АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №-22-ц/790/1035/13
Категорія - скарга на дії ДВС
27 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
Головуючої судді -
Суддів - Гальянової І.Г.
Секретар - Галушко Т.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Харківського районного суду
Харківської області від 10 грудня 2013
року по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Харківського району Харківської
області Тимченко О.С., -
в листопаді 2013 року у суд зі скаргою
звернувся ОСОБА_2 та зазначав, що
рішенням Харківського районного суду
Харківської області були задоволені
позовні вимоги ОСОБА_4 і на утримання
неповнолітнього сина стягнуті
аліменти в розмірі ? частини усіх видів
заробітку. Виданий виконавчий лист
10.04.2009 року.

05.11 3013 року в приміщенні ДВС ним
був отриманий розрахунок
заборгованості по аліментам, станом на
01.11.2013року, який склав 17617,81 грн.

Ознайомившись з сумою
заборгованості, заявник не погодився з
нею та зазначив, що в період з 01.04.2007
року по 10.03.2009 року він працював
оператором АЗС відповідно до трудової
угоди №-477 та отримував заробітну плату
в сумі 500 грн. щомісяця. Саме з цієї суми
ним сплачувалися аліменти в розмірі ?
частини у період з 21 серпня 2008 року по
01.03 2009 року. Ці виплати не були
враховані. Крім того в розрахунку була
виявлена арифметична помилка у 340 грн. З
цих підстав він оскаржив дії
державного виконавця.

Справа розглянута за відсутності
державного виконавця.

Ухвалою Харківського районного
суду Харківської області від 10 грудня
2013 року було відмовлено в задоволенні
скарги заявника на дії державного
виконавця.

З ухвалою не погодився ОСОБА_2 й у
апеляційній скарзі просить її
скасувати як необґрунтовану. Вважає, що
суд допустив неповному судового
слідства не перевірив його доводи щодо
помилок в розрахунках заборгованості,
не оглянув матеріали виконавчого
провадження.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судова колегія вважає, що розмір
заборгованості за виконавчим
документом про стягнення аліментів
державний виконавець повинен
визначати, керуючись вимогами ст. 74
Закону про виконавче провадження,
відповідними нормами сімейного
законодавства, а також постановою
Кабінету Міністрів України від 26
лютого 1993 року №-146( з наступними
змінами) « Про перелік видів доходів,
які враховуються при визначенні
розміру аліментів на одного з подружжя,
дітей, батьків, інших осіб». При цьому
державний виконавець не може
вирішувати питання про повне або
часткове звільнення від сплати
заборгованості.

Спір щодо розміру заборгованості
зі сплати аліментів вирішується судом
за заявою заінтересованої особи.
Залежно від предмета та суті вимог така
заява може розглядатися в порядку
передбаченому розділом УІІ ЦПК, або у
позовному провадженні.

З матеріалів справи вбачається,
що згідно з довідкою про розмір
заборгованості по аліментам, державним
виконавцем на підставі п 2 ст. 74 Закону
України «Про виконавче провадження»
визначена заборгованість за період з 21
серпня 2008 року 0110.2013 року в сумі 17617,81
грн.

Визначаючи заборгованість
державний виконавець виходив з
середньомісячної заробітної плати, яка
діяла в державі( а.с. 2).

В обґрунтуванні апеляційної
скарги апелянт зазначав, що в період з 21
серпня 2008 року по 10 березня 2009 року він
офіційно працював та отримував
заробітну плату, а тому розрахунок
заборгованості повинен був за цей
період розраховуватися із заробітної
плати яку він одержував.

Державним виконавцем з
урахуванням довідки про доходи за
період з 01.07.2008 по 10.03.2009 року був
обчислений розмір заборгованості за
аліментами( а.с. 47-48), який склав 15121,00
грн.( а.с. 47).

З довідки вбачається, що
розрахунок заборгованості за період,
коли боржник працював( 21 серпня 2008 року
по 01 квітня 2009 року) проводився із
заробітної плати, яка нараховувалася
йому у розмірі 557,00 грн., але державним
виконавцем не були враховані положення
п.2 ст. 182 СК, яка встановлює, що
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст. 184 цього
Кодексу.

Враховуючи те, що у справі наявні
дві довідки щодо розрахунку
заборгованості по аліментам, які
протирічять одна одній, а також
пояснення заявника щодо утримування у
нього із заробітної плати аліментів за
період з 21 серпня 2008 року по 10.03. 2009 року
та неврахування утриманих сум при
розрахунку заборгованості по
аліментам, судова колегія вважає, що
державний виконавець зобов'язаний
визначити розмір заборгованості зі
сплати аліментів у порядку
встановленому Сімейним Кодексом
України, з урахуванням усіх сум, що були
стягнуті та із застосуванням вимог п.2
ст. 182 СК.

При таких обставинах, судова
колегія вважає, що розрахунки
державного виконавця не відповідають
вимогам діючого законодавства.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,312,317,319 ЦПК
України судова колегія,

у х в а л и
л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Харківського районного
суду Харківської області від 10 грудня
2013 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Харківського району
Харківської області Тимченко О.С.
задовольнити частково.

Визнати розрахунки державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Харківського району
Харківської області заборгованості по
аліментам по виконавчому листу №-2-1392
від 10.04.2009 року, виданому Харківським
районним судом Харківської області про
стягнення аліментів з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_4 в розмірі ? частини від
усіх видів заробітку щомісяця на
утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1,
починаючи з 21 серпня 2008 року до
досягнення дитиною повноліття за
період з 21 серпня 2008 року 01.10.2013 року,
таким, що не відповідає п.7 ст. 74 Закону
України «Про виконавче провадження» та
ст.ст. 183, 195 Сімейного кодексу України.

Ухвала набирає законної сили
після її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя -

Судді -