Ухвала

24 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Амеліна В.І.,

суддів: Гримич М.К.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко
С.О., Ступак О.В.,

розглянувши заяву публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України від 30 листопада 2013 року у
справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду із позовом до
ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що
відповідно до умов договору від 3
квітня 2006 року, укладеного між банком і
відповідачкою, остання отримала кредит
в сумі 2 000 грн у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 48 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.
Посилаючись на те, що взятих на себе
зобов'язань ОСОБА_3 належним чином не
виконала, позивач просив стягнути з неї
на свою користь заборгованість у сумі 9
444,60 грн, яка складається з 1 419,17 грн
заборгованості за кредитним договором,
7 099,50 грн заборгованості по відсотках
за користування кредитом, 500 грн
фіксованого штрафу та 425,93 грн
процентної складової штрафу.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 31
січня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької
області 13 березня 2013 року, позов
задоволено частково.

Стягнуто на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» з ОСОБА_3 заборгованість
за кредитом в сумі 1 419,17 грн,
заборгованість по відсотках за
користування кредитом в сумі 7 099,50 грн,
штраф (процентна складова) 425 грн 93 коп.,
а всього 8 944 грн 60 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 жовтня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено
частково, рішення Жовтневого районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
31 січня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області 13 березня 2013
року скасовано, справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.

У січні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ПАТ КБ
«ПриватБанк» про перегляд ухвали суду
касаційної інстанції від 30 жовтня 2013
року з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, яка
здана до поштового відділення 9 січня
2014 року.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, а саме: ст. ст.
256, 257 ЦК України, заявник наводить
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 вересня 2013
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на
рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 28 травня 2013
року про стягнення заборгованості.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Відповідно до п. 7 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року №11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішення судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі, при цьому не
відбувається застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті, тому відповідні ухвали
не можуть бути предметом перегляду в
порядку, передбаченому главою 3
розділу V ЦПК України і на них не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави встановленої
п. 1 ст. 355 ЦПК України.

Ухвалою Вищого спеціалізовано суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 жовтня 2013
року, не було вирішено спір і не
відбулось застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті, тому зазначена ухвала не
може бути предметом перегляду в
порядку, передбаченому главою 3 розділу
V ЦПК України.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, то у допуску справи до
провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 354, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за заявою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ України
від 30 жовтня 2013 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Амелін

Судді: М.К. Гримич

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

О.В. Ступак