Єдиний унікальний номер 257/3456/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4651/2014
Головуючий в 1 інстанції Брежнев О.А.
Доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів Янчук Т.О., Мірута О.А.

при секретарі Чекіній А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за заявою ОСОБА_1 про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу судді Київського районного
суду від 07 квітня 2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського районного суду
м.Донецька від 07 квітня 2014 року
відмовлено у відкритті провадження по
заяві ОСОБА_1 про встановлення факту, що
за період своєї трудової діяльності з 07
лютого 94 року по сьогоднішній день не
мав можливості накопичити суму коштів
у розмірі 2500000,00 грн.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу в якій просив
скасувати ухвалу судді, направити
заяву до суду першої інстанції для
вирішення питання про відкриття
провадження у справі, оскільки
положеннями ст.. 256 ЦПК України не
встановлено вичерпного переліку
підстав для звернення до суду з метою
встановлення факту, що мають юридичне
значення, суд не зазначив
обґрунтування висновку того, що з заяви
вбачається спір про право.

ОСОБА_1 до суду не з»явився, надав суду
клопотання про відкладення розгляду
справи.

На підставі ч.1 ст.305 ЦПК України
апеляційний суд відкладає розгляд
справи в разі неявки у судове засідання
особи, яка бере участь у справі, щодо
якої немає відомостей про вручення їй
судової повістки, або за її
клопотанням, коли повідомлені нею
причини неявки буде визнано судом
поважними.

До заяви ОСОБА_1 додано документи,
які свідчать про його перебування у
відпустці без збереження заробітної
плати.

Апеляційний суд вважає, що причини
неявки ОСОБА_1 в судове засідання не є
поважними, тому розгляд справи
належить проводити у його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх
осіб, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що скарга
підлягає ча стковому задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження по
заяві, суд першої інстанції
посилаючись на ст.. 256 ЦПК України, якою
встановлено вичерпний перелік справ
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення, виходив з того, що зі
змісту заяви вбачається спір про право
балотуватися на посаду Президента
України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 234 ЦПК
України, окреме провадження - це вид
непозовного цивільного судочинства, в
порядку якого розглядаються цивільні
справи про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.1 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення» від
31.03.95 р. №5 (в редакції за станом на день
виникнення правовідносин), в порядку
окремого провадження розглядаються
справи про встановлення фактів, якщо:
згідно з законом такі факти породжують
юридичні наслідки, тобто від них
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян; чинним законодавством не
передбачено іншого порядку їх
встановлення; заявник не має іншої
можливості одержати або відновити
загублений чи знищений документ, який
посвідчує факт, що має юридичне
значення; встановлення факту не
пов'язується з наступним вирішенням
спору про право.

На підставі ст.3 ЦПК України спір
про право може виникнути в разі
порушення, невизнання або оспорювання
прав, свобод.

Із заяви ОСОБА_1. вбачається лише, що він
за час трудової діяльності не зміг
накопичити суму коштів 2500000 грн., тому
висновок суду про наявність спору про
право є передчасним.

Крім того, у частині першій статті 256
ЦПК України, дійсно, перелічені справи
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення, які розглядаються
судом в порядку окремого провадження.

Але у частині другій статті 256 ЦПК
України зазначено, що в судовому
порядку можуть бути встановлені також
інші факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Суд першої інстанції не врахував,
що справи про встановлення фактів, що
мають юридичне значення, належать до
юрисдикції суду за таких умов: факти, що
підлягають встановленню, повинні мати
юридичне значення, тобто від них мають
залежати виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян. Для визначення юридичного
характеру факту потрібно з'ясувати
мету встановлення, оскільки один і той
самий факт для певних осіб і для певної
мети може мати юридичне значення, а для
інших осіб та для іншої мети - ні.
Встановлення факту не пов'язується з
подальшим вирішенням спору про право.
Якщо під час розгляду справи про
встановлення факту заінтересованими
особами буде заявлений спір про право
або суд сам дійде висновку, що у цій
справі встановлення факту пов'язане з
необхідністю вирішення в судовому
порядку спору про право, суд залишає
заяву без розгляду і роз'яснює цим
особам, що вони вправі подати позов на
загальних підставах. Заявник не має
іншої можливості одержати чи відновити
документ, який посвідчує факт, що має
юридичне значення. Для цього заявник
разом із заявою про встановлення факту
подає докази на підтвердження того, що
до її пред'явлення він звертався до
відповідних організацій за одержанням
документа, який посвідчував би такий
факт, але йому в цьому було відмовлено
із зазначенням причин відмови
(відсутність архіву, відсутність
запису в актах цивільного стану тощо).
Чинним законодавством не передбачено
іншого позасудового порядку
встановлення юридичних фактів.

Сторонами у справах окремого
провадження є заявники, заінтересовані
особи, які є спеціальними суб'єктами
цього виду провадження. При визначенні
кола заінтересованих осіб у
встановленні факту слід враховувати їх
юридичний інтерес, а саме: - тоді, коли
факти, що підлягають встановленню,
можуть вплинути на їх права та
обов'язки; - якщо це організації та
установи, в яких заявник буде
реалізовувати рішення про
встановлення факту.

Вирішуючи питання про прийняття заяв
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення, судам необхідно
враховувати, що ці заяви повинні
відповідати як загальним правилам щодо
змісту і форми позовної заяви,
встановленим ст. 119 ЦПК, так і вимогам
щодо її змісту, передбаченим ст. 258
цього Кодексу.

Важливе значення має вимога про
обов'язкове зазначення у заяві мети
встановлення юридичного факту,
оскільки мета дає можливість зробити
висновок, чи дійсно цей факт є
юридичним і чи тягне він правові
наслідки. У заяві необхідно також
вказати причини неможливості
одержання або відновлення документів,
що посвідчують цей факт, та навести
докази його існування. З урахуванням
зазначеної в заяві мети, суд визначає
коло осіб, які можуть бути залучені до
участі у справі.

Якщо у заяві не зазначено, який
конкретно факт просить встановити
заявник, з яких причин неможливо
одержати або відновити документ, що
посвідчує цей факт, якими доказами він
підтверджується, або до заяви не
приєднано довідки про неможливість
одержання чи відновлення необхідних
документів, суддя відповідно до ст. 121
ЦПК постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави для залишення
заяви без руху і надає заявникові строк
для усунення недоліків. У разі
невиконання цих вказівок заява
вважається неподаною і повертається
заявникові, про що суддя постановляє
мотивовану ухвалу.

У разі звернення до суду із заявою
про встановлення факту, що не має
юридичного значення, слід відмовляти у
відкритті провадження у справі
відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК або ж у
разі його помилкового відкриття -
закривати провадження у справі з
підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК.

Суд першої інстанції не звернув
уваги на те, що заява ОСОБА_1 не містить
заінтересованої особи взагалі та мети
встановлення факту.

Згідно зі статтею 312 ЦПК України
апеляційний суд, розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції, скасовує
ухвалу і передає питання на новий
розгляд до суду першої інстанції, якщо
останній порушив порядок, встановлений
для його вирішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга
обґрунтована, оскільки судом першої
інстанції в порушено порядок,
встановлений для вирішення питання
щодо відкриття провадження у справі, що
є підставою для скасування ухвали і
передачі заяви на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 312, 313-315 ЦПК України,
апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Київського районного суду
від 07 квітня 2014 року скасувати,
передати питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді: