Справа № 132/4601/13-ц Провадження №
22-ц/772/1509/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Каращук О. Г.Категорія:
23Доповідач: Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука
В.В.

суддів:
Медвецького С.К., Чорного В.І.,

при секретарі:
Богацькій О.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 на рішення Калинівського
районного суду Вінницької області від
28.02.2014 року по справі за позовом ОСОБА_2
до СВК «Колос», за участю третіх осіб -
відділу Держземагенства у
Калинівському районі Вінницької
області та реєстраційної служби
Калинівського районного управління
юстиції про визнання договору оренди
землі недійсним та повернення
земельної ділянки, -

в с
т а н о в и л а :

В грудні 2013 року позивач звернулася в
суд з вказаним позовом, посилаючись на
те, що між нею та СВК «Колос» було
укладено договір оренди земельної
ділянки, площею 3, 8834 га, яка
належить їй на підставі державного
акта на право власності на земельну
ділянку серії ЯЛ № 607146 та розташована
на території Кіровської сільської ради
Калинівського району Вінницької
області і який 22.10.2012 року був
зареєстрований у відділі Держкомзему у
Калинівському районі. У позові
зазначено, що вказаний договір оренди
землі укладений з порушенням норм
цивільного і земельного законодавства
та Закону України «Про оренду землі»,
оскільки до укладеного між сторонами
договору не долучено план або схему
земельної ділянки, яка передається в
оренду, її кадастровий план та акт
визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), що унеможливлює
її ідентифікацію, тобто відсутня
необхідна інформація про об'єкт оренди,
що є однією з істотних умов договору
оренди землі і що відповідно до вимог
ст.ст. 203, 215 ЦК України свідчить про
недійсність правочину, а тому просила
визнати недійсним, укладений між нею та
СВК «Колос», договір оренди земельної
ділянки, витребувати у відповідача та
повернути їй у власність вказану
земельну ділянку, а також стягнути
судові витрати.

Рішенням Калинівського районного
суду Вінницької області від 28.02.2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, представником ОСОБА_2 подано
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити.

При цьому вказується на неповноту
з`ясування судом обставин, що мають
значення для справи та неправильне
застосування норм матеріального права.

ОСОБА_2, її представник, а також
представник СВК «Колос» в судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, при цьому ними надано
заяви про розгляд справи у їх
відсутність.

Представники відділу Держземагенства
у Калинівському районі та
реєстраційної служби Калинівського
управління юстиції в судове засідання
не з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, причин неявки не повідомили і
тому згідно вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України,
їх неявка не перешкоджає розгляду
справи.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом; обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено,
що апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову,
районний суд виходив з того, що
укладений договір оренди землі містить
всі передбачені законом істотні умови
та відповідає вимогам Закону України
«Про оренду землі».

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 26.01.2011 року між
ОСОБА_2 (Орендодавець) з одного боку і
СВК «Колос»(Орендар) з другого боку
укладено договір оренди землі за № 56,
за умовами якого орендодавець передає
а орендар приймає в оренду земельну
ділянку площею 3,8834 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, яка належить позивачу на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЛ
№ 607146 та розташована на території
Кіровської сільської ради
Калинівського району Вінницької
області і даний договір, 22.10.2012 року був
зареєстрований у відділі Держкомзему у
Калинівському районі за № 05688.

Правовідносини, що виникли між
сторонами, пов'язані з орендою землі і
регулюються Земельним кодексом
України, Законом України «Про оренду
землі» (далі - Закон), Цивільним
Кодексом України, іншими законами
України, постановами, виданими
Кабінетом Міністрів України, у
випадках, передбачених цим Законом, а
також договором оренди землі.

Вимогами ст. 3 Закону України «Про
оренду землі» передбачено, що оренда
землі - це засноване на договорі
строкове, платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_2, з
посиланням на вимоги ст.ст. 203, 215 ЦК
України, заявлено вимогу про визнання
недійсним укладеного між нею та
відповідачем договору оренди землі
із-за відсутності в договорі
необхідної інформації про об'єкт
оренди, що є однією з істотних умов
договору оренди землі.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також, усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

За змістом ч. 1 ст. 15 Закону України «Про
оренду землі», істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Частиною 2 ст. 15 зазначеного Закону
встановлено, що відсутність у договорі
оренди землі однієї з істотних умов,
передбачених цією статтею є підставою
для визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Крім того, вимогами ч. 4 ст. 15 Закону
України «Про оренду землі» визначено,
що невід'ємною частиною договору
оренди землі є план або схема земельної
ділянки, яка передається в оренду;
кадастровий план земельної ділянки з
відображенням обмежень (обтяжень) у її
використанні та встановлених
земельних сервітутів; акт визначення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості); акт приймання-передачі
об'єкта оренди; проект відведення
земельної ділянки у разі його
розроблення згідно із законом.

З матеріалів справи видно, що при
укладенні оскаржуваного договору
оренди землі дотримано всіх істотних
умов, зокрема вказаний договір,
укладений у письмовій формі та пройшов
відповідну державну реєстрацію, до
нього додані копія державного акта на
право власності на земельну ділянку з
планом меж земельної ділянки,
кадастровий план з описом меж суміжних
землевласників, акт погодження меж
землекористування та акт
приймання-передачі об'єкта оренди.

Також слід звернути увагу на те, що, акт
виносу в натурі меж земельної ділянки,
яка надається в оренду є обов'язковим
тільки в разі, якщо земельна ділянка
виділяється окремо, натомість земельна
ділянка позивача обробляється і
використовується в єдиному масиві з
ділянками інших співвласників
земельних паїв, що відповідно
унеможливлює визначення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості).

Судом першої інстанції при вирішенні
справи вірно встановлено, що
волевиявлення учасників правочину при
підписанні договору було вільним та
зроблено вірний висновок про
відсутність підстав для визнання
недійсним укладеного між сторонами
договору оренди землі.

Крім того, судова колегія звертає увагу
на те, що фактично в позові та
апеляційній скарзі, робиться посилання
лише на формальне порушення закону, при
цьому не встановлено порушення у
зв'язку з укладенням договору, прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача, що є однією з обов'язкових
умов для визнання договору недійсним, і
що в свою чергу також свідчить про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи,
тобто ухвалене рішення відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і
підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

у х
в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Калинівського районного суду
Вінницької області від 28.02.2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
/підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/
С.К. Медвецький

/підпис/ В.І. Чорний

З оригіналом вірно: