У х в а л а

15 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Парінової І.К.,Гончара В.П.,Савченко
В.О.,розглянувши в попередньому
судовому засіданні справу за позовом
Запорізького міжрайонного
екологічного прокурора до
Вільнянської районної державної
адміністрації Запорізької області,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, відділу
Держземагентства у Вільнянському
районі Запорізької області про
визнання недійсним розпорядження,
виданого на його підставі державного
акту на право власності на землю,
договору дарування, виданого на його
підставі державного акту на право
власності на землю та повернення
земельної ділянки, за касаційною
скаргою Дніпровської екологічної
прокуратури на рішення Вільнянського
районного суду Запорізької області від
06 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області
від 22 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року Запорізький
міжрайонний екологічний прокурор
звернувся до суду з позовом до
Вільнянської районної державної
адміністрації Запорізької області,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, відділу
Держземагентства у Вільнянському
районі Запорізької області, мотивуючи
свої вимоги тим, що розпорядженням
голови Вільнянської районної
державної адміністрації № 31 від 17
січня 2011 року ОСОБА_4 затверджено
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
для подальшої передачі у власність для
ведення особистого господарства на
території Петро-Михайлівської
сільської ради. Цим же розпорядженням
земельну ділянку площею 1,1 га передано
у власність ОСОБА_4 для ведення
особистого селянського господарства.
На підставі вказаного розпорядження
ОСОБА_4 26 червня 2011 року видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЛ №
471132. В подальшому, на підставі договору
дарування № 1244 від 05 липня 2011
року ОСОБА_4 відчужила зазначену
земельну ділянку ОСОБА_5, яка отримала
державний акт серії ЯЛ № 490750 на право
власності на земельну ділянку. Позивач
зазначив, що рішення про безоплатну
передачу у власність відповідачу
спірної земельної ділянки прийнято з
перевищенням владних повноважень та в
порушення норм чинного земельного
законодавства України, а подальше її
відчуження є незаконними, оскільки
передана у власність ОСОБА_4 земельна
ділянка розташована у прибережній
захисній смузі р. Дніпро та знаходиться
в 100-метровій смузі під урізу води.
Посилаючись на викладене, просив позов
задовольнити.

Рішенням Вільнянського районного суду
Запорізької області від 06
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 22 січня 2014 року, в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Дніпровська
екологічна прокуратура порушує
питання про скасування рішення суду
першої інстанції та ухвали
апеляційного суду, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, і просить ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й апеляційний суд,
керуючись ст. 87 Водного кодексу
України, дійшов правильного висновку
про відмову в задоволенні позову,
виходячи з того, що прокурором не
доведено, що спірна земельна ділянка,
надана у власність ОСОБА_4, знаходиться
у межах охоронної зони водного об'єкту,
а також з того, що доказів на
підтвердження відведення в межах
розташування спірної земельної
ділянки прибережних захисних смуг та
виготовлення проектів прибережних
захисних смуг позивачем не надано.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
22 травня 2013 року в справі № 6-25цс13, яка
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України
є обов'язковою для всіх судів України.

Оскільки зі змісту касаційної скарги
не вбачається порушення судами норм
процесуального права чи неправильного
застосування норм матеріального права,
колегія суддів вважає за необхідне
касаційну скаргу відхилити.

Керуючись статтями 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Дніпровської
екологічної прокуратури відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду
Запорізької області від 06
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області
від 22 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

І.К. ПаріноваВ.П. ГончарВ.О. Савченко