Справа № 145/2270/13-ц Провадження №
22-ц/772/1356/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Ратушняк І. О.Категорія:
45Доповідач: Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області у
складі головуючого судді Сала Т.Б.,
суддів Нікушина В.П., Чуприни В.О., при
секретарі Торбасюк О.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Тиврівського районного суду
Вінницької області від 17 березня 2014
року постановленої за розглядом заяви
ОСОБА_3 про забезпечення позову у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про визнання недійсним
державного акту на право приватної
власності на землю, третя особа -
Гніванська міська рада та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
недійсним державного акту та про
зобов'язання знести паркан та
повернути захоплену частину земельної
ділянки, -

встановила:

В провадженні Тиврівського районного
суду знаходиться цивільна справа за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання
недійсним державного акту на право
приватної власності на землю, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на стороні відповідача Гніванська
міська рада, та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
недійсним державного акту та про
зобов'язання знести паркан та
повернути захоплену частину земельної
ділянки.

17.03.2014 року ОСОБА_3 подала до суду заяву
про забезпечення її позову до ОСОБА_2, в
якій просила:

накласти арешт на земельну ділянку
площею 0,0202 га, яка розташована на
території Гніванської міської ради та
належить ОСОБА_2 на підставі державного
акту серії № 000054 від 13 червня 1997 року;

заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії
щодо відчуження даної земельної
ділянки.

Ухвалою Тиврівського районного суду
Вінницької області від 17.03.2014 року
заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову
задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу, в якій
просила ухвалу скасувати, постановити
нову, якою відмовити ОСОБА_3 у
задоволені заяви про забезпечення
позову. При цьому скаржник посилається
на порушення судом норм процесуального
права при вирішенні питання про вжиття
заходів забезпечення позову. Крім того,
зазначила, що вимоги у заяві про
забезпечення позову не співмірні із
вимогами позову.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 є власниками суміжних ділянок.

Заява ОСОБА_3 про забезпечення позову
мотивована тим, що ОСОБА_2 веде
будівництво магазину, яке на даний час
не закінчене. Будівництво ведеться з
відхиленням від затвердженої
проектної документації з порушенням
ДБН, внаслідок чого відбувається
знищення майна ОСОБА_3 З такою
мотивацією погодився суд першої
інстанції.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про
забезпечення позову суд першої
інстанції виходив із того, що невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, так як земельна
ділянка може бути відчужена на користь
третіх осіб.

Однак, колегія суддів вважає, що суд
безпідставно прийняв до уваги
мотивацію заяви про забезпечення
позову ОСОБА_3, а висновок суду є
необґрунтованим.

Згідно ст. 151 ЦПК України забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» роз'яснено, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

З змісту заяви ОСОБА_3 про забезпечення
позову вбачається, що ОСОБА_2 своїми
діями фактично перешкоджає
користуватись майном ОСОБА_3, а саме
належною їй земельною ділянкою.

Судова колегія вважає, що вид
забезпечення позову, який застосував
суд не є співмірним з вимогами позову, і
обраний судом вид забезпечення, не
усуває причини, у зв'язку з якими
звернулась ОСОБА_3

До того ж, ОСОБА_3 не надала жодного
належного доказу на підтвердження
того, що ОСОБА_2 має наміри змінити
цільове призначення земельної ділянки
та реалізувати земельну ділянку.

Враховуючи викладене колегія суддів
прийшла до висновку про відсутність
реальної загрози невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду.

Також суд бере до уваги, що позовна
вимога ОСОБА_3 про визнання недійсним
державного акту на право приватної
власності на землю, яка належить
відповідачу, не пов'язана з правом
ОСОБА_3 (володіння, користування,
розпорядження) на цю землю.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги
про порушення судом норм
процесуального права в частині
розгляду заяви про забезпечення позову
у відсутність ОСОБА_2, є безпідставними,
оскільки, згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України,
заява про забезпечення позову
розглядається судом, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі. Також з матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_2 було
направлено копію оскаржуваної ухвали
від 17.03.2014 р. (а. с. 57).

Відповідно до ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд змінює або скасовує
ухвалу суду першої інстанції і
постановляє ухвалу з цього питання,
якщо воно було вирішено судом першої
інстанції з порушенням норм
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Ухвалу Тиврівського районного суду
Вінницької області від 17 березня 2014
року скасувати.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3
від 17.03.2014 року про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий: /підпис/
Т.Б. Сало

Судді: /підписи/
В.П. Нікушин

В.О. Чуприна

Згідно з оригіналом: