Справа № 699/178/14-ц
Номер провадження 2/699/99/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2014 року
м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд
Черкаської області в складі:

головуючого-судді Побережної Н.П.

за участю секретаря судових засідань
Могильної І.В.,

прокурора прокуратури
Корсунь-Шевченківського району
Початенко Н.В.,

представника Департаменту соціального
захисту населення Черкаської обласної
державної адміністрації Яковченко В.В.,

відповідача ОСОБА_4,

представник відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Корсунь
-Шевченківський цивільну справу

за позовом прокурора
Корсунь-Шевченківського району
Черкаської області

в інтересах Департаменту соціального
захисту населення Черкаської обласної
державної адміністрації,

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору
на стороні позивача Управління ДАІ
УМВС України в Черкаській області,
Черкаської митниці

до ОСОБА_4

про повернення та вилучення предмету
гуманітарної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2014 року до Корсунь-Шевченківського
районного суду надійшов даний позов, в
якому позивач просить поновити строк
звернення до суду, вилучити у
відповідача автомобіль марки «VAZ 21093»,
1997 року випуску, тип кузова легковий
НОМЕР_1, об'ємом двигуна 1499 см3,
бензиновий, номер двигуна НОМЕР_2, колір
синій, митною вартістю 20202,18 грн. та
передати його Департаменту
соціального захисту населення
Черкаської обласної державної
адміністрації.

Позивач свій позов мотивує тим, що
06.02.2004 року Головне управління праці та
соціального захисту населення
Черкаської обласної державної
адміністрації (далі - Головне
управління) надало ОСОБА_7, інваліду
війни І групи, зазначений автомобіль з
правом передачі членам його родини, а
саме онуку ОСОБА_4, керувати даним
автомобілем. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 19.07.2006 року №999 (далі - Порядок №999)
після смерті інваліда, автомобіль,
визнаний гуманітарною допомогою, яким
інвалід був забезпечений через Головне
управління і користувався менше ніж 10
років, може бути переданий у власність
одному з членів сім'ї інваліда за
рішенням Комісії з питань гуманітарної
допомоги при Кабінеті Міністрів
України за умови сплати податків і
зборів за ставками, діючими на день
здійснення митного оформлення
автомобіля. У разі несплати членом
сім'ї інваліда, дитини-інваліда
податків і зборів (обов'язкових
платежів) автомобіль повертається
(вилучається) Головному управлінню. Про
смерть ОСОБА_7 Головному управлінню
стало відомо лише у 2013 році. Так як,
автомобіль у відповідності до вимог
чинного законодавства України
відповідачем до Головного управління в
добровільному порядку не повернутий,
право позивача на володіння цим
автомобілем є порушеним, та таким, що
підлягає захисту. Тому позивач і
звернувся до суду з даним позовом.

У суді прокурор та представник
Департаменту соціального захисту
населення Черкаської обласної
державної адміністрації свої вимоги
підтримали повністю і надали
пояснення, аналогічні змісту позовної
заяви.

Представники третіх осіб Черкаської
митниці та Управління ДАІ УМВС України
в Черкаській області у судове
засідання не з'явилися, надали суду
заяви, в яких просять позов
задовольнити повністю та розгляд
справи здійснювати без участі їх
представників.

Відповідач та його представник у
судове засідання з'явилися, позов не
визнали, мотивуючи тим, що відповідач
звертався до позивача з проханням
визначити розмір митних зборів за
автомобіль та бажав сплатити такі з
метою залишення автомобіля, натомість
позивач не направив звернення
відповідача до відповідної комісії при
Кабінеті Міністрів України, крім того
відповідач вказав, що позивач
звернувся до суду поза межами строку
позовної давності та надав заяву про
застосування судом такого строку.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та
перевіривши їх доказами, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, вважає, що
позов не належить до задоволення.

Протягом усього часу розгляду справи
по суті позивач не змінив підставу або
предмет позову, а тому суд розглянув
цивільну справу в межах пред'явлених
вимог і на підставі поданих сторонами
доказів.

У суді встановлено, що на підставі
розпорядження Черкаської
облдержадміністрації від 11.04.2013 року
№99 змінилась назва позивача з
Головного управлінням праці та
соціального захисту населення
Черкаської обласної державної
адміністрації на Департамент
соціального захисту населення
Черкаської обласної державної
адміністрації.

13.12.2007 року згідно із вимогами Порядку
№ 999, інвалід війни 1 групи ОСОБА_7
взятий на облік Головним управлінням
праці та соціального захисту населення
Черкаської обласної державної
адміністрації, як такий, що підлягає
забезпеченню автомобілем на пільгових
умовах, з правом передачі керування цим
автомобілем членам своєї сім'ї.

Згідно з вимогами ст.6, ст.11-1 Закону
України "Про гуманітарну допомогу" та
Закону України "Про деякі питання
ввезення на митну територію України
транспортних засобів", ОСОБА_7 мав право
на отримання через органи соціального
захисту населення від іноземного
донора, як гуманітарну допомогу,
автомобіль віком не старше 8 років на
момент ввезення в Україну з обсягом
двигуна до 1800 см3.

09.10.2003 року Медвінська Ціля, яка
проживає в Німеччині (Гамбург)
подарувала Головному управлінню, як
гуманітарну допомогу, автомобіль «VAZ
21093», 1997 року випуску, для передачі його
інваліду ОСОБА_7 (а.с.7).

Рішенням комісії з питань гуманітарної
допомоги при Кабінеті Міністрів
України №26/ГД-2269/К від 15.01.2004 року
згідно переліку під №68 автомобіль ВАЗ,
№ кузова НОМЕР_1, об'єм двигуна 1499 см3, 1997
року випуску, визнаний гуманітарною
допомогою та подарований Головному
управлінню Медвінською Цілею (м.
Гамбург, Німеччина) для інваліда ОСОБА_7
(а.с.8).

На підставі митної декларації
№90200/4/030099 від 06.02.2004 року самоходом
через Ягодинську митницю на адресу
Головного управління доставлено
гуманітарну допомогу - автомобіль VAZ
21093, 1997 року випуску, митною вартістю
20202,18 (а.с.9).

06.02.2004 року ОСОБА_7 письмово звернувся
до Головного управління про передачу
йому подарованого автомобіля (а.с.6). На
підставі заяви ОСОБА_7 (а.с.10),
постановою колегії Головного
управління від 24.12.2003 №12-10 у зв'язку з
неспроможністю керувати автомобілем,
право керування надано його онуку
ОСОБА_4 (а.с.13).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3,
виданого Відділом РАЦС
Корсунь-Шевченківського районного
управління юстиції Черкаської області
28.06.2008 року, актовий запис №174 (а.с.17).

21.01.2009 року позивач листом №31-05
повідомив відповідача про повернення
автомобіля після смерті інваліда (а.с.
100).

12.03.2013 року відповідач звернувся до
позивача із заявою, в якій просив
надати довідку-рахунок щодо сплати
податків і зборів, за ставками діючими
на день митного оформлення автомобіля
«ВАЗ 21093» (а.с.18).

Позивач листом №397-05 від 22.05.2013 року
заяву відповідача розглянув та
роз'яснив, що останнім пропущений
шестимісячний термін, який
встановлений для звернення з такою
заявою (а.с.12).

Абзацом сьомим пункту 41 Порядку №999, в
редакції, що діяла на час смерті
інваліда (ІНФОРМАЦІЯ_1) із змінами,
внесеними згідно з постановою Кабінету
Міністрів України від 17.04.2008 року №387
передбачено, що «Після смерті інваліда
автомобіль, отриманий як гуманітарна
допомога, крім випадків, зазначених в
абзацах першому - п'ятому пункту 16 цього
Порядку, повертається (вилучається)
головному управлінню соціального
захисту і здається підприємству, що
здійснює заготівлю та переробку
металобрухту, або видається в порядку
черговості інваліду, який перебуває на
обліку».

Згідно абзаців першого - п'ятого пункту
16 Порядку №999 із змінами, внесеними
згідно з постановою Кабінету Міністрів
України від 17.04.2008 року №387 «Після
смерті інваліда автомобіль, яким він
був забезпечений головним управлінням
соціального захисту або управлінням
виконавчої дирекції, строк
експлуатації якого більше ніж 10 років,
залишається члену сім'ї, який на час
смерті інваліда проживав та був
зареєстрований за місцем проживання і
реєстрації інваліда. Автомобіль, строк
експлуатації якого менше ніж 10 років,
після смерті інваліда залишається у
користуванні його сім'ї, якщо в ній є
інвалід, який: має підстави для
забезпечення автомобілем згідно з
пунктом 3 цього Порядку; проживав і був
зареєстрований на час смерті інваліда
за місцем його проживання і реєстрації;
не має іншого автомобіля, у тому числі
отриманого через головне управління
соціального захисту або управління
виконавчої дирекції».

Враховуючи те, що відповідачем
автомобіль добровільно до Головного
управління не повернуто, ним порушено
вимоги п.41 Порядку №999.

Відповідно до вимог п. 3. ч. 2 ст. 16 ЦК
України, способом захисту цивільних
прав та інтересів може бути припинення
дії, яка порушує право. Згідно із ч. 1 ст.
8 ЦПК України, суд вирішує справи
відповідно до Конституції України,
законів України та міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 5 ст. 267 ЦК України заява
про захист цивільного права або
інтересу має бути прийнята судом до
розгляду незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідач подав заяву про
застосування строку позовної
давності(а.с.91-94), в якій вказав, що
позивачу було відомо про смерть ОСОБА_7
ще в 2009 році, так як 21.01.2009 року він
звернувся з листом до відповідача з
вимогою повернути автомобіль, тому на
день подачі позову 19.02.2014 року сплив
трирічний термін позовної давності,
який закінчився 21.01.2012 року.

Позивач в судовому засіданні вказував,
що дізнався про смерть інваліда ОСОБА_7
в 2013 році, а також зазначав, що
прокуратурою Корсунь-Шевченківського
району 14.02.2014 року було проведено
перевірку нагляду за додержанням і
застосуванням законів в управління
праці та соціального захисту населення
Корсунь-Шевченківської
райдержадміністрації, тому дані
обставини є поважними причинами
пропуску строку позовної давності
позивачем.

Суд критично оцінює такі твердження
позивача про поважність причин
пропуску строку позовної давності та
початок його перебігу з 2013 року,
оскільки позивач 21.01.2009 року звертався
із листом до відповідача з вимогою
повернути автомобіль після смерті
інваліда та зазначав, що буде в разі не
повернення такого звертатися до суду
(а.с.100), крім того перевірка
прокуратурою управління праці та
соціального захисту населення
Корсунь-Шевченківської
райдержадміністрації не може
стосуватися прав позивача -
Департаменту соціального захисту
населення Черкаської
облдержадміністрації на звернення до
суду, крім того управління праці та
соціального захисту населення
Корсунь-Шевченківської
райдержадміністрації листами від
17.07.2008 року, від 29.11.2011 року, від 04.09.2012
року також повідомляло відповідача про
необхідність повернення автомобіля
(а.с.96-98).

Таким чином суд вважає, що оскільки
позивач пропустив строк позовної
давності, поважних причин пропуску
якого він не навів, тому позов не
належить до задоволення.

Заходи забезпечення позову судом не
вживалися.

На підставі ст.ст. 16, 256, 257, 261, 267 ЦК
України, ст. 11-1 Закону України "Про
гуманітарну допомогу", абз. 7, 10 п. 41
Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 19.07.2006 року №999 та керуючись ст.ст.
10-11, 57-61, 88, 212 - 215, 294 ЦПК України,

суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлений
10.04.2014 року.

Суддя Побережна Н. П.