Справа № 504/3115/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 рокусмт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд
Одеської області в складі:

головуючої судді - Вінської Н.В.

при секретарях: Піщевській О.А., Білаш
А.М., Латка І.В.

за участю:

позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Комінтернівське
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
безпідставно набутих коштів, сплати
неустойки за неналежно виконану
роботу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до
Комінтернівського районного суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
безпідставно набутих коштів, сплати
неустойки за неналежно виконану
роботу, посилалась на те, що 26 лютого 2007
року вона придбала земельну ділянку
загальною площею 0,100 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) розташовану:
АДРЕСА_1. У 2007-2008 році за попередньою
домовленістю вона передала ОСОБА_3 24 000
євро (в еквіваленті на гривню 273 600 грн.)
та 17 900 доларів США (в еквівалента на
гривню 142 663 грн.). Дана обставина
підтверджується власноруч написаною
накладною на отримання коштів для
купівлі будівельних матеріалів. За
домовленістю між нею та ОСОБА_3 було
розпочато будівництво згідно
затвердженого нею проекту, який в
подальшому викладено та завірено
приватним підприємством - комерційне
підприємство «АТЛАНТ» в 2010 році. Проте
під час здійснення будівництва
відповідач відхилився від
затвердженого проекту, що зменшило
раніше обумовлену вартість здійснення
будівництва будинку, що
підтверджується висновком Одеського
відділення Науково-Виробничого центр
«ЭКОСТРОЙ» (далі центр «ЭКОСТРОЙ») від
08.07.2013 р. Згідно розрахунку відповідача
вартість будівництва будинку та
вартість будівельних матеріалів
необхідних для його побудови складає 416
263 грн., а згідно висновку центру
«ЭКОСТРОЙ» фактична вартість складає
297 347 грн., а вартість додаткових обсягів
робіт по посиленню і виправленню
дефектів становить 262 937 грн. Різниця
між сумою грошових коштів сплачених
нею відповідачу, та сумою грошових
коштів які склали його фактичні
витрати на будівництво складає 118 916
грн. та складаються з: 416 236 грн. - коштів,
які фактично передані відповідачу, 294 347
грн. - кошти які були фактично витрачені
відповідачем. Побудова будинку була
закінчена у 2011 році і відповідач
повинен їй повернути 12 000 євро (в
еквіваленті 136800 грн.), дана обставина
підтверджується власноруч написаними
розписками від 21.07.2011 року та 25.08.2011
року. Після уточнення позову остаточно
просила суд стягнути з відповідача на
її користь грошові кошти в розмірі 416120,
61 грн.; стягнути моральну шкоду в
розмірі 300000 грн., стягнути вартість
додаткових витрат по посиленню та
виправленню дефектів у розмірі 262 937
грн.; стягнути неустойку за неналежне
виконання зобов'язання в розмірі 297 347
грн.; стягнути вартість висновку
виготовленого Науково-виробничим
центром «ЕКОСТРОЙ» в розмірі 23 066.50 грн.
та вартість сплаченого судового збір у
розмірі 3 441 грн.

В судовому засіданні представник
позивачки - ОСОБА_2 підтримав заявлені
вимоги, просив суд їх задовольнити з
підстав викладених у позові.

Позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримала, просила суд їх
задовольнити посилаючись на те, що
перебувала з відповідачем у дружніх
відносинах, певний час він їй
пропонував одруження. З 1999 по 2002 рік
вона проживала у Бельгії де тяжко
працювала. Після неодноразових
розказів відповідача про те, які
будинки він будував для еліти м. Одеси у
2007 році вона погодилась на його
пропозицію щодо будівництва будинку на
земельній ділянці в с. Олександрівка
«під ключ» за 80 тисяч доларів США.
Підставою для її згоди на його
пропозицію стало те, що вона зверталась
до ліцензійних бригад з прорабом, які
здійснюють такі роботи, вони зазначали,
що вартість таких робіт буде складати
від 125 до 160 тис. доларів США та вище.
Даний будинок вона планувала
побудувати для продажу разом із
подружжям ОСОБА_11, але ОСОБА_11 в
подальшому відмовились від вказаних
планів. Для здійснення будівництва
вона склала проект будинку з каталогу
журналу та передала відповідачу 6 000
доларів США, та 17 900 доларів США у 2008
році без розписок дала 1500 доларів США
та 9000 євро. В загальній сумі вона йому
передала 44700 євро з яких 24000 євро
одержав він особисто. В 2010 році після
того, як вона побачила будинок, який він
побудував за її кошти вона була
шокована у будинку не було підвалу (він
її відмовив), дах будинку був
перекритий не натуральною черепицею, а
металевою черепицею та мав не ту форму,
стіни були кривими. Вона зазначила
перед відповідачем усі недоліки та
забажала їх перероблення на що
відповідач погодився. Для оформлення
документів на будинок, вона викликала
працівника РБТІ, який після огляду
будинку поцікавилась, хто його будував
і сказала, що за такими параметрами
будинок не може бути прийнятий до
експлуатації. Після цього вона
замовила проект та центр «Екострой» за
її замовленням підрахували різницю між
проектом та фактичними затратами на
будівництво. Відповідач на призначену
зустріч не з'являвся, але в подальшому
вона склала список недоробок при
будівництві, виклала свої претензії до
відповідача, з якими він погодився та
підписав.

Представник відповідача - ОСОБА_4
заперечував проти задоволення позову
посилаючись на те, що перед початком
будівництва не було отримано дозвіл на
виконання будівельних робіт, перед
початком будівництва не було узгоджено
проект будинку в органах державного
нагляду та державної експертизи,
відсутня виконавча документація на
виконання робіт із зведення основних
будівельних конструкцій та елементів
будівлі. Факт початку будівництва
позивачкою будинку «господарським
способом» без відповідних проектів,
дозволів та узгоджень є злісним
порушення та нехтуванням приписами
рішення Олександрівської сільської
ради Комінтернівського району
Одеської області від 25 серпня 2010 року №
169. Заперечував проти посилання
позивачки на те, що між нею та
відповідачем була укладена угода на
будівництво будинку (підряд), так як
відповідач по сусідські погодився
допомогти їй у придбанні будівельних
матеріалів та у доставці їх до місця
будівництва. Зобов'язань перед
позивачкою, щодо будівництва будинку
відповідач на себе не брав. Про
наявність розписки від 21.07.2011 року
дізнався лише після звернення
позивачки з даним позовом до суду. Свій
ймовірний підпис пояснює тим, що має
поганий зір і міг що-небудь підписати
випадково, та наполягає на тому, що він
нічого не підписував. Щодо розписки від
25.08.2011 року відповідач також вперше
побачив її після ознайомлення з
матеріалами справи і пояснює її
походження тим, що влітку 2013 року
позивачка звернулась до нього з
проханням знайти будівельників, які б
могли виконати будівельні роботи, які і
були переліченими на аркуші. Але
позивачка брала на себе зобов'язання
щодо сплати усіх витрат за роботу
будівельної бригади. Даний список був
написаний у двох примірниках, які
відповідач за домовленістю мав
передати будівельникам, щоб вони
розуміли об'єм роботи за замовленням
ОСОБА_1 За для відсутності
непорозуміння з будівельниками
позивачка розписалась на аркуші якій
мав бути переданий будівельникам та
передала його відповідачу, а
відповідач розписався на другому
примірнику «замовлення» та передав
його позивачці. Під час підписання
вказаної розписки відповідач був без
окулярів, тому підписав дану розписку
після того, як позивака зачитала її
уголос. При зчитуванні розписки у
голос питання п.п. 8 (вернуть деньги за
забор….) та 9 (вернуть Дембицкой 12 000
євро присвоенных мной прорабом ОСОБА_5
во время постройки дома….) не
оголошувались.

Відповідач по справі ОСОБА_3
допитаний судом в якості свідка по
справі пояснив суду наступне.

Між ним та позивачкою по справі
ОСОБА_1 було укладено усну угоду на
будівництво будинку. Проект на
будівництво будинку та конкретні
домовленості щодо його обов'язків були
відсутні. До його обов'язків входила
закупівля матеріалів, найм працівників
для будівництва та контроль. За
виконану роботу його винагорода мала
складати 40%. Для будівництва будинку
він склав приблизний кошторис витрат
на придбання матеріалів та у 2007 році
розпочав будівництво будинку. З
отриманих від позивачки коштів хватило
лише на фундамент, ОСОБА_11 відмовились
приймати участь у фінансуванні
будівництва. У 2008 році отримав від
ОСОБА_1 іншу частину грошей для
будівництва та разом із її братом та
сином виконували усю необхідну роботу
для будівництва. За виконану роботу він
розраховувався з сином та братом
позивачки її грошима за домовленістю
між ними. Після 2008 року як закінчилось
фінансування з боку позивачки більше
нічого на будівництві будинку не робив.
На питання чи підписував розписки
відповів, що не пам'ятає. В 2012 році
зустрічався із ОСОБА_1 по питанню
перевищення затрат на 12 000 євро., з яким
він не був згодний, так як виконав усі
взяті на себе зобов'язання.

Розглянувши поданий позов,
матеріали справи, вислухавши пояснення
сторін, свідків, суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
позову виходячи з наступного.

Судовим розглядом справи
встановлено, що ОСОБА_1 є власницею
земельної ділянки в АДРЕСА_1, виданий 22
червня 2008 року, зареєстрований в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю за № 87.
На державному акті відсутні підпис та
печатка голови органі місцевого
самоврядування (а.с.74).

25 серпня 2010 року рішенням № 169
виконавчого комітету Олександрівської
сільської ради Комінтернівського
району Одеської області надано згоду
на проектування та будівництво
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на земельній ділянці
розташованій на території
Олександрівської сільської ради
АДРЕСА_1. Відповідно до рішення ОСОБА_1
надано вказівку замовлення
ліцензійного проекту, до початку
будівництва оформити дозвіл на
виконання будівельних робіт, здійснити
проектування та будівництво
відповідно до узгодженої та
затвердженої проектної документації.
Пунктом 3 попереджено ОСОБА_1 про
заборону розпочинати будь-які
будівельні роботи до отримання
паспорта забудовника і відділі
містобудування та архітектури
Комінтернівської районної державної
адміністрації (а.с.71) .

Не маючи ліцензійного проекту,
дозволу на виконання будівельних
робіт, узгодженої та затвердженої
проектної документації на підставі
«власного проекту» (зображення у
журналі) ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 кошти.

На підставі переданих коштів
відповідач ОСОБА_3 у період часу з 2007 по
2008 рік виконав певні роботи щодо
будівництва будинку.

Відмовляючи у задоволенні позову
суд виходив з того, що відносини між
сторонами не оформлені належним чином,
в зв'язку з чим не можливо встановити в
яких сумах, для яких цілей передавались
кошти, які обов'язки породжувала дана
передача коштів.

Судовим розглядом справи не
встановлено чи здійснювалось
будівництво будинку будь-ким з 2008 по 2010
рік.

Відмовляючи у задоволенні позову
в частині стягнення вартості
додаткових витрат по посиленню та
виправленню дефектів, суд виходив з
того, що судовим розглядом справи не
встановлено стандартів, за які
позивачка ставила перед відповідачем
до початку будівництва. Позивачка не
мала приступати до здійснення
будівництва будинку без відповідних
дозвільних документів. За відсутності
таких документів в 2007 році питання про
відхилення від проекту виготовленого
після його фактичного зведення у 2010
році є сумнівним.

При ухваленні рішення суд не
приймає до уваги пояснення свідка
ОСОБА_7, щодо того, що будинок не може
бути введений в експлуатацію, так як є
аварійно-небезпечним і йому необхідна
реконструкція, так як дані висновки
зроблені на підставі проекту
зробленого підприємством «Атлант» у 2010
році, в той час коли спірні
взаємовідносини між сторонами
відбувались в період часу з 2007 по 2008 рік
без погодженого проекту.

Крім того, суд не приймає до уваги
показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, так як дані свідчення доводять
те, що ОСОБА_3 приймав участь у
будівництві, розраховувався з
найманими працівниками, здійснював
закупівлю будівельних матеріалів. Так
як дані обставини відповідач визнав, в
зв'язку з чим дана обставина не
потребує додаткового доказування.

Ухвалюючи рішення суд виходив з
того, що позивачкою не доведено
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог, судовим
розглядом справи не встановлено
правової природи укладеного сторонами
правочину, його предмет, ціну, завдання
та відповідальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України,
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦК України
встановлено, що усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент його вчинення, за
винятком правочинів, щодо яких
потрібне нотаріальне посвідчення або
державна реєстрація, для яких
недодержання письмової форми має
наслідком їх недійсність.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК
України правочин фізичних осіб між
собою на суму, що перевищує у двадцять і
більше разів розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів передбачених частиною 1 ст.
206 ЦК України.

При ухваленні рішення суд не
приймає до уваги розписки датовані
2007-2008 роками (а.с.8-11, 181), так як з даних
розписок не вбачається що сторони у
належній формі досягли згоди усіх
істотних умов при укладенні договору
внаслідок яких у ОСОБА_3 виникли перед
ОСОБА_1 будь-які зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ч. 4 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані на підставі яких
суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Згідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Крім того, суд вважає за правильне
застосувати до спірних правовідносин
строки позовної давності, які просив
застосувати представник відповідача,
оскільки відносини між сторонами
припинилися у 2008 році.

Відповідно до ст. 256 ЦК України,
позовна давність, - це строк у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки,
відповідно до ст. 257 ЦК України.

До спірних правовідносин в
частині стягнення неустойки має бути
застосована спеціальна позовна
давність, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України, відповідно до якої позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

На підставі вищевикладеного,
відповідно до ст. ст. 206, 208, 638 ЦК України,
керуючись ст.ст.10, 11, 15, 57-61, 209, 212, 213, 215, 218
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
безпідставно набутих коштів, сплати
неустойки за неналежно виконану роботу
- відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня
проголошення рішення, а особами, що не
були присутні у судовому засіданні під
час його проголошення протягом десяти
днів з дня отримання копії даного
рішення.

Суддя Н. В. Вінська