Справа № 541/1079/14-ц
Провадження №2/541/528/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 травня 2014 року
м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд
Полтавської області в складі:

головуючої - судді
Альошиної Н.М.,

при секретарі
Калініченко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миргород
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя,

в с т а н о в и в:

29.04.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася
до Миргородського міськрайонного суду
з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя, в якій просила визнати
за нею право власності на ? частину
житлового будинку з надвірними
побудовами, який розташований за
адресою АДРЕСА_1 та вцілому складається
з жилого будинку А-1, сараю - прибудови
«а», гаража «Г», сараю «В», погреба під
сараєм, вбиральні «Д» та споруд.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка зазначила, що перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
із 28.09.1991 року до 14.04.2014 року. В період
шлюбу вони нажили наступне майно:
житловий будинок з надвірними
побудовами, який розташований за
адресою АДРЕСА_1. Який складається із
жилого будинку А-1, сараю прибудови «а»,
гаражу «Г», сараю «В», погребу під
сараєм , вбиральні «Д» та споруд на не
приватизованій земельній ділянці
площею 610 кв.м. та понесені нею судові
витрати що підтверджені документально.
Відповідно до нотаріально
посвідченого договору купівлі продажу
від 16.06.2006 року будинок оформлений на
відповідача ОСОБА_2

Житловий будинок має загальну площу 24
кв.м., з неї житлова площа -12,5 кв.м., тому
його не можливо поділити в натурі з
дотриманням вимог ДБН , щодо
мінімальних площ приміщень
одноквартирних житлових будинків.
Добровільно розділити майно не має
можливості.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позовну заяву підтримала та просила її
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав щодо
визнання за позивачкою права власності
на ? частину спірного будинку, судові
витрати не визнав оскільки вважає, він
позов не подавав до суду.

В ході судових дебатів позивачка
відмовилась від стягнення з
відповідача судових витрат що
складаються з судового збору та
юридичної допомоги адвоката, а тому
ухвалою суду від 27.05.2014р. в цій частині
провадження по справі закрито.

Заслухавши сторони, дослідивши
письмові докази та проаналізувавши їх
в сукупності, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного:

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем ОСОБА_2 із 28.09.1991 року до
14.04.2014 року (а.с. 9).

В період шлюбу вони набули наступне
майно: житловий будинок з надвірними
побудовами, який розташований за
адресою АДРЕСА_1. Який складається із
жилого будинку А-1, сараю прибудови «а»,
гаражу «Г», сараю «В», погребу під
сараєм, вбиральні «Д» та споруд на не
приватизованій земельній ділянці
площею 610 кв.м. (а.с.14,15)

Відповідно до нотаріально
посвідченого договору купівлі продажу
від 16.06.2006 року будинок оформлений на
відповідача ОСОБА_2 державна
реєстрація на це нерухоме майно
проведена 06.07.2006р.(а.с.5,6)

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один із них не мав з
поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба) самостійного
заробітку( доходу)

Вартість будинку з якою погодились
сторони складає 80.000грн.

Згідно ст. 69 СК України дружина та
чоловік мають право на поділ майна,що
належить їм на праві спільної сумісної
власності. У разі поділу майна,що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Житловий будинок має загальну площу 24
кв.м., житлову - 12,5кв.м., його неможливо
поділити в натурі з дотриманням вимог
ДБН щодо мінімальних площ приміщень
одноквартирних житлових будинків.

Оскільки домовленості між сторонами
немає щодо добровільного розподілу
майна, жоден із них не вніс кошти на
депозитний рахунок суду з метою
отримання грошової компенсації та
зважаючи на реальну неподільність речі
відповідно до часток сторін як про це
вказується в п. 25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007р.
« Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» суд вважає
обгрунтованою вимогу і такою, що
підлягає до задоволення про визнання
за позивачкою права власності на ?
ідеальну частину спірного будинку з
надвірними побудовами, розташованого в
АДРЕСА_1

Керуючись ст. 10,11,60,213-215,218, 294 ЦПК
України, ст.60,69,70,71 СК України, суд,

ВИРІШИВ;

Позовні вимоги ОСОБА_1,
задовольнити.

В порядку поділу спільного майна
подружжя визнати за ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою м. Запоріжжя
право власності на ? частину житлового
будинку з надвірними побудовами, який
розташований за адресою АДРЕСА_1 та .

складається із жилого будинку А-1
загальною площею 24кв.м., сараю
прибудови «а», гаражу «Г», сараю «В»,
погребу під сараєм , вбиральні «Д» та
споруд.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
через Миргородський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з моменту проголошення.

Суддя: Н. М. Альошина