УХВАЛА

іменем України

"08" квітня 2014 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - одноособово судді
Зудіхіна О.В.

при секретарі - Мовчан Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі заяву ОСОБА_1
про скасування заочного рішення по
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про усунення
перешкод у користуванні власністю,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси від 21.03.2013 року,
ухваленому у справі за позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про усунення
перешкод у користуванні власністю,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, позовні вимоги
задоволено частково, зобов'язано
ОСОБА_3 здійснити відключення
двоповерхового самовільно збудованого
житлового будинку під літ. "М" та сараю
під літ. "Л", розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, від газової, водопровідної та
каналізаційної комунікацій, монтаж
яких проведено без самостійного
узгодження, а також не чинити перешкоди
ОСОБА_2 у користуванні двором
загального користування, звільнивши
частину даху, що їй належить. У
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі
114 грн. 70 коп.

Відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду
із заявою про перегляд заочного
рішення, посилаючись на те, що судові
повістки про виклик до суду вона
особисто не отримувала. Крім цього, на
думку відповідача ОСОБА_1, вона була
позбавлена права надати обґрунтування
та повні заперечення на позов, а також
викласти інші обставини, що мають
істотне значення для справи.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
ОСОБА_1, ОСОБА_2, суд вважає, що заява про
перегляд заочного рішення задоволенню
не підлягає за наступними обставинами.

Відповідно до ст. 231 ч. 1 ЦПК України
заява про перегляд заочного рішення
розглядається в судовому засіданні.
Неявка осіб, належним чином
повідомлених про час і місце засідання,
не перешкоджає розгляду заяви.

На підставі п. 2 ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд
може своєю ухвалою за результатами
розгляду заяви про перегляд заочного
рішення скасувати заочне рішення і
призначити справу до розгляду в
загальному порядку.

Судом встановлено, що у належним чином
поданої до суду заяві про скасування
заочного рішення відповідач по справі
посилається на те, що він не був
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи. Проте такі
твердження не відповідають дійсності.
Так, про час, день та місце розгляду
справи ОСОБА_1 повідомлялася належним
чином, за правилами ст. 74 ч. 5 ЦПК
України.

Судом також встановлено, що сторони є
одними із співвласників домоволодіння,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Розпорядженням Суворовської районна
адміністрація Одеської міської ради
від 13.01.2004 року №40р. прийнято рішення
про демонтаж самовільно збудованих
споруд за зазначеною вище адресою.
Листом від 13.10.2006 року Суворовська
районна адміністрація довела до відома
Одеської міської ради факт
самовільного будівництва ОСОБА_3
двоповерхового житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1.

Положеннями ст. 376 ЦК України визначено,
що житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього. Право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно
може бути за рішенням суду визнане за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не
була їй відведена для цієї мети, за
умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно. Якщо власник
(користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок. На
вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб. Особа, яка
здійснила самочинне будівництво, має
право на відшкодування витрат на
будівництво, якщо право власності на
нерухоме майно визнано за власником
(користувачем) земельної ділянки, на
якій воно розміщене. У разі істотного
відхилення від проекту, що суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, істотного порушення
будівельних норм і правил суд за
позовом відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Відповідно до змісту пп. 1 п. "б" ч. 1 ст. 31
Закону України "Про місцеве
самоврядування" від 21.05.1997 року №280/97-ВР
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів у порядку,
встановленому законодавством,
відноситься до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 22.03.2012 року у справі за
позовною заявою Одеської міської ради
до ОСОБА_3 про звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки шляхом
знесення об'єкту самочинного
будівництва позовні вимоги задоволено,
зобов'язано ОСОБА_3 за власний рахунок
привести у попередній стан, відповідно
до технічної документації, самовільно
збудований будинок під літ. "М" та сарай
під літ. "Л" за адресою: АДРЕСА_1.

Вказане рішення суду в апеляційному
порядку не оскаржувалося.

Судом встановлено, що з акту №1578 від
20.08.2003 року, складеного представником
КП "Одесводоканал", видно, що
водозабезпечення домоволодіння
здійснюється від господарського
побутового водопроводу по вулиці
Кривобалківській, одним вводом
водопроводу січенням 20 мм. У точці
підключення є водопровідний колодязь з
вентилем січенням 20 мм. Водопровід на
кожного співвласника здійснюється від
внутрішньодворових мереж водопроводу.

Водовідведення домоволодіння
здійснюється у вуличну каналізацію
січенням 200 мм по АДРЕСА_1, з засобом
контрольного колодязя. Злив стоків від
кожного співвласника здійснюється від
внутрішньодомових мереж в контрольний
колодязь.

З листа КП "Одесводоканал" від
27.08.2003 року на ім'я ОСОБА_2 вбачається, що
у 2001 році попередній власник частини
домоволодіння, що належить на даний час
відповідачу ОСОБА_3, дозволу на
підключення до мережі водопостачання
не отримував. Існуючий на даний час
водопровідний ввід, призначений для
водозабезпечення 3/20 частини
домоволодіння, не може
використовуватися для
водозабезпечення нового будинку без
отримання технічних умов на
водокористування.

З копії акту від 18.08.2003 року видно,
що частина даху домоволодіння, що
належить позивачеві ОСОБА_2, перекрита
шифером сусіда.

Так, в ході розгляду справи
підтверджено наявність підключення
відповідачем ОСОБА_3 самовільного
збудованого будинку до мережі газової,
водопровідної та каналізаційної
комунікацій, монтаж яких проведено без
самостійного узгодження з
відповідними службами.

Крім того, встановлено порушення з боку
відповідача ОСОБА_3 порядку
користування двором домоволодіння
загального користування та зайняття
ним частини даху, що належить
позивачеві.

Суд, окрім зазначеного, звертає увагу
на тій обставині, що ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
27.06.2013 року заочне рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 21.03.2013 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне
рішення підлягає скасуванню, якщо
судом буде встановлено, що відповідач
не з'явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він
посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення справи.

З урахуванням вищезазначеного, суд
вважає, що підстави для скасування
заочного рішення і призначення справи
для розгляду в загальному порядку
відсутні.

Керуючись ст. 231, 232 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заочного
рішення по цивільній справі за
позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_1 про усунення перешкод у
користуванні власністю, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди -
залишити без задоволення.

Заочне рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 21.03.2013 року
може бути оскаржено в загальному
порядку до апеляційного суду Одеської
області через Суворовський районний
суд міста Одеси протягом десяти днів з
дня постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: