________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/5815/14-ц
Провадження № 2-о/520/209/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2014 року

Київський районний суд м. Одеси
у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за заявою ОСОБА_1,
зацікавлена особа ОСОБА_2 про
встановлення факту, що має юридичне
значення,

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2014 року заявник
звернувся до суду з названою заявою та
просив встановити факт, що має
юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 та
громадянка України ОСОБА_2 проживають
однією сім'єю без шлюбу. Зобов'язати
Службу у справах неповнолітніх
Одеської міської ради врахувати
відповідний факт, що має юридичне
значення - проживання однією сім'єю без
шлюбу, під час надання висновку про
доцільність усиновлення ОСОБА_1
неповнолітньої дитини - ОСОБА_3.

Свої вимоги мотивував тим, що з
жовтня 2013 року він фактично проживає
однією сім'єю з громадянкою України -
ОСОБА_2, у якої є дві доньки від
попереднього шлюбу.

Заявник вказує на те, що він та
зацікавлена особа ОСОБА_2 проживають
разом в одній квартирі, ведуть спільне
господарство, разом дбають про
матеріальне забезпечення сім'ї,
виховують дітей, мають однин до одного
почуття любові та поваги.

Заявник стверджує, що він має
стійке бажання усиновити молодшу дочку
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
сприятиме повноцінному вихованню і
розвитку дитини, дозволить повною
мірою реалізовувати її право на
належне батьківське виховання.

Проте, заявник посилається на те,
що Службою у справах неповнолітніх
йому було пояснено, о для усиновлення
дитини йому потрібно у судовому
порядку встановити факт проживання з
її матір'ю без шлюбу, що і стало
підставою для звернення до суду з даним
позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про
час і місце судового розгляду
сповіщені належним чином у порядку
ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Заявник у судовому засіданні
заяву підтримав, просив її
задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в
заяві.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 у
судовому засіданні не заперечувала
проти задоволення даної заяви,
підтвердила факт того, що вже майже 2
роки вона дійсно перебуває з заявником
у фактичних шлюбних відносинах.

Правовідносини по справі є
цивільно-правовими та стосуються
сімейних відносин у з`язку з чим
підлягають розгляду відповідно до
положень Цивільного Кодексу України та
Сімейного кодексу України.

Суд, вислухавши сторін,
дослідивши матеріали справи та надані
докази, вважає, що вимоги ОСОБА_1 є
законними, обгрунтованими та
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

ОСОБА_1 пояснив суду, що з ОСОБА_2
вони ведуть спільне господарство,
мають спільний бюджет, пов'язані з нею
спільним побутом та між ними є спільні
права та обов'язки чоловіка та дружини,
вони проживають разом з нею у квартирі
АДРЕСА_1, вважають себе дружиною та
чоловіком.

Крім того, факт проживання ОСОБА_1
та ОСОБА_2 підтвердила сама ОСОБА_2

Судом враховані норма ст. 3 СК
України, яка вказує, що сім`ю складають
особи, які проживають разом, мають
спільні права та обов'язки. Відповідно
до ч.4 СК України сім`я створюється на
підставі шлюбу…, а також на інших
підставах, не заборонених законом і
таких, що не суперечать моральним
засадам суспільства.

Суд вважає, що спільне проживання
однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
суперечить моральним засадам
суспільства, тому можна вважати їх
сім`єю. Відповідно до ст. 36 СК України
шлюб є підставою для виникнення прав та
обов'язків подружжя.

Відповідно до норм ст.74 СК
України, якщо чоловік та жінка
проживають однією сім`єю, але не
перебувають у шлюбі між собою, або в
будь якому іншому шлюбі, майно набуте
ними за час спільного проживання
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними. На майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою, або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення гл. 8 СК України (право
спільної сумісної власності подружжя).

Суд, вирішуючи справу по суті,
вважає, що шлюб - це добровільний,
рівноправний союз чоловіка та жінки,
спрямований на створення сім`ї. Сім`я
розглядається як соціальний інститут і
водночас як союз конкретних осіб. Сім`я
є первинним та основним осередком
суспільства. Сім`ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки, що й є ознаками сім`ї.

Відповідно до Хартії прав сім`ї,
сім`я - це щось більше, ніж просто
правова, суспільна чи економічна
одиниця, це спільнота любові,
солідарності, це те місце, де
зустрічаються різні покоління і
допомагають однин одному зростати у
людській мудрості та узгоджувати
індивідуальні права з іншими вимогами
суспільного життя.

Європейський суд з прав людини
зауважив, що відносини де-факто, як
відносини, що ґрунтуються на шлюбі,
можуть вважатися сімейним життям, а
тому мають право на захист, незважаючи
на те, що їх зв'язок поза шлюбом.

Конституційне право на особисту
свободу дає підстави для висновку про
те, що людина має право сама вибирати
форму організації свого сімейного
життя. Закон не може їй цього
диктувати, як і того з ким людина має
проживати однією сім`єю.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.256 ЦПК
України суд розглядає справи про
встановлення факту проживання однією
сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Отже, суд вважає доведеним факт
знаходження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
фактичних шлюбних відносинах, у зв'язку
з чим в цій частині позовних вимог
позов задовольняє задоволенню.

Однак, суд, розглядаючи справу
повно, всебічно та об'єктивно, прийшов
до висновку що вимоги ОСОБА_1 в
частині зобов'язання Служби у справах
дітей Одеської міської ради врахувати
відповідний факт, що має юридичне
значення - проживання однією сім'єю без
шлюбу, під час надання висновку про
доцільність усиновлення ОСОБА_1
неповнолітньої дитини - ОСОБА_3
задоволенню не підлягають, так як
зазначена Служба взагалі не була
притягнута до участі у справі, яка
розглядається в окремому провадженні,
а не в позовному.

На підставі викладеного та
керуючись, ст. ст. 15, 16, 208, 212, 213, 214, 215, 218,
п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа
ОСОБА_2 про встановлення факту, що має
юридичне значення - задовольнити
частково.

Встановити факт, що має юридичне
значення, а саме, що ОСОБА_1 та
громадянка України ОСОБА_2 проживають
однією сім'єю без шлюбу.

В решті заяву - залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Куриленко О. М.