Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/2210/14Головуючий у 1-й
інстанції Макаров В.О. Суддя-доповідач
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Стрелець
при секретарі Мосіній
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 19 березня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Територіальної громади сіл, селищ, міст
Запорізької області в особі
Запорізької обласної ради, Виконавчого
комітету Запорізької міської ради,
Комунального закладу „Хортицький
національний
навчально-реабілітаційний
багатопрофільний центр" Запорізької
обласної ради (надалі - КЗ „Хортицький
ННРБЦ" ЗОР), треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача: Орендне
підприємство „Запорізьке міжміське
бюро технічної інвентаризації",
Реєстраційна служба Запорізького
міського управління юстиції про
визнання права власності за
набувальною давністю

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до суду з
вищезазначеним позовом до
відповідачів, який у подальшому
уточнила (а.с.34-39) та в якому просила:

1. визнати незаконним рішення
виконавчого комітету Запорізької
міської ради «Про оформлення права
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст Запорізької
області на об'єкти нерухомості» від
26.05.2005 року № 175/22 в частині оформлення
права спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
Запорізької області на гараж (літ. Ц),
розташований за адресою: АДРЕСА_1;

2. скасувати рішення виконавчого
комітету Запорізької міської ради «Про
оформлення права спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
Запорізької області на об'єкти
нерухомості» від 26.05.2005 року № 175/22 в
частині оформлення права спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст Запорізької області на
гараж (літ. Ц), розташований за адресою:
АДРЕСА_1;

3. визнати недійсним та скасувати
свідоцтво про право спільної власності
за територіальною громадою сіл, селищ,
міст Запорізької області на гараж (літ.
Ц), розташований за адресою: АДРЕСА_1,
видане Орендним підприємством
«Запорізьке міжміське бюро технічної
інвентаризації» на підставі рішення
виконавчого комітету Запорізької
міської ради від 26.05.2005 року № 175/22;

4. визнати за нею, ОСОБА_2, право
власності за набувальною давністю на
гараж (літ. Ц), розташований за адресою:
АДРЕСА_1;

5. зобов'язати реєстраційну службу
Запорізького міського управління
юстиції скасувати попередні записи
щодо права власності на гараж (літ. Ц),
розташований за адресою: АДРЕСА_1 та
здійснити реєстрацію зазначеного
об'єкту нерухомості за нею, ОСОБА_2, і
видати свідоцтво про право власності.

В обґрунтування свого позову позивач
зазначила, що у 1961 році на території
середньої школи - інтернату № 8 був
побудований восьмиквартирний житловий
будинок (АДРЕСА_1). Як працівникам
зазначеної школи ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які
доводились позивачу бабусею та
дідусем, було виділено квартиру, в якій
вони проживали.

Зазначений будинок не мав
централізованого опалення, тому його
мешканцям було дозволено за власні
кошти побудувати сарай-гараж на 8
секцій. Гараж побудований ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 значиться під літерою „Ц".

Позивач вказує, що її бабуся та дідусь
добросовісно, відкрито та безперервно
володіли та користувались гаражем, та
після їх смерті вона також продовжує
відкрито, безперервно протягом більш
ніж 10 років володіти цим майном,
сплачує платежі за спожиту
електроенергію.

Однак, під час розгляду судом іншої
справи, про усунення перешкод у
користуванні майном, їй стало відомо,
що 26.05.2005 року Виконавчим комітетом
Запорізької міської ради було винесено
рішення за № 175/22 „Про оформлення права
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст Запорізької
області на об'єкти нерухомості", яким
оформлено безпідставно права спільної
власності територіальних громад, сіл,
селищ, міст Запорізької області на
об'єкти нерухомості за адресою:
АДРЕСА_1, включаючи гараж під літерою
„Ц". Таким чином, вищезазначеним
рішенням спірне майно було
необґрунтовано вилучено з приватної
власності та передано в комунальну
власність.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 19
березня 2014 року у задоволенні позову
ОСОБА_2 до Територіальної громади сіл,
селищ, міст Запорізької області в особі
Запорізької обласної ради, Виконавчого
комітету Запорізької міської ради, КЗ
„Хортицький ННРБЦ" ЗОР;, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:
Орендне підприємство „Запорізьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації", Реєстраційна служба
Запорізького міського управління
юстиції про визнання права власності
за набувальною давністю відмовлено.

Посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
і порушення норм процесуального права
судом першої інстанції, позивач ОСОБА_2
у своїй апеляційній скарзі просила
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким її
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши зміст заперечень на
апеляційну скаргу та матеріали справи,
колегія суддів апеляційного суду
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд має право її
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Встановлено, що суд першої інстанції,
відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2 у повному обсязі, керувався
ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст. 344
ЦК України, ст. ст. 1, 3, 10-11, 60-61, 157, 209, 212-215
ЦПК України та виходив з того, що
позовні вимоги ОСОБА_2 є безпідставними
та недоведеними; оскільки встановлено,
що гараж під літерою „Ц", що
розташований за адресою: АДРЕСА_2, на
законних підставах є власністю
територіальних громад сіл, селищ, міст
Запорізької області; право
оперативного управління
вищезазначеним гаражем здійснюється
КЗ „Хортицький ННРБЦ" ЗОР; останні не
відмовляються від свого права
власності (оперативного управління) на
цей гараж; навпаки, судом по іншій
справі було задоволено позов останніх
про витребування цього гаражу із
незаконного володіння ОСОБА_2, яке
набрало законної сили.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними, оскільки основані на
доказах, поданих сторонами, до
встановлених правовідносин вірно
застосовані норми матеріального права,
відсутні порушення норм
процесуального права.

Так, судом першої інстанції було
встановлено, що розпорядженням голови
Запорізької обласної державної
адміністрації від 17.07.2001 року № 317 „Про
прийом-передачу цілісних майнових
комплексів спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
області" затверджено комісію з питань
прийому-передачі медичних та
освітянських установ з комунальної
власності територіальної громади м.
Запоріжжя до спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
Запорізької області.

Згідно акту прийому-передачі
уповноваженої комісії від 26.07.2001 року
до спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст Запорізької
області передано „Хортицькому
навчально-реабілітаційному
багатопрофільному центру",
правонаступником якого є КЗ
„Хортицький ННРБЦ" ЗОР. До зазначеного
акту прийому-передачі додається
інвентаризаційний опис в якому серед
переліченого найменування цінностей
під пунктом 11 зазначається сарай-гараж.

Згідно із рішенням Запорізької
обласної ради від 27.07.2001 року № 6 (а.с.66),
до складу об'єктів спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
Запорізької області включено
„Хортицький
навчально-реабілітаційний
багатопрофільний центр".

26.05.2005 року Виконавчим комітетом
Запорізької міської ради прийняте
рішення № 175/22 „Про оформлення права
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст Запорізької
області на об'єкти нерухомості" (а.с.26).
Як вбачається з цього рішення, вирішено
оформити право спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
Запорізької області на об'єкти
нерухомості, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_2, згідно з додатком, в якому
зазначений гараж під літерою „Ц".

21.07.2005 року на підставі зазначеного
рішення Виконавчим комітетом
Запорізької міської ради видане
свідоцтво на право власності на
нерухоме майно серії ЯЯЯ № 467967 (а.с.107).

08.08.2005 року Орендним підприємством
Запорізьке міжміське бюро технічної
інвентаризації виданий витяг про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 7988045 (а.с.108).

В даних документах підтверджується, що
серед нерухомого майна, яке є спільною
власністю територіальних громад сіл,
селищ, міст Запорізької області,
зазначено гараж під літерою „Ц".

Отже, прийняття Виконавчим комітетом
Запорізької обласної ради рішення від
26.05.2005 року № 175/22 та видача на його
підставі свідоцтва на право власності
на нерухоме майно від 21.07.2005 року та
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 08.08.2005 року є
констатацією факту, що майно
територіальної громади м. Запоріжжя
передане ще у 2001 році є спільною
власністю територіальних громад сіл,
селищ, міст Запорізької області.

Відповідно до рішення Запорізької
обласної ради від 28.03.2013 року № 59 «Про
уточнений перелік об'єктів спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст Запорізької області» (а.с.68)
Хортицький центр є об'єктом спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст Запорізької області.

Відповідно до п. 1.1. статуту Центр КЗ
«Хортицький ННРЦ» ЗОР є закладом
багатоступеневої освіти, якій
забезпечує умови для навчання,
відновлення здоров'я, соціальної
адаптації, професійної орієнтації
дітей, що мають органічні та
функціональні захворювання внутрішніх
органів та систем або вади фізичного
розвитку.

Відповідно до п.2 розділу І статуту
„Хортицького
навчально-реабілітаційного
багатопрофільного центру",
затвердженого рішенням Виконкому
Запорізької Ради народних депутатів №
596/4 від 28.12.1995 року, діючого на момент
передачі до спільної власності
територіальних громад Запорізької
області, Хортицький
навчально-реабілітаційний
багатопрофільний центр є
правонаступником прав та обов'язків
Запорізької санаторної школи
інтернату № 8.

Центр є юридичною особою, що
підзвітний, підконтрольний та
підпорядкований Запорізькій обласній
раді, за галузевою спрямованістю
підвідомчий управлінню освіти і науки
Запорізької обласної державної
адміністрації.

Відповідно до пункту 7.2 статуту
Хортицького центру, майно Закладу є
власністю територіальних громад сіл,
селищ, міст Запорізької області і
закріплюється за ним на праві
оперативного управління.

До складу основних фондів закладу
входять різні господарські будівлі, в
тому числі сарай-гараж на 8 відділень,
визначені літерами У,Ф,Х,Ц,Ч,Ш,Щ,Е, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

Отже, як свідчать матеріали справи,
право оперативного управління гаражем
під літерою ,Ц", здійснюється
Хортицьким центром.

Позивачем ОСОБА_2 не надано належних та
допустимих доказів, які б свідчили про
незаконність рішення Виконавчого
комітету Запорізької міської ради від
26.05.2005 року № 175/22 в частині визнання
права власності на гараж під літерою
„Ц", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
та свідоцтва про право власності на цей
гараж, а також доказів того, що спірне
майно було необґрунтовано вилучено з
приватної власності та передано в
комунальну власність.

Надана позивачем копія довідки
середньої-школи інтернату № 8, № 4/и від
20.09.1963 року (а.с.12), з якої вбачається, що
працівникам СШІ № 8, в тому числі ОСОБА_5
дозволено своїми силами будувати сараї
та гаражі на території школи-інтернату,
свідчить лише про факт надання дозволу
на будівництво, але не підтверджує
самого факту будівництва, а також про
те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були власниками
гаражу.

Пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 не
містять даних які б вказували на те, що
дідусь та бабуся позивача за життя
набули право власності на гараж.

Крім того, позивачем не надано доказів
щодо відведення особисто їй чи її
родичам (дідусю та бабусі) у
встановленому законом порядку
земельних ділянок під будівництво
гаражу, відсутні погоджені з
управлінням архітектури плани
будівництва, відсутні акти державної
комісії про прийняття завершеної
будівництвом споруди в експлуатацію та
документи про право власності на гараж.

За таких обставин, суд першої інстанції
правильно виходив з того, що вимоги
позивача ОСОБА_2 про визнання недійсним
рішення Виконавчого комітету
Запорізької міської ради від 26.05.2005
року № 175/22 „Про оформлення права
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст Запорізької
області на об'єкти нерухомості", а також
визнання недійсним та скасування
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно в частині, про визнання
права власності на гараж під літерою
„Ц", є безпідставними, а тому
задоволенню не підлягають.

Вимоги позивача про визнання за нею
право власності за набувальною
давністю на гараж під літерою „Ц" в
порядку ст. 244 ЦП України суд першої
інстанції правильно вважав також
безпідставними.

У відповідності до статті 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

За набувальною давністю може бути
набуто право власності на нерухоме
майно, яке не має власника, або власник
якого невідомий, або власник
відмовився від права власності на
належне йому нерухоме майно та майно,
що придбане добросовісним набувачем і
у витребуванні якого його власнику
було відмовлено.

Норми статті 344 ЦК України про
набувальну давність не підлягають
застосуванню у випадках, коли
володіння майном протягом тривалого
часу здійснювалось на підставі
договірних зобов'язань (договорів
оренди, зберігання, безоплатного
користування, оперативного управління
тощо), оскільки право власності у
володільця за давністю виникає поза
волею і незалежно від волі колишнього
власника.

В матеріалах справи є рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 18.11.2013 року (а.с.104-105), яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Запорізької області від 05.02.2014
року (а.с.113-114), та яким усунуто
перешкоди КЗ „Хортицький ННРБЦ" ЗОР у
користуванні, закріпленим за ним на
праві оперативного управління гаражем
під літерою „Ц", що розташований за
адресою: АДРЕСА_2, шляхом звільнення
приміщення цього гаражу від
перебування там ОСОБА_2 (позивача у цій
справі) та майна, що там знаходиться.

Зазначеним рішенням суду встановлено,
що спірний гараж під літерою „Ц"
належить на праві власності
територіальній громаді сіл, селиш, міст
Запорізької області в особі
Запорізької обласної ради та перебуває
на законних підставах в оперативному
управлінні КЗ „Хортицький ННРБЦ" ЗОР.

Таким чином, в судовому засіданні у
суді першої інстанції правильно
встановлено, що гараж під літерою „Ц",
що розташований за адресою: АДРЕСА_2, є
власністю територіальних громад, сіл.
селищ, міст Запорізької області, право
оперативного управління
вищезазначеним гаражем здійснюється
КЗ „Хортицький ННРБЦ" ЗОР.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене, суд першої інстанції
правильно вважав, що позовні вимоги
ОСОБА_2 у цій справі є безпідставними та
недоведеними, такими, в задоволенні
яких слід відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є
такими, що не спростовують висновків
суду першої інстанції, а лише
відображають позицію позивача,
висловлену нею у позові і яку вона
вважає такою, що є єдино вірною та єдино
можливою.

ОСОБА_2 у цій справі взагалі було
заявлено різні позовні вимоги з різних
правових підстав, при цьому, наявність
одних виключає можливість
застосування інших.

Так, при заявленні вимог про визнання
недійсним та скасування рішення,
свідоцтва про право власності
відповідачів на гараж позивач ОСОБА_2
наполягала на тому, що останніми
порушується її права, як власника після
смерті дідуся та бабусі, які будували
цей гараж за власний кошт.

Разом з тим, ОСОБА_2 просила визнати за
нею право власності на цей гараж, як
чуже майно, за набувальною давністю.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо відсутності
правових підстав для задовлення усіх
позовних вимог ОСОБА_2 у цій справі,
оскільки останні не грунтуються на
законі та доказах.

Рішення суду не може грунтуватись на
припущеннях.

При вищевикладених обставинах, рішення
суду першої інстанції ухвалено з
додержанням вимог ст. ст. 213-214 ЦПК
України.

Суд першої інстанції правильно
встановив правовідносини, які склалися
між сторонами по справі, дав їм належну
правову оцінку, а також дослідив надані
сторонами докази і відповідно їх
оцінив. Суд першої інстанції вірно
застосував норми матеріального та
процесуального права та прийняв
рішення, яким спір знайшов своє належне
вирішення.

За таких обставин, судова колегія не
вбачає передбачених законом підстав
для скасування рішення суду першої
інстанції або ж його зміни.

Крім того, у разі відмови ОСОБА_2 у
задоволенні її апеляційної скарги на
рішення суду першої інстанції у
повному обсязі у цій справі, остання не
має права на компенсацію за рахунок
відповідачів судових витрат, понесених
нею у зв'язку із розглядом справи у суді
апеляційної інстанції (а.с.138).

Керуючись ст.ст. 307-308, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 19 березня 2014 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Стрелець Л.Г.Гончар М.С.