Провадження № 2/127/719/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08.04.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі : головуючого судді Федчишена
С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження
житловим будинком та зустрічний позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення
факту проживання жінки та чоловіка
однією сім'єю та про поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження
житловим будинком. Позов мотивовано
тим, що 31.10.1990 року між сторонами було
розірвано шлюб. Відповідно до
свідоцтва про право власності № 2323 на
житловий будинок з господарськими
будівлями від 19.04.2007 року ОСОБА_1
належить на праві приватної власності
100% домоволодіння, яке розташоване в
АДРЕСА_1. Згідно державного акту на
право приватної власності на землю
ОСОБА_1 належить на праві приватної
власності земельна ділянка площею
0,0825га., розташована в АДРЕСА_1. В 2007 році
на прохання відповідача позивач надала
згоду на його реєстрацію у належному їй
будинку, для подальшого
працевлаштування. На прохання позивача
знятись з реєстрації відповідач
відмовляється. Протягом останнього
року відповідач чинить перешкоди в
користуванні ОСОБА_1 майном, вчиняє
відносно неї протиправні дії, псує
належне їй майно, погрожує фізичною
розправою. Просить усунути перешкоди у
здійсненні ОСОБА_1 права користування
та розпорядження житловим будинком,
шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_2 з
адреси: АДРЕСА_1 та стягнути понесені
судові витрати.

03.02.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про встановлення
факту проживання жінки та чоловіка
однією сім'єю та про поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності. Позов мотивовано тим, що
31.10.1990 року між сторонами було
розірвано шлюб, після якого позивач
поїхав проживати до своєї матері в
Київську область Кагарлицький район с.
Стритівка. Однак, з грудня 1996 року
позивач та ОСОБА_1 стали проживати
разом однією сім'єю в гуртожитку за
адресою: АДРЕСА_2. З цього моменту у них
були відносини притаманні подружжю,
разом проживали, мали спільний побут,
бюджет, вели спільне господарство,
разом порались по хатнім справам, мали
спільні плани, разом вирішували
проблеми. З грудня 1996 року по 15.07.1999
року ОСОБА_2 працював у виправній
трудовій колонії №86, а з 20.12.1999 року по
14.08.2008 року державній пожежній частині
№1 при управлінні Державної служби
України з надзвичайних ситуацій у
Вінницькій області, де отримував
заробітну плату, з якої формувався
сімейний бюджет. 09.03.2002 року ОСОБА_1 на
підставі договору дарування, набула
право власності на земельну ділянку,
яка розташована в АДРЕСА_1, яка
призначена для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, а тому
позивач разом з ОСОБА_1 вирішили
будувати будинок. 19.04.2007 року було
видано свідоцтво про право власності №
2323 на житловий будинок з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1 на
ім'я ОСОБА_1 так, з 2007 року ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 почали поживати у вказаному
будинку. За час спільного проживання з
ОСОБА_1 було набуто майно, а саме: в 2007
році закінчено будівництво
домоволодіння по АДРЕСА_1, приблизно в
2010 році придбано рухоме майно: спальня,
до складу якої входять ліжко, шафа,
комод, трюмо та дві тумбочки, шафа-купе,
м'який куточок, до складу якого входить
ліжко та два крісла, кухонна стінка.
Просить встановити факт проживання
однією сім'єю ОСОБА_2 з ОСОБА_1 з 01.12.1996
року по 01.05.2013 року. Поділити майно, яке
належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві
спільної сумісної власності. Визнати
за ОСОБА_2 право власності на ? ідеальну
частку житлового будинку з
господарськими будівлями, який
розташований в АДРЕСА_1. Визнати за
ОСОБА_1 право власності на ? ідеальну
частку житлового будинку з
господарськими будівлями, який
розташований в АДРЕСА_1. Визнати за
ОСОБА_2 право власності на спальню, до
складу якої входить ліжко, шафа, трюмо,
комод, дві тумбочки, та м'який куточок,
до складу якого входить ліжко і два
крісла. Визнати за ОСОБА_1 право
власності на шафу - купе та кухонну
стінку та стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 судовий збір в розмірі
2500гривень.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 13.02.2014року
прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 та
об'єднано з первісним позовом ОСОБА_1 в
одне провадження.

В судовому засіданні позивач та
її представник за первісний позовом
підтримали свій позов за обставин
викладених в ньому, просили позов
задовольнити. Зустрічний позов ОСОБА_2
не визнали, просили відмовити в
задоволені.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні первісний позов не
визнали, просили відмовити в його
задоволенні. Зустрічний позов
підтримали за обставин викладених в
ньому, просили задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, допитавши свідків,
дослідивши матеріали цивільної справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку що первісний
позов ОСОБА_1 не підлягає до
задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_2
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

При розгляді справи судом
встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно
свідоцтва про розірвання шлюбу 31.10.1990
року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, актовий запис 861 (а.с.16).

Згідно свідоцтва про право
власності №2323 на житловий будинок з
господарськими будівлями від 19.04.2007
року ОСОБА_1 на праві приватної
власності належить 100% домоволодіння,
що розташоване в АДРЕСА_1 (а.с. 44).

Відповідно до державного акту на
право приватної власності на землю
виданого 29.04.2002року на підставі
договору дарування від 09.03.2002 року № 2-942
ОСОБА_1 належить земельна ділянка
площею 0,0825га по АДРЕСА_1 (а.с.45).

Згідно свідоцтва про вінчання
10.08.1997 року повінчались ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 при свідках ОСОБА_3 та ОСОБА_4
(а.с.47).

Відповідно до виписки № 503 із
медичної картки амбулаторного
(стаціонарного) хворого МДП №2
відділення сімейної медицини ОСОБА_2
перебував на стаціонарному лікуванні з
05.09.2008 року по 15.09.2008 року і зазначено
адресу місця проживання АДРЕСА_1 (а.с.53).

Згідно довідки Державної служби
України з надзвичайних ситуацій №
02-585/08 від 23.01.2014 року ОСОБА_2 в вересні 2008
року була виплачена грошова допомога
при звільненні зі служби в сумі 6336 грн.,
та в жовтні 2009 року одноразова грошова
допомога згідно Постанови КМУ від
11.07.2007 року № 908 в сумі 21780гривень (а.с.54).

Відповідно до архівної довідки
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Вінницькій
області № 01-679/21 від 27.01.2014 року ОСОБА_2
проходив службу в підрозділах МНС в
Вінницькій області з 20.12.1999року по
14.08.2008 року (а.с.55).

Згідно довідки ПАТ «Стрижавський
кар'єр» №22 від 22.01.2014 року ОСОБА_2 працює
на ПрАТ «Стрижавський кар'єр» з 01.08.2012
року по теперішній час (а.с.56).

Відповідно до довідки Вінницької
виправної колонії управління
державної пенітенціарної служби
України у Вінницькій області (№86) № 7/8
від 07.02.2014 року ОСОБА_2 проходив службу у
Вінницькій виправній колонії (№86) на
посадах молодшого начальницького
складу з 01.04.1997 року по 15.07.1999року та
звільнений по ст. 63 «ж» (за власним
бажанням) (а.с.63).

Згідно довідки Вінницької
виправної колонії (№86) про заробітну
плату за 1997- 1999року №7/10 від 19.02.2014 року
ОСОБА_2 отримав заробітну плату за
період з 04.04.1997 року по 15.07.1999 рік в сумі
3828,80грн. (а.с.70).

Допитані в судовому засіданні
свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 суду показали, що ОСОБА_2
в будинку АДРЕСА_1 проживає з 2002 року
разом із ОСОБА_1, а до цього проживав з
останньою в гуртожитку по АДРЕСА_3.
Крім того, зазначили, що ОСОБА_2 приймав
участь в будівництві зазначеного
будинку та купував будівельні
матеріали.

З викладено вбачається, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 проживали однією сім'єю з 01.12.1996
року по 01.05.2013 рік, та за спільні кошти
збудували будинок АДРЕСА_1, який є
спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

Показання свідків ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_4 суд не бере
до уваги так, як про будівництво
будинку їм відомо зі слів позивача -
ОСОБА_1

Статтею 256 ЦПК України
передбачено, що суди встановлюють факт
сумісного проживання жінки та чоловіка
без шлюбу.

Згідно ст.3 СК України, сім'ю складають
особи, які спільно проживають,
пов'язані спільним побутом, мають
взаємні права та обов'язки через
формування їх ознак.

Статтею 69 СК України передбачено право
подружжя на поділ майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, незалежно від розірвання
шлюбу.

Розмір часток майна дружини та
чоловіка при поділі майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя у разі поділу майна є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором (ст. 70
СК).

Згідно зі ст. 61 СК України, об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту. Об'єктом права спільної
сумісної власності є заробітна плата,
пенсія, стипендія, інші доходи,
одержані одним із подружжя.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі.

Статтею 190 Цивільного кодексу України
встановлено, що під майном, як
особливим об'єктом розуміється окрема
річ, сукупність речей, а також майнові
права та обов'язки. Майнові права є
неспоживчою річчю. Майнові права
визнаються речовими правами.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», при
застосуванні ст. 74 СК України, що
регулює поділ майна осіб, які
проживають у фактичних шлюбних
відносинах, судам необхідно
враховувати, що правило зазначеної
норми поширюється на випадки, коли
чоловік та жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі і між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю.

З аналізу норм діючого законодавства
вбачається, що ознаками фактичних
шлюбних відносин є: факт спільного
співжиття жінки та чоловіка; взаємна
матеріальна допомога та підтримка;
взаємне визнання та виявлення
подружніх відносин перед третіми
особами; наявність спільного побуту, та
інші обставини, що свідчать про
проживання жінки та чоловіка однією
сім'єю.

Згідно ч. 4 ст. 368 ЦК України майно,
набуте в результаті спільної праці та
за спільні грошові кошти членів сім'ї, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором,
укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 74 Сімейного Кодексу
України, якщо жінка та чоловік
проживають однією сім'єю, але не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними. На майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення глави 8 Сімейного Кодексу
України.

Отже, до майна, що було набуте під час
проживання осіб однією сім'єю,
застосовуються положення сімейного
законодавства, які регулюють правові
відносини з приводу права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63 СК України дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у
спільній сумісній власності, може бути
поділене між співвласниками за
домовленістю між ними. У разі поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом. За рішенням суду частка
співвласника може бути збільшена або
зменшена з урахуванням обставин, які
мають істотне значення. У разі поділу
майна між співвласниками право
спільної сумісної власності на нього
припиняється.

Враховуючи викладене, суд вважає що
зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає до
задоволення в повному обсязі, а
первинний позов ОСОБА_1 слід залишити
без задоволення, як безпідставний та
недоведений.

Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за
необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 судовий збір в розмірі
2743,60гривень.

Керуючись ст.ст. 3, 61, 63, 69, 70, 71, 74 СК
України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212- 215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 190, 368, 372 ЦК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про усунення перешкод у здійсненні
права користування та розпорядження
житловим будинком - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про встановлення факту проживання
жінки та чоловіка однією сім'єю та про
поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності -
задовольнити.

Встановити факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_2 з ОСОБА_1 з 01.12.1996 року по
01.05.2013 року.

Поділити майно, яке належить ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 на праві спільної сумісної
власності.

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на ? ідеальну частку житлового будинку
з господарськими будівлями, який
розташований в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на ? ідеальну частку житлового будинку
з господарськими будівлями, який
розташований в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на спальню, до складу якої входить
ліжко, шафа, трюмо, комод, дві тумбочки,
та м'який куточок, до складу якого
входить ліжко і два крісла.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на шафу - купе та кухонну стінку.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судовий збір в розмірі 2743,60гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: