У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,
Фаловської І.М., −?

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за договором
про надання банківських послуг, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк», подану
представником Шулікою А.В., на рішення
апеляційного суду Волинської області
від 19 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
вищезазначеним позовом, посилаючись на
те, що 15 березня 2007 року між ними та
ОСОБА_4 був укладений договір,
відповідно до якого останній отримав
кредит у розмірі 2 200 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Відповідач не виконав своїх договірних
зобов'язань і станом на 31
серпня 2013 року за ним рахується
заборгованість у загальному розмірі 41
289 грн. 20 коп.

Рішенням Володимир-Волинського
міського суду Волинської області від 6
грудня 2013 року позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено, стягнуто на
їхню користь з ОСОБА_4 заборгованість
за договором від 15 березня 2007 року у
розмірі 41 289 грн. 20 коп. Вирішено
питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Волинської
області від 19 лютого 2014 року рішення
міського суду скасовано й ухвалено
нове рішення у справі про відмову в
задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк».

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення суду
апеляційної інстанції, мотивуючи свої
доводи порушенням судом норм
процесуального та матеріального права,
із залишенням в силі рішення суду
першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Висновок апеляційного суду про відмову
в задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» у зв'язку зі спливом
позовної давності відповідає правовій
позиції Верховного Суду України,
викладеній у постанові від 19 березня 2014
року № 6-14цс14.

З урахуванням цього, рішення
апеляційного суду ухвалено з
дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК
України, а доводи касаційної скарги не
дають підстав для висновку про
порушення судом норм процесуального
права чи неправильне застосування норм
матеріального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк», подану
представником Шулікою А.В., відхилити,
рішення апеляційного суду Волинської
області від 19 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О., Нагорняк В.А.,
Фаловська І.М.