,
правонаступником якого є ПАТ
«АВТОКРАЗБАНК» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №03/ф103/05 з
додатковими угодами до нього: №1 від
16.04.07р., №2 від 11.08.08р., №3 від 14.11.08р., №4
від 18.01.10р., згідно якого Банк надав
ОСОБА_2 кредит у вигляді
відновлювальної відкличної кредитної
лінії в розмірі 152 000грн., а з
урахуванням додаткової угоди №1 - у
розмірі 354 000грн. з правом використання
в доларах США та Євро на споживчі цілі,
терміном до 01.11.2010р. з урахуванням
додаткової угоди №3 від 14.11.2008р.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором №03/ф103/05 від
16.11.2005р. були укладені наступні
договори поруки: 16.11.2005р. між Банком,
позичальником та ОСОБА_3 було укладено
договір поруки №03/ф103-п2/05 з урахуванням
додаткової угоди №1 до нього від 16.04.07р.,
відповідно до умов якого, поручитель
взяла на себе зобов'язання відповідати
перед Банком по зобов'язаннях ОСОБА_2 в
повному обсязі.

16.11.2005р. між Банком, позичальником та
приватним підприємцем ОСОБА_4 було
укладено договір поруки №03/ф103-п1/05 з
урахуванням додаткової угоди №1 до
нього від 16.04.07р., відповідно до умов
якого, останній взяв на себе
зобов'язання відповідати перед Банком
по зобов'язаннях Позичальника ОСОБА_2 у
повному обсязі.

27.05.2009р. між Банком, позичальником та
ТОВ Фірма «Валентіна -II» ЛТД було
укладено договір поруки №03/ф103-п3/09 з
урахуванням додаткових угод №1 від
03.06.09р. та №2 від 17.06.09р., відповідно до
умов якого, останнє взяло на себе
зобов'язання відповідати перед Банком
по зобов'язаннях позичальника у
повному обсязі.

ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» виконало свої
зобов'язання в повному обсязі, надавши
ОСОБА_2 кредитні кошти, однак ОСОБА_2 в
порушення умов кредитного договору не
виконала умови договору, у зв'язку з чим
утворилася заборгованість за
кредитним договором №03/ф103/05 від
16.11.2005р., а тому уточнивши в ході
розгляду справи свої вимоги позивач
просив стягнути заборгованість станом
на 11.11.2013р. в сумі 1 044 306,24грн., та
заборгованість за кредитними коштами,
отриманими у гривні у розмірі 42 882,03грн.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
12.03.2014р. позовні вимоги ПАТ
«АВТОКРАЗБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
приватного підприємця ОСОБА_4, ТОВ
Фірма «ВАЛЕНТИНА-ІІ» ЛТД про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«АВТОКРАЗБАНК» заборгованість за
кредитним договором №03/ф103/05 від
16.11.2005р. у розмірі 780 718,44грн., яка
складається із простроченої
заборгованості за кредитом - 444 570,66грн.;
процентів, нарахованих на прострочену
заборгованість за кредитом - 294 028,82грн.;
пеню за несвоєчасну сплату процентів
за період з 12.02.2012р. по 12.02.2013р. в сумі
1663,03грн.; втрати від інфляції за
несвоєчасне повернення кредиту - 40
455,93грн.; а також заборгованість за
кредитними коштами, отриманими у
гривні у розмірі 40 236,27грн., яка
складається із простроченої
заборгованості за кредитом - 12 800грн.;
процентів, нарахованих на прострочену
заборгованість за кредитом - 178,40грн.;
пеню за несвоєчасну сплату процентів
за період з 12.02.2012р. по 12.02.2013р. в сумі
233,54грн.; втрати від інфляції за
несвоєчасне повернення кредиту - 9
324,33грн.; штраф за недотримання умов
кредитного договору - 17 700грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«АВТОКРАЗБАНК» судовий збір у сумі
3441грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати і ухвалити по
справі нове рішення про відмову
позивачу в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що вона не
погоджується з рішенням суду оскільки
судом стягнуто заборгованість по
кредитному договору, яка не
підтверджена документально.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а рішення суду в
оскаржуваній частині частковому
скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
з ОСОБА_2, судом було встановлено, що
16.11.2005р. між ВАТ «Акціонерний
комерційний банк «АВТОКРАЗБАНК»,
правонаступником якого є позивач по
справі ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір
№03/ф103/05 з додатковими угодами до нього:
№1 від 16.04.2007р.; №2 від 11.08.2008р.; №3 від
14.11.2008р.; №4 від 18.01.2010р., згідно з яким,
Банк зобов'язався надати
Позичальникові кредит у вигляді
відновлювальної відкличної кредитної
лінії в розмірі 152 000грн., а з
урахуванням додаткової угоди №1 - у
розмірі 354 000грн. з правом використання
в доларах США та Євро на споживчі цілі,
терміном до 01.11.2010р. з урахуванням
додаткової угоди №3 від 14.11.2008р.

Відповідно до пункту 1.3. Кредитного
договору Банк та позичальник погодили
умову про те, що за користування
кредитними коштами встановлюється
плата у розмірі 22 % річних у гривні та 16,5
% річних у доларах США та Євро, а з
урахуванням додаткової угоди №2 від
11.08.2008р. у розмірі 24 % річних у гривні та
18 % річних у доларах США та Євро.

Як встановлено судом в ході розгляду
справи, Банк свої зобов'язання за
кредитним договором №03/ф103/05 від
16.11.2005р. виконав у повному обсязі і
надав ОСОБА_2 кредитні кошти.

При цьому як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_2 отримувала згідно умов
договору кошти у доларах США так і в
гривні, і згідно розрахунку судом
встановлено, що заборгованість за
кредитним договором, отриманим у
гривні станом на 11.11.2013р. становить 40
236,27грн. і складається із простроченої
заборгованості за кредитом - 12 800грн.;
процентів, нарахованих на прострочену
заборгованість за кредитом - 178,40грн.;
пені за несвоєчасну сплату процентів
за період з 12.02.2012р. по 12.02.2013р. - 233,54грн.;
втрат від інфляції за несвоєчасне
повернення кредиту - 9 324,33грн.; штрафу за
недотримання умов кредитного договору
- 17 700грн.

Встановивши вказані обставини, суд
правильно прийшов до висновку про
стягнення зазначеної суми
заборгованості за кредитним договором
на підставі ст.ст. 526, 530, 625, 1054 ЦК
України, і колегія суддів вважає, що в
цій частині рішення суду є законним та
обґрунтованим, а доводи апеляційної
скарги ОСОБА_2 не спростовують
висновків суду, а тому в зазначеній
частині апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Що ж стосується рішення суду в частині
стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«АВТОКРАЗБАНК» заборгованості за
кредитним договором №03/ф103/05 в частині
отриманої та неповернутої суми кредиту
в доларах США, то колегія суддів вважає,
що в цій частині рішення суду підлягає
частковому скасуванню з ухваленням
нового рішення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
заборгованість за кредитним договором
№03/ф103/05 за кредитом отриманим у
доларах США станом на 11.11.2013р. складає:
тіло кредиту 55 620доларів США -
еквівалент 444 570грн.(за курсом НБУ 7,993 за
1 долар США), проценти за користування
кредитом 36 403,52 долара США - 290 973,33грн., а
всього 92 023,52долара США, що складає
еквівалент 735 543,99грн.

Однак суд помилково визначив суму
заборгованості за порушення умов
кредитного договору щодо повернення
суми процентів за користування
кредитом в сумі 294 028,82грн., тоді як
фактично сума складає 36 403,52долара США х
7,993грн. = 290 973,33грн.

Розглядаючи вимоги ПАТ «АВТОКРАЗБАНК»
про стягнення з ОСОБА_2 пені судом з
урахуванням обставин справи було
обґрунтовано вирішено питання про те,
що пеня за несвоєчасне повернення
процентів за кредитним договором
складає в межах 1 річного строку
позовної давності за період з 12.02.2012р.
по 12.02.2013р. - 1 663,03грн., і таким чином
загальна сума заборгованості складає
737 207,02грн.

Що ж стосується рішення суду в частині
розгляду вимог ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» про
стягнення з ОСОБА_2 індексу інфляції у
зв'язку з несвоєчасним поверненням
кредитних коштів, отриманих у доларах
США в сумі 40 455,93грн., що складає
еквівалент 5 061,42долара США, то колегія
суддів вважає, що суд помилково прийшов
до висновку про задоволення в цій
частині позовних вимог позивача,
виходячи з наступного.

Офіційний індекс інфляції, що
розраховується Державним комітетом
статистики, визначає рівень знецінення
національної грошової одиниці, тобто
зменшення купівельної спроможності
гривні, а не іноземної валюти.

Визначення в договорі грошових
зобов'язань в іноземній валюті не
суперечить чинному законодавству,
однак унеможливлює урахування
розрахованого Держкомстатом індексу
інфляції для обґрунтування вимог,
пов'язаних зі знеціненням боргу,
визначеного в іноземній валюті.

У зв'язку з викладеним, при вирішенні
питання про повернення боргу, суд
безпідставно враховував індекс
інфляції у сумі 40 455,93грн., еквівалент 5
061,42долара США який установлений
відносно гривні, а не іноземної валюти,
а тому рішення суду в цій частині
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення на підставі ст. 309 ЦПК
України про відмову ПАТ «АВТОКРАЗБАНК»
в задоволенні позовних вимог про
стягнення індексу інфляції у зв'язку з
несвоєчасним поверненням кредитних
коштів.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,ст.309,316 ЦПК
України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 12 березня
2014р. в частині стягнення з ОСОБА_2 на
користь ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» індексу
інфляції у зв'язку з несвоєчасним
поверненням кредитних коштів у сумі 40
455,93грн. скасувати.

Змінити рішення суду в частині
стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«АВТОКРАЗБАНК» процентів, нарахованих
на прострочену заборгованість за
кредитом з 294 028,28грн. до 290 973,33грн.

Відмовити ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» у
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2
про стягнення індексу інфляції у
зв'язку з несвоєчасним поверненням
кредитних коштів.

Вважати, що з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«АВТОКРАЗБАНК» підлягає стягненню
сума заборгованості за кредитним
договором №03/ф103/05 від 16.11.2005р. станом на
11.11.2013р. замість 780 718,44грн. 737 207,02грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення
суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду вступає в
силу з моменту проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді