АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1893/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Залімська Н.В. Доповідач - Козлов
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого:
Козлова С.П.,

суддів:
Каратаєвої Л.О., Прозорової М.Л.,

при секретарі:
Савеленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 18 листопада 2013
року по цивільній справі за позовною
заявою Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«ПриватБанк» про визнання договору
поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2012 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулося до суду з
позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором, посилаючись на
те, що 29 вересня 2008 року між ним та
ОСОБА_3 було укладено кредитний
договір, за яким банк надав останньому
кредит в сумі 5000 доларів США зі сплатою
25,50 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом та в цей же
день між банком і ОСОБА_2 було укладено
договір поруки, за умовами якого
поручитель зобов'язався відповідати за
виконання позичальником усіх його
зобов'язань перед кредитором в повному
обсязі, проте відповідачі свої
зобов'язання щодо повернення кредиту
та сплати процентів не виконали, що
призвело до виникнення заборгованості
станом на 14 лютого 2012 року у розмірі
10719,30 доларів США (за курсом НБУ - 85646,16
грн.), яку банк просив суд стягнути
солідарно з відповідачів.

ОСОБА_2 позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
не визнав і звернувся до нього з
зустрічним позовом, обґрунтовуючи його
тим, що в забезпечення укладеного 29
вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_3 кредитного договору між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ним було укладено
договір поруки, але банк з вимогами
щодо повернення кредитних коштів
звернувся до нього 17.02.2012 року з
порушенням встановлених законом
строків, у зв'язку з чим просив суд
визнати цей договір поруки припиненим
з 23 вересня 2010 року.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 18
листопада 2013 року та додатковим
рішенням цього ж суду від 19 листопада
2013 року стягнуто солідарно з
відповідачів на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
№ 253268-CRED від 29 вересня 2008 року у розмірі
10719,30 доларів США, що за курсом 7,99
відповідно до службового
розпорядження НБУ № 205/52 від 09 лютого 2012
року становить 85646,16 грн., з яких 4342,34
доларів США - заборгованість за
кредитом, 5862,79 доларів США -
заборгованість за процентами за
користування кредитом, 31,29 доларів США -
штраф (фіксована частина) та 510,26
доларів США - штраф (процентна
складова), а в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» про визнання
договору поруки припиненим відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат по справі.

В апеляційній скарзі посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи, порушення
та неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права
ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду
в частині відмови в задоволенні його
позову, задовольнити цей позов та
стягнути заборгованість за кредитним
договором з ОСОБА_3.

Розглянувши справу та перевіривши
доводи скарги колегія суддів вважає, що
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду -
скасуванню з постановленням нового
рішення.

Задовольняючи зазначений позов
суд виходив з того, що ОСОБА_2 як
поручитель зобов'язаний сплатити банку
спірну кредитну заборгованість разом з
позичальником у солідарному порядку.

З таким висновком суду повністю
погодитися не можна.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення
суду не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи,
29 вересня 2008 року між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір № 253268-CRED,
згідно умов якого банк надав ОСОБА_3
кредит в сумі 5000 доларів США зі сплатою
25,50 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
строком повного погашення кредиту 22
березня 2010 року, а ОСОБА_3 зобов'язався
кошти прийняти, належним їх чином
використовувати та повернути у строк
та на умовах, передбачених договором та
графіком платежів.

29 вересня 2008 року між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 було
укладено договір поруки № 253268 cred, за
яким останній як поручитель
зобов'язався перед банком відповідати
за виконання позичальником усіх його
зобов'язань перед кредитором в повному
обсязі, що виникли з кредитного
договору як існуючих в теперішній час,
так і тих, що можуть виникнути в
майбутньому.

Відповідно до розрахунку у
позичальника перед банком станом на 14
лютого 2012 року існує заборгованість за
кредитним договором у розмірі 10719,30
доларів США, що за курсом 7,99 відповідно
до службового розпорядження НБУ № 205/52
від 09 лютого 2012 року становить 85646,16
грн., яка складається із заборгованості
за кредитом у розмірі 4342,34 доларів США,
заборгованості за процентами за
користування кредитом у розмірі 5862,79
доларів США, а також штрафів відповідно
п. 5.10 Умов та правил надання
банківських послуг: штрафу (фіксованої
частини) в розмірі 31,29 доларів США та
штрафу (процентної складової) в розмірі
510,26 доларів США.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

А відповідно до ч. 4 ст. 559 цього
Кодексу порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як роз'яснено в п. 24 Постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30.03.2012р. №
5, відповідно до частини четвертої
статті 559 ЦК порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя
є як направлення/вручення йому вимоги
про погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова
договору про дію поруки до повного
виконання позичальником зобов'язання
перед кредитодавцем або до повного
виконання поручителем взятих на себе
зобов'язань не може розглядатися як
установлення строку дії поруки,
оскільки це не відповідає вимогам
статті 252 ЦК України, згідно з якою
строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Між тим, стягуючи з поручителя і
позичальника вказану суму
заборгованості солідарно суд наведені
норми закону, роз'яснення Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ залишив поза увагою та не
врахував, що за умовами зазначеного
договору поруки поручитель відповідає
як солідарний боржник з визначенням
терміну повернення кредиту до 22
березня 2010 року, так же само як
передбачено кредитним договором, а
матеріали справи не містять даних про
направлення йому кредитором
відповідної вимоги у встановлений
законом шестимісячний строк після
цього часу.

Посилання суду в рішенні на п. 12
договору поруки, де сторони прийшли до
згоди, що строк, в межах якого сторони
можуть звернутися до суду з вимогою про
захист свого порушеного права або
законного інтересу за цим договором
встановлюється протягом 5 років, не
ґрунтується на положеннях ч. 4 ст. 559 ЦК
України, оскільки за своєю правовою
природою строк передбачений цією
нормою є преклюзивним (припиняючим);
його закінчення є підставою для
припинення поруки; цей строк не може
бути поновлено, зупинено чи перервано з
підстав передбачених ст. ст. 263, 264, ч. 5
ст. 267 ЦК України; суд зобов'язаний
самостійно застосувати норми про такий
строк на відміну від строку позовної
давності який застосовується судом за
заявою сторін; встановивши факт
закінчення строку, суд відмовляє
кредитору в позові за відсутністю у
нього права вимагати стягнення боргу з
поручителя, що припинилося у зв'язку з
його спливом.

З урахуванням того, що строк поруки
не є строком порушеного права, а
строком існування самого зобов'язання
поруки, права кредитора і обов'язок
поручителя по його закінченню
припиняються, кредитор не має права на
задоволення позову, заявленого поза
межами вказаного строку, оскільки з
його закінченням припинилася дія
самого права.

У разі невизнання кредитором права
поручителя на припинення зобов'язання
за договором поруки, передбаченого ч. 1
ст. 559 ЦК України, таке право підлягає
судовому захисту за позовом поручителя
шляхом визнання поруки припиненою на
підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України,
виходячи із загальних засад цивільного
законодавства і судочинства, права
особи на захист в суді порушених або
невизнаних прав, рівності
процесуальних прав і обов'язків сторін
(статті 3, 12 - 15, 20 ЦК України, статті 3 - 5,
11, 15, 31 ЦПК України), а не шляхом
припинення договору поруки, як
заявлено в позові ОСОБА_2, що суперечило
б положенням ч. 1 ст. 559 цього Кодексу.

За таких обставин, зазначені
рішення суду, як постановлені з
неправильним застосуванням норм
матеріального права, підлягають
скасуванню з постановленням нового
рішення на підставі ч. 4 ст. 559, ч. 1 ст. 1054
ЦК України та ст. 309 ЦПК України про
стягнення вказаної кредитної
заборгованості на користь банку з
позичальника, відмову в задоволенні
заявлених банком вимог до ОСОБА_2 та
визнання поруки за спірним договором
поруки припиненою з 23 вересня 2010 року.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 18
листопада 2013 року та додаткове рішення
цього ж суду від 19 листопада 2013 року
скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№ 253268-CRED від 29 вересня 2008 року у розмірі
10719,30 доларів США, що за курсом НБУ
становить 85646,16 грн., з яких 4342,34 доларів
США (34695,30 грн.) - заборгованість за
кредитом, 5862,79 доларів США (46843,69 грн.) -
заборгованість за процентами за
користування кредитом, 31,29 доларів США
(250 грн.) - штраф (фіксована частина), 510,26
доларів США (4076,98 грн.) - штраф (процентна
складова).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір у розмірі 856,46 грн..

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором відмовити.

Визнати припиненою поруку з 23
вересня 2010 року за укладеним між ОСОБА_2
і Закритим акціонерним товариством
Комерційний банк «ПриватБанк»
договором поруки № 253268-cred від 29 вересня
2008 року.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Судді: