Ухвала іменем україни 23 квітня 2014 року

м. Київ Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:
головуючого: Макарчука М.А.,
суддів:
Леванчука А.О., Мазур
Л.М.,Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною
скаргою Шуліки Аліни Володимирівни в
інтересах та за довіреністю Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на заочне рішення
Гірницького районного суду м. Макіївки
Донецької області від 15 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 14 січня 2014 року,
в с т а н о в и л а: У вересні 2013 року
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду
із позовом, посилаючись на те, що згідно
договору № DOXRRX25820175 від 30 січня 2007 року,
укладеного між позивачем та ОСОБА_2,
останній отримав кредит у розмірі 1 131
грн 60 коп., зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. При цьому, відповідач
підтвердив свою згоду на те, що
підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» складає між ним і банком
Договір, про що свідчить підпис
Відповідача у заяві. Взяті на себе
зобов'язання за договором кредиту №
DOXRRX25820175 від 30 січня 2007 року належним
чином ОСОБА_2 не виконувались і тому
станом на 15 серпня 2013 року утворилась
заборгованість, яка складається з
наступного: 1 131 грн 60 коп. -
заборгованість за кредитом; 9 835 грн 88
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 118 грн 36 коп. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 16 883 грн 24 коп. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; а також
штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та
правил надання банківських послуг: 500
грн - штраф (фіксована частина), 1 401 грн 70
коп. - штраф (процентна складова).
Загальна сума заборгованості за
вказаним кредитним договором складає 29
935 грн 78 коп. З цих підстав просив
задовольнити заявлені вимоги.
Заочним рішенням Гірницького
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 15 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 14 січня 2014 року у задоволенні
позовних вимог відмовлено. У
касаційній скарзі Шуліка А.В. в
інтересах та за довіреністю ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить заочне рішення
Гірницького районного суду м. Макіївки
Донецької області від 15 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 14 січня 2014 року
скасувати, а справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення цим судом
норм процесуального права та
неправильне застосуванням норм
матеріального права.
Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у позові місцевий суд
вважав, а апеляційний суд погодився з
таким висновком, що оскільки договір
був укладений в 2007 році, а позивач
звернувся до суду з позовом у 2013 році -
трирічний строк позовної давності,
встановлений ст. 257 ЦК України минув, а
пропуск строку позовної давності є
підставою для відмови у задоволення
позовних вимог. Проте
повністю погодитися з таким висновком
не можна. Відповідно до ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Оскаржувані
судові рішення вказаним вимог не
відповідають з огляду на
наступне.Згідно зі ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Статтею 257 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 цього ж
Кодексу позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.
Відповідно до Правової позиції
Верховного Суду України у справі
№ 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року
зазначено, що відповідно до
ст. 261 ЦК України початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов. Перебіг позовної
давності за вимогами кредитора, які
випливають з порушення боржником умов
договору (графіка погашення кредиту)
про погашення боргу частинами
(щомісячними платежами), починається
стосовно кожної окремої частини, від
дня, коли відбулося це порушення.
Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу. У разі
порушення боржником строків сплати
чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу -
до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст. 1048 ЦК України), що
підлягає сплаті. Несплачені до моменту
звернення кредитора до суду платежі
підлягають стягненню у межах позовної
давності по кожному із платежів. У разі
встановлення у договорі різних видів
цивільно-правової відповідальності за
різні порушення його умов, одночасне
застосування таких заходів
відповідальності не свідчить про
недотримання положень, закріплених у
ст. 61 Конституції України щодо заборони
подвійної цивільно-правової
відповідальності за одне і те саме
порушення. Згідно з п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. Відповідно до
Правої позиції Верховного Суду України
у справі 6-126цс13 від 20 листопада 2013
року пункт 7 частини 11 статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув, у
системному зв'язку з самою частиною 11
статті 11 зазначеного Закону стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.Судами встановлено, що згідно
договору № DOXRRX25820175 від 30 січня 2007 року,
укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_2, останній отримав кредит у
розмірі 1 131 грн 60 коп., зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 30 січня 2008 року
включно. Згідно з довідкою-розрахунком
станом на 15 серпня 2013 року
заборгованість становить 29 935 грн 78
коп., яка складається з: 1 131 грн 60 коп. -
заборгованості за кредитом; 9 835 грн 88
коп. - заборгованості по процентам за
користування кредитом; 118 грн 36 коп. -
заборгованості по комісії за
користування кредитом; 16 883 грн 24
коп. - пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором; а також
штрафи відповідно до п. 5.3. Умов та
правил надання банківських послуг; 500
грн. штраф (фіксована частина); 1 401 грн 70
коп. - штраф (процентна складова).
Відмовляючи у позові з підстав
пропуску строку позовної давності
місцевий суд не застосував правила ст.
267 ЦК України, за якими правові наслідки
пропуску строку позовної давності у
вигляді відмови у позові можуть бути
застосовані лише за заявою сторони,
зробленою до ухвалення рішення.
Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення місцевого
суду апеляційний суд не звернув уваги
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права при розгляді
справи та на неповне з'ясування
обставин у справі, не врахував правових
позицій Верховного Суду України у
справі № 6-116цс13 від 06 листопада
2013 року та у справі 6-126цс13 від
20 листопада 2013 року і сам припустився
цих порушень.Оскільки неповнота
з'ясування обставин у справі та
порушення зазначених норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення спору і ці порушення були
допущені апеляційним судом, то
оскаржувані судові рішення на підставі
ст. 338 ЦПК України підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статями 335, 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України у х в а л и л а: Касаційну
скаргу Шуліки Аліни Володимирівни в
інтересах та за довіреністю Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково. Заочне рішення Гірницького
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 15 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 14 січня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.
Ухвала оскарженню не
підлягає.Головуючий:
Макарчук М.А.
Судді:
Леванчук А.О.

Мазур
Л.М.
Маляренко А.В.

Нагорняк В.А.