У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

27 березня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,
Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ
спільного майна подружжя, за
касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою в
інтересах ОСОБА_1, на рішення
апеляційного суду Одеської області від
30 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що з 19 вересня 1998
року він перебував у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_2 і оскільки вони
припинили шлюбні відносини, просив
розірвати шлюб та поділити спільно
нажите майно, а саме: земельну ділянку
площею 0,10 га по АДРЕСА_1; будівельні
матеріали у вигляді незавершеного
будівництвом житлового будинку,
ступінь готовності якого складає 69%,
які розташовані на земельній ділянці
за вищезазначеною адресою; нежитлове
приміщення АДРЕСА_2; автомобіль марки
«RENAULT», 1988 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1, який зареєстрований на
ім'я ОСОБА_1 згідно свідоцтва про
реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2, видане МРЕВ
№2 УДАІ ГУМВС України в Одеській
області від 22 березня 2002 року, вартістю
11 170 грн.

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 25 червня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований у відділі РАЦС
Суворовської райдержадміністрації за
№ 800 від 19 вересня 1998 року, розірваний.

Виділено ОСОБА_1 у приватну власність: Ѕ
частину земельної ділянки площею 010 га,
цільове призначення для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1; Ѕ частину нежитлового
приміщення, загальною площею 72,7 кв.м та
основною площею 52,1 кв.м, розташованого
по АДРЕСА_2; Ѕ частину автомобіля марки
«RENAULT» 9-ї моделі, 1988 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Виділено ОСОБА_2 у приватну власність: Ѕ
частину земельної ділянки площею 010 га,
цільове призначення для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1; Ѕ частину нежитлового
приміщення, загальною площею 72,7 кв.м та
основною площею 52,1 кв.м, розташованого
по АДРЕСА_2; Ѕ частину автомобіля марки
«RENAULT» 9-ї моделі, 1988 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 30 жовтня 2013 року апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задоволено частково,
рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позову
щодо визнання за ОСОБА_1 права
власності на Ѕ частину незавершеного
будівництвом житлового будинку,
ступінь готовності якого складає 69%,
який розташований по АДРЕСА_1 та в
частині задоволення позову ОСОБА_1 про
визнання за ним права власності на Ѕ
частину нежитлового приміщення
АДРЕСА_2, скасовано та ухвалено в цій
частині нове рішення.

Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
власності по Ѕ частині на будівельні
матеріали, використані для будівництва
незавершеного будівництва житлового
будинку, ступінь готовності якого
складає 69 %, який розташований по
АДРЕСА_1.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
про визнання права власності на Ѕ
частину нежитлового приміщення
АДРЕСА_2 відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в
інтересах ОСОБА_1, просить скасувати
рішення суду апеляційної інстанції та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням апеляційним судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд, дослідивши
докази в справі й давши їм належну
правову оцінку, посилаючись на вимоги
ч.ч. 2, 3 ст. 331, ч. 1 ст. 376 ЦК України дійшов
правильного висновку та обґрунтовано
виходив з того, що майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
чоловіку та дружині на праві спільної
сумісної власності, які мають право на
його поділ в рівних частках. При цьому,
майно приватного підприємства чи
фізичної особи-підприємця не є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя.
Інший із подружжя має право тільки на
частку одержаних доходів від цієї
діяльності.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду
апеляційної інстанції, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану в
інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 30 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.І. Амелін

В.П. Гончар

С.О. Карпенко