Справа №442/1241/14-ц
Провадження №2/442/704/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Гайдука
А.М.,

при секретарі Чолавін Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дрогобичі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ
«Дрогобицький завод автомобільних
кранів» про стягнення заборгованості
по заробітній платі та відшкодування
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, в
підтвердження своїх позовних вимог
посилається на те, що З 1990 року працює
на ПАТ «Дрогобицький завод
автомобільних кранів» на посаді
електроерозіоніста.

Протягом останнього року Відповідачем
грубо порушуються вимоги ст. 115 КЗпП
України, саме позивачу не виплачується
зарплата у порядку та строки
встановлені цією статтею, яка
передбачає, що заробітна плата
виплачується працівникам регулярно в
робочі дні у строки, встановлені
колективним договором або нормативним
актом роботодавця, погодженим з
виборним органом первинної
профспілкової організації чи іншим
уповноваженим на представництво
трудовим колективом органом (а в разі
відсутності таких органів
-представниками , обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.

На момент подання позовної заяви
заборгованість Відповідача перед
позивачем із виплати заробітної плати
становить більше року часу, а саме від
грудня 2012 року.

Оскільки Відповідач на письмове
прохання позивача не надав довідку про
заборгованість із виплати зарплати, то
точна сума заборгованості останньому
невідома, а приблизна сума боргу
становить 15 тис. гривень.

Враховуючи те, що розмір точної суми
заборгованості позивачу невідомий, а
також те, що заявляється вимога про
відшкодування моральної шкоди, то
подання заяви в порядку наказного
провадження неможливе, а тому позивач
звертається до суду в порядку
позовного провадження і подальшим
клопотанням про витребування доказів з
метою уточнення позовних вимог.

Також зазначає, що вищевказані
порушення Відповідачем трудових прав
позивача призводять до значних
моральних страждань, які той
переносить через неможливість
отримання своїх законно зароблених
коштів, що проявляються у необхідності
постійно шукати кошти для організації
свого життя та утримання сім'ї. В умовах
невпевненості за завтрашній день,
ОСОБА_1 завжди перебуває у стресовому
стані, а нанесену моральну шкоду оцінює
у 2000 грн.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1
свої позовні вимоги підтримує повністю
та просить суд їх задоволити.

Представник відповідача Бурмас Ю.Р. в
судове засідання з»явився, проти
задоволення позову не заперечив.

Заслухавши думку учасників процесу,
оглянувши матеріали справи, суд
встановив, що позивач, згідно довідки
від 13.02.2014 року з 03.05.90 року наказ № 21К по
даний час працює в ПАТ «Дрогобицький
завод автомобільних кранів»
електроерозіоністом виробництва
інструменту.

Позивачу з грудня 2012 року по даний час
не виплачується зарплата у порядку та
строки встановлені ст..115 КЗпП.
Заборгованість відповідача перед
позивачем по заробітній платі станом
на 05.03.2014 року становить 12652 грн. 60 коп.,
що підтверджується довідкою за №223 від
05.03.2014 року, виданою бухгалтерією ПАТ
«ДЗАК» та долученою до матеріалів
справи представником відповідача до
початку слухання справи по суті.

Згідно ст. 115 КЗпПУ заробітна плата
виплачується працівникам регулярно в
робочі дні у строки, встановлені
колективним договором або нормативним
актом роботодавця, погодженим з
виборним органом первинної
профспілкової організації чи іншим
уповноваженим на представництво
трудовим колективом органом (а в разі
відсутності таких органів
-зедставниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 5
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року № 4«Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної /немайнової/ шкоди»,
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
справ про відшкодування моральної
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, та вина останнього в її
заподіянні. Зокрема, суд повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або витрат
немайнового характеру, за яких
обставин та якими діями /бездіяльністю/
вони заподіяні, в якій грошовій сумі
позивач оцінює заподіяну шкоду та з
чого він виходив при цьому.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Як вказує
законодавець, моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Беззаперечно встановлено той факт, що
позивачу не виплачувалась нарахована
заробітна плата з вини відповідача,
оскільки проти цього в судовому
засіданні не заперечив сам представник
відповідача, а тому суд оцінює моральну
шкоду заподіяну позивачу в сумі 2000
гривень.

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає,
що позов підлягає до задоволення та
стягнення з відповідача вищезгаданої
суми заборгованості, зважаючи зокрема
на положення ч.1 ст.61 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує
питання як слід розподілити між
сторонами судові витрати, а тому згідно
з вимогами ст. 88 ЦПК України з
відповідача слід стягнути 243,60 грн.
судового збору в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Стягнути з ПАТ «Дрогобицький
завод автомобільних кранів» на користь
ОСОБА_1 заборгованість по заробітній
платі в розмірі 12652 (дванадцять тисяч
шістдесят п'ятдесят дві) грн. 60 коп.

Стягнути з ПАТ «Дрогобицький
завод автомобільних кранів» на користь
ОСОБА_1 2000 гривень відшкодування
моральної шкоди.

Стягнути з ПАТ «Дрогобицький
завод автомобільних кранів» на користь
держави 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
судового збору.

Рішення може бути оскаржено
до апеляційного суду Львівської
області на протязі 10 днів з дня його
проголошення через Дрогобицький
міськрайонний суд.

Головуючий