Справа № 752/2511/14-ц
Провадження № 2/752/2467/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2014 року Голосіївський
районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Новак А.В. при
секретарі Чабанюк Л.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у місті
Києві, Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору - Публічне
акціонерне товариство «Альфа-Банк»,
Дочірнє підприємство «Інформаційний
центр» Міністерства юстиції України
про звільнення майна з-під арешту та
виключення з реєстру заборон та
відчужень об'єктів нерухомого майна,-

встановив

позивач звернувся до Голосіївського
районного суду м. Києва з позовом до
Відділу державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у місті Києві, Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
місті Києві, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору - Публічне акціонерне
товариство «Альфа-Банк», Дочірнє
підприємство «Інформаційний центр»
Міністерства юстиції України про
звільнення майна з-під арешту та
виключення з реєстру заборон та
відчужень об'єктів нерухомого майна.

Мотивував свої вимоги тим, що він
відповідно до договору купівлі-продажу
квартири від 24 грудня 2007 року
укладеного між ним та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі
за № 3031 є власником квартири АДРЕСА_1.

Йому стало відомо, що на його квартиру
накладено арешт на підставі постанови
головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції в місті Києві № ВП № 18692249 від 18
березня 2011 року при примусовому
виконанні виконавчого листа № 6-113
виданого 18.01.2010 року Новозаводським
районним судом Чернігівської області
про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ
«Альфа-Банк» заборгованості.

В подальшому, як зазначає позивач ним
було виконано свої зобов'язання перед
ПАТ «Альфа-Банк», у зв'язку з чим
головним державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у місті Києві Кузьменко Л.М.
було винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві.

В той же час, державним виконавцем при
поверненні виконавчого документа
стягувачеві не було вирішено питання
про зняття арешту з його майна.

З метою з'ясування обставин не
скасування арешту на квартиру він
звернувся з листом до відповідача -
Відділу державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у місті Києві, який надав йому
відповідь про те, що виконавче
провадження ВП № 18692249 передано до
архіву, а для вирішення питання про
зняття арешту з майна необхідно
звертатися до суду для отримання
відповідної ухвали.

Вважає, що суд зобов'язаний прийняти
рішення, яким звільнити з під арешту
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 та зняти арешт та заборону
відчуження з зазначеного нерухомого
майна та виключити таку з Єдиного
реєстру заборон та відчужень об'єктів
нерухомого майна.

В судовому засіданні
представники позивача підтримали
вимоги позовної заяви та з посиланням
на Закон України «Про виконавче
провадження» і норми Цивільного
кодексу України Глави 29 «Захист права
власності» просили суд ухвалити
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю.

Відповідач - Відділ
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у місті Києві в судове
засідання не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлений належним
чином. Надіслав до суду клопотання
слухати справу у відсутність його
представника.

Відповідач - Реєстраційна
служба Головного управління юстиції у
місті Києві в судове засідання не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином.

Третя особа - Публічне
акціонерне товариство «Альфа-Банк» в
судове засідання не з'явився, про час і
місце розгляду справи повідомлений
належним чином. Надіслав до суду
клопотання слухати справу у
відсутність його представника та не
заперечував проти задоволення
позовних вимог.

Представник третьої особи -
Дочірнє підприємство «Інформаційний
центр» Міністерства юстиції України в
судовому засіданні не заперечував
проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши і проаналізувавши докази,
які містяться в матеріалах справи, суд
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог і заперечень,
дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач, відповідно до договору
купівлі-продажу квартири від 24 грудня
2007 року укладеного між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстровано в реєстрі за № 3031 є
власником квартири АДРЕСА_1.

15 квітня 2010 року старший державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у місті
Києві Кузьменко Л.М. винесла постанову
про відкриття виконавчого провадження
з виконання виконавчого листа № 6-113
виданого 18.01.2010 року Новозаводським
районним судом міста Чернігова про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ
«Альфа-Банк» коштів в сумі 286382 гривні 24
копійки.

18 березня 2011 року головний державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у місті
Києві Кузьменко Л.М. винесла постанову
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, а саме
постановою було накладено арешт на
квартиру АДРЕСА_1.

25 квітня 2012 року головний державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у місті
Києві Кузьменко Л.М. винесла постанову
про повернення виконавчого документа
стягувачеві із посиланням на те, що в
ході проведення виконавчих дій
державним виконавцем розшукано
нерухоме майно боржника, а саме
квартиру АДРЕСА_1 на яку накладено
арешт, але звернути стягнення на
квартиру неможливо, оскільки остання
перебуває в іпотеці іншого банка.

З матеріалів довідки № 58030-83 від 01.10.2010
року вбачається, що у ОСОБА_1 відсутня
заборгованість перед ПАТ «Альфа-Банк».

Представники позивач стверджують, що у
зв'язку із незняттям державним
виконавцем арешту накладеного на
квартиру їх довірителя порушується
право останнього визначене статтею 321
ЦК України.

Позивач обґрунтовував свої вимоги з
посиланням на Главу 29 «Захист права
власності» Цивільного кодексу України.

Аналізуючи докази надані сторонами,
суд вважає що позивачем не доведено
позовні вимоги та обрано невірний
спосіб захисту свого права виходячи з
наступних міркувань.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном, однак не визначив у який саме
спосіб суд повинен захистити його таке
право.

Чинним Цивільним кодексом України
передбачена можливість власника
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном у способи
передбачені статтями 387, 388, 392, 393
Цивільного кодексу України.

Як встановлено судом, право
користування і розпорядження
квартирою АДРЕСА_1 було обмежено
накладенням арешту на таку і заборону
її відчуження відповідно до заходів
вчинених державним виконавцем при
виконанні рішення суду про стягнення з
боржника - ОСОБА_1 грошових коштів на
користь ПАТ «Альфа-Банк».

Матеріали виконавчого провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа № 6-113 виданого 18.01.2010 року
Новозаводським районним судом міста
Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ЗАТ «Альфа-Банк» коштів в сумі
286382 гривні 24 копійки зберігаються у
архіві відділу державної виконавчої
служби Голосіївського районного
управління юстиції у місті Києві.

Позивачем в обґрунтування своїх вимог
зазначається, що саме відповідач не
виконав власний обов'язок щодо зняття
арешту з квартири АДРЕСА_1, натомість
суд не погоджується з такими доводами
позивача.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
закінчення виконавчого
провадження(крім направлення
виконавчого документа за належністю
іншому органу державної виконавчої
служби, офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, закінчення виконавчого
провадження за рішенням суду,
винесеним у порядку забезпечення
позову чи вжиття запобіжних заходів, а
також крім випадків не стягнення
виконавчого збору або витрат
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій),
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу(посадовій
особі), який його видав, арешт
накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження.

Як відмічалося судом вище, дійсно 25
квітня 2012 року головний державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у місті
Києві Кузьменко Л.М. винесла постанову
про повернення виконавчого документа
стягувачеві.

Зазначену постанову державний
виконавець мотивувала тим, що в ході
проведення виконавчих дій державним
виконавцем було розшукано нерухоме
майно боржника, а саме квартиру АДРЕСА_1
на яку накладено арешт, але звернути
стягнення на квартиру неможливо,
оскільки остання перебуває в іпотеці
іншого банка.

Виходячи з аналізу вищенаведених
правових норм у сукупності з наданими
доказами, суд дійшов висновку, що
станом на день винесення постанови про
повернення виконавчого документа
стягувачеві, правових підстав зняття
арешту з квартири позивача в силу
правил статті 50 Закону України «Про
виконавче провадження» не було,
оскільки фактичного стягнення коштів
присуджених за рішенням суду не
відбулося.

Посилання представників позивача на
недотримання державним виконавцем
вимог статті 50 Закону України «Про
виконавче провадження» є хибним і
таким, що повністю спростовується
матеріалами справи.

Обираючи спосіб захисту свого права у
формі пред'явлення вимог про
звільнення майна з-під арешту,-
виключення з опису, позивачем не надано
суду жодного доказу на доведеність
таких вимог, а посилання на
необхідність застосування норм Глави 29
«Захист права власності» Цивільного
кодексу України є формальними і
невизначеними, без зазначення
конкретного способу із посиланням на
конкретну норму права та відповідні
докази, які б надали суду можливість
дійти категоричного висновку про
доведеність таких вимог позивача.

Позивачем не зазначено чим саме
відповідач порушує та/ або оспорює його
право, як власника в розумінні статті 391
Цивільного кодексу України.

Також судом звертається увага на ту
обставину, що позивач пред'являючи
вимогу про виключення з опису
нерухомого майна не надає суду жодного
доказу на підтвердження існування
такого опису, з якого зокрема і
проситься суд виключити майно належне
ОСОБА_1

Відповідно за таких обставин, суду не
надано жодного доказу про на
обґрунтування необхідності виключення
з Єдиного реєстру заборон та відчужень
об'єктів нерухомого майна, при цьому
представниками позивача не зазначено
суду, що саме необхідно виключити із
вказаного реєстру.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому Цивільним процесуальним
кодексом України, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

На погляд суду, позивач не скористався
своїм правом щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до
Цивільного процесуального кодексу
України, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
Цивільного процесуального кодексу
України.

На основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які посилались сторони, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин та
правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
дійшов висновку про необхідність
відмовити в задоволенні позову
повністю.

Розподіл судових витрат між сторонами
вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК
України,суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у місті Києві, Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
місті Києві, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору - Публічне акціонерне
товариство «Альфа-Банк», Дочірнє
підприємство «Інформаційний центр»
Міністерства юстиції України про
звільнення майна з-під арешту та
виключення з реєстру заборон та
відчужень об'єктів нерухомого майна -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
рішення яке було ухвалено без участі
особи, яка її оскаржує протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду м. Києва через
Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя
А.Новак