Справа № 450/1189/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/109/14
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Мацея М.М.,
Тропак О.В.,

секретаря Дідуся
О.Р.,

з участю
представника Сокільницької сільської
ради Шалай В.Я., ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Сокільницької
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області на рішення
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 31 травня 2013 року
у справі за позовом Сокільницької
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області до ОСОБА_3,
третя особа - Відділ Держземагентства у
Пустомитівському районі Львівської
області, про скасування державного
акту, -

в с т а
н о в и л а:

У квітні 2013 року Сокільницька сільська
рада Пустомитівського району
Львівської області звернулася в суд з
позовом, в якому просить суд скасувати
виданий ОСОБА_3 Державний акт на право
власності серія III ЛВ № 030886 від 05 грудня
2000 року та стягнути з нього розмір
сплаченого судового збору. В
обґрунтування позову покликається на
те, що ОСОБА_3 5 грудня 2000 року отримав
Державний акт Серія III ЛВ № 030886 на право
власності на земельну ділянку,
відповідно до якого став власником
земельної ділянки площею 0,2206 га для
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд. Підстава видачі
Державного акту - рішення виконавчого
комітету Сокільницької сільської ради
№ 138 від 18 жовтня 1999 року. До даного
Державного акту були внесені зміни та
долучена земельна ділянка в розмірі
0,0512 га на підставі рішення
Сокільницької сільської ради № 129 від
27.10.2004 року. Державна інспекція
сільського господарства у Львівській
області розглянула скеровані
Прокуратурою Пустомитівського району
та Головним Управління держкомзему у
Львівській області матеріали
Сокільницької сільської ради щодо
порушень вимог земельного
законодавства при оформленні
державних актів на право власності на
земельні ділянки для обслуговування
житлових будинків в с. Сокільники
Пустомитівського району за переліком
громадян, серед яких є гр. ОСОБА_3
Перевіркою вказаної інспекції
зафіксовано ряд порушень
законодавства при видачі Державного
акту на землю гр. ОСОБА_3, а саме:
підставою видачі Державного акту
зазначено рішення виконавчого
комітету Сокільницької сільської ради,
проте станом на момент винесення
даного рішення, виконавчий комітет не
був наділений такими повноваженнями.
Питання стосовно надання земельних
ділянок у приватну власність
вирішувалось сесією Сокільницької
сільської ради, а не її виконавчим
комітетом; в рішенні Сокільницької
сільської ради № 129 від 27.10.2004 року
йдеться мова про передачу у
користування земельної ділянки площею
0,04 га для ведення ОСГ (особистого
селянського господарства) гр. ОСОБА_3, а
не про передачу у приватну власність;
площа, зазначена у рішенні № 138 від 18
жовтня 1999 року не відповідає
виготовленому державному акту, а саме:
в рішенні 0,12 га; в Державному акті 0,2206
га; площа, вказана у даному рішенні (0,04
га) також не збігається з площею
долученої земельної ділянки згідно
Державного акту - 0,0512 га. В даному
випадку в Державному акті гр. ОСОБА_3
присутні виправлення та існують
розбіжності у розмірах площі земельної
ділянки. Крім того, даною інспекцією
встановлено, що при оформленні
зазначеного Державного акту не
враховано проектної документації
кварталу забудови та генерального
плану села, чим порушено ст. 39
Земельного кодексу України, відповідно
до якої використання земель житлової
та громадської забудови здійснюється
відповідно до генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, плану
земельно-господарського устрою з
дотриманням державних стандартів та
будівельних норм. Отже, як вказує
позивач, з наведеного можна зробити
висновок, що Державний акт Серія III ЛВ №
030886 повинен бути скасований, а тому
просить позов задовольнити в повному
обсязі.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні
позову Сокільницької сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області до ОСОБА_3, третя особа Відділ
Держземагентства у Пустомитівському
районі Львівської області, про
скасування державного акта -
відмовлено.

Рішення суду оскаржила Сокільницька
сільська рада Пустомитівського району
Львівської області. Зазначає, що судом
не взято до уваги заперечення позивача
про те, що оспорюваний Державний акт
виданий із порушеннями. Стверджує, що
не можна поширювати позовну давність
на вимоги власника або інших осіб про
визнання недійсними актів державних
органів або актів органів місцевого
самоврядування, якими порушуються
права зазначених осіб щодо володіння,
користування та розпорядження
належним їм майном. Просить скасувати
рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 31 травня 2013
року та ухвалити нове, яким не
застосовувати поняття позовної
давності та скасувати Державний акт на
право власності на земельну ділянку
Серія ІІІ ЛВ № 030886, виданий 05.12.2000 року
ОСОБА_3.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Сокільницької сільської
ради Шалай В.Я., ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_4, перевіривши
матеріали справи, межі та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення
правовідносин сторін, які випливають
із встановлених обставин. Саме
визначення цих правовідносин дає
можливість суду остаточно визначитись,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Колегія суддів приходить до
переконання, що дане рішення суду
відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ст. 43 ЗК України (1991 року)
права власників земельних ділянок і
землекористувачів охороняються
законом. Припинення права власності на
земельну ділянку або права
користування земельною ділянкою чи її
частиною може мати місце лише у
випадках, передбачених статтями 27 і 28
цього Кодексу.

Аналогічні положення зазначені і у
статті 152 ЗК України 2002 року.

Згідно зі ст. 22 ЗК України (1991 р.), який
діяв на час видання спірного
державного акту, право власності на
землю або право користування наданою
земельною ділянкою виникає після
встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує це право.
Приступати до використання земельної
ділянки, в тому числі на умовах оренди,
до встановлення меж цієї ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує право
власності або право користування
землею, забороняється.

За змістом ст. 23 ЗК України право
власності або право постійного
користування землею посвідчується
державними актами, які видаються і
реєструються сільськими, селищними,
міськими, районними Радами народних
депутатів. Державний акт на право
колективної власності на землю
видається колективному
сільськогосподарському підприємству,
сільськогосподарському кооперативу,
сільськогосподарському акціонерному
товариству із зазначенням розмірів
земель, що перебувають у власності
підприємства, кооперативу, товариства
і у колективній власності громадян. До
державного акта додається список цих
громадян. Форми державних актів
затверджуються Верховною Радою
України.

Згідно ст. 71 ЦК Української РСР 1963 року
в редакції 11.07.1995 року загальний строк
для захисту права за позовом особи,
право якої порушено (позовна давність),
встановлюється в три роки.

У відповідності до п. 6 Прикінцевих та
перехідних положень до Цивільного
кодексу України правила Цивільного
кодексу України про позовну давність
застосовуються до позовів, строк
пред'явлення яких, встановлений
законодавством, що діяло раніше, не
сплив до набрання чинності цим
Кодексом.

Статтями 256, 257 ЦК України передбачено,
що загальний строк для захисту права за
позовом особи, право якої порушено
(позовна давність), встановлюється в
три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України,
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі, до
винесення ним рішення.

Згідно п. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Судом встановлені наступні обставини.

З копії Державного акта на право
власності серії III ЛВ № 030886, який
складено у двох примірниках, з яких
перший видано громадянину ОСОБА_6,
другий зберігається у Сокільницькій
сільській раді народних депутатів,
вбачається, що останній виданий 05
грудня 2000 року, зареєстрований в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 1734
від 5 грудня 2000 року, а саме на земельну
ділянку площею 0,2206 га на території с.
Сокільники Пустомитівського району
Львівської області (а.с. 3).

Вказаний Державний акт був виданий
ОСОБА_6 на підставі рішення виконавчого
комітету Сокільницької сільської ради
№ 138 від 18 жовтня 1999 року. До даного
Державного акту були внесені зміни та
долучена земельна ділянка в розмірі
0,0512 га на підставі рішення
Сокільницької сільської ради № 129 від
27.10.2004 року (а.с. 11).

В судовому засіданні районного суду
встановлено, що в рішенні
Сокільницької сільської ради № 129 від
27.10.2004 року йдеться мова про передачу у
користування земельної ділянки площею
0,04 га для ведення ОСГ (особистого
селянського господарства) гр. ОСОБА_3
(а.с. 14-15), а не про передачу у приватну
власність; площа, зазначена у рішенні №
138 від 18 жовтня 1999 року не відповідає
виготовленому Державному акту, а саме:
в рішенні 0,12 га; в Державному акті 0,2206
га; площа, вказана у даному рішенні (0,04
га) також не збігається з площею
долученої земельної ділянки згідно
Державного акту - 0,0512 га. Крім пояснень
представника позивача, які жодним
чином не були спростовані відповідачем
та його представником, окрім, покликань
на строк позовної давності, цей факт
підтверджується, зокрема, висновком
державної інспекції сільського
господарства у Львівській області від
01.11.2012 року, копія якого наявна в
матеріалах справи, а також наявними в
матеріалах справи копіями Державного
акту, рішеннями Сокільницької
сільської ради та виконавчого комітету
Сокільницької сільської ради.

Таким чином, судом першої інстанції
встановлено, що Сокільницька сільська
рада Пустомитівського району
Львівської області достеменно була
обізнана про існування
вищезазначеного Державного акта від 5
грудня 2000 року, проте звернулася із
вказаним позовом лише 01.04.2013 року.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 у
судовому засіданні районного суду
заперечували проти позову та
настоювали на застосуванні строку
позовної давності, посилаючись на те,
що відповідно до вимог п. 4 ст. 267 ЦК
України пропуск строку позовної
давності є підставою для відмови в
задоволенні позову.

Відмовляючи в позові, районний суд
посилаючись на те, що позивачем не
наведено поважності пропуску позовної
давності, дійшов вірного висновку, що в
задоволенні позову Сокільницької
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області до ОСОБА_3
про скасування Державного акта слід
відмовити у зв'язку із спливом позовної
давності.

Колегія суддів погоджується з
висновками районного суду, оскільки
суд ухвалив правильне по суті і
справедливе рішення, дійшовши його на
основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні доказами.

Посилання апелянта на те, що ним
позовну давність не пропущено і така не
поширюється на його вимоги - про
скасування державного акту, не
заслуговують на увагу, оскільки
відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України,
який діяв лише до 20.12.2011 року (п. 4 -
втратив чинність на підставі Закону №
4176-VI 20 грудня 2011 року), не поширюється
позовна давність на вимогу власника
або іншої особи про визнання
незаконним правового акта органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що позовну заяву
Сокільницькою сільрадою подано 01
квітня 2013 року, тобто на момент, коли
уже не діяло положення п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК
України, тому районний суд підставно
відмовив у позові з наведених підстав.

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Рішення відповідає вимогам закону і
зібраним по справі доказам, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому підстав для її
задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314
ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу Сокільницької
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області відхилити.

Рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 31 травня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Мацей М.М.

Тропак О.В.