Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2014 року
м.Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Оніпко О.В., Бондаренко Н.В.

Секретар судових засідань
Ковальчук Л.В.

З участю представника ПАТ КБ
„Приватбанк",

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк „Приватбанк" на
рішення Рівненського міського суду від
03 квітня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк „Приватбанк" до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

В січні 2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк (далі по
тексту ПАТ КБ) „Приватбанк" звернулось
до суду із вказаними позовними
вимогами.

Рішенням Рівненського міського суду
від 03 квітня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
представник банку не погоджуючись із
рішенням суду, через порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, недоведеністю обставин, які
мають значення для справи та
невідповідністю висновків суду
обставинам справи доводив, що
відмовляючи у позові, суд першої
інстанції помилково виходив з того, що
позивач неправомірно зараховував
кошти, які ОСОБА_2 сплачував на
виконання судового наказу від 11
вересня 2008 року, в рахунок погашення

Справа №22ц/787/1141/2014
Головуючий у 1-й інстанції Харечко С.П.

Суддя-доповідач Собіна І.М.

комісії, оскільки судовим наказом було
передбачено стягнення заборгованості
за кредитом та заборгованості по
процентах.

Зазначав, що належним виконанням
зобов"язання, є виконання прийняте
кредитором, у результаті якого
припиняються права та обов"язки сторін.

Статті 599, 600, 601, 604-609 ЦК України не
передбачають такої підстави
припинення зобов"язання, як ухвалення
судом рішення про задоволення вимог
кредитора.

У відповідності до ст. 534 ЦК України
у разі недостатності суми проведеного
платежу для виконання грошового
зобов"язання у повному розмірі ця сума
погашає вимоги кредитора у такій
черговості, якщо інше не встановлено
договором:

1) у першу чергу відшкодовуються
витрати кредитора, пов"язані з
одержанням виконання,

2) у другу чергу сплачуються проценти і
неустойка,

3) у третю чергу сплачується основна
сума боргу.

Кредитним договором не передбачено
іншої черговості погашення
заборгованості, а тому позивач вважає
правомірним зарахування перерахованих
боржником коштів для погашення
комісії.

Вважає також, що вимоги позивача
стосуються стягнення заборгованості
за період невиконання відповідачем
зобов"язань за кредитним договором
після видачі судового наказу від 11
вересня 2008 року (з урахуванням
часткового погашення цих зобов"язань
боржником), вони підлягають до
задоволення.

По наведених підставах просив
оскаржуване рішення скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог банку та стягнути з
відповідача на їх користь судові
витрати.

Колегія суддів заслухавши доводи та
заперечення осіб, які беруть участь у
справі і з"явились в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду дійшла
висновку про її задоволення з таких
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
між ПАТ КБ „Приватбанк" та ОСОБА_2 14
листопада 2007 року було укладено б/н
договір за умовами якого ОСОБА_2
отримав кредит в сумі 5000гривень у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку строком на 12
місяців, зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом.

11 вересня 2008 року Рівненським
міським судом за заявою ПАТ КБ
„Приватбанк" видано судовий наказ,
яким стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість
за б/н кредитним договором від 14
листопада 2007 року у розмірі 6456гривень
65коп.

З долучених до матеріалів справи
квитанцій, отриманих державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби міського управління
юстиції, ОСОБА_2 частково здійснено
погашення боргу на суму 5325гривень.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції зазначив, що
позивач не мав права сплачені
відповідачем за судовим наказом в
розмірі 5325гривень, як заборгованість
за кредитом, спрямовувати на погашення
штрафних санкцій, які виникли після
видачі судового наказу по якому
виконавче провадження завершено.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов"язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов"язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За статтею 599 ЦК зобов"язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Підстави зазначені у статтях 599, 600,
601, 604 - 609 ЦК України не передбачають
таку умову припинення зобов"язання, як
ухвалення судом рішення про
задоволення вимог кредитора.

Згідно ст. 534 ЦК у разі недостатності
суми проведеного платежу для виконання
грошового зобов"язання у повному
обсязі ця сума погашає вимоги
кредитора у такій черговості, якщо інше
не встановлено договором:

1) у першу чергу відшкодовуються
витрати кредитора, пов"язані з
одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і
неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна
сума боргу.

За наведених обставин, позивач
правомірно зарахував перераховані
згідно судового наказу грошові кошти
для погашення комісії. Саме по собі
ухвалення судом рішення про
задоволення вимог кредитора, виконання
якого не проведено, не припиняє
зобов"язання та не позбавляє кредитора
права на отримання сум, передбачених
договором у зв"язку із неналежним
виконанням умов договору.

Виходячи з того, що вимоги позивача
стосуються стягнення заборгованості
за період невиконаних відповідачем
зобов"язань за кредитним договором
після видачі судового наказу від 11
вересня 2008 року (з урахуванням
часткового погашення цих зобов"язань
боржником), вони підлягають до
задоволення.

Керуючись ч. 1 ст. 88, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п.
3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк „Приватбанк"
задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду
від 03 квітня 2014 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк „Приватбанк"
30039гривень 95коп. заборгованості та
150гривень 20коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено сторонами і особами, які
брали участь у справі в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів починаючи
з дня набрання ним законної сили.

Головуючий
І.М.Собіна

Судді:
О.В.Оніпко

Н.В.Бондаренко