Справа №647/1111/14-ц
Провадження № 2/647/349/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2014 року Бериславський районний суд
Херсонської області у складі:

головуючого судді Волошина Р.Р.,

за участю секретаря Лященко В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника відповідача
Свердлюка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду у місті
Бериславі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю
"Югтранзитсервіс-Агропродукт" про
розірвання договору оренди земельної
ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю
"Югтранзитсервіс-Агропродукт" про
розірвання договору оренди земельної
ділянки, в якому вказав, що він є
власником земельної ділянки площею 8,97
га., що розташована у Чкаловській
сільській раді
Великоолександрівського району
Херсонської області. 10.10.2010 року він з
товариством з обмеженою
відповідальністю
"Югтранзитсервіс-Агропродукт" уклав
договір оренди вказаної земельної
ділянки, зі сплатою орендної плати 3%
від нормативної грошової оцінки
земельної ділянки за рік. Нормативна
грошова оцінка земельної ділянки
порівняно з роком укладання договору
оренди значно збільшилася, що, на думку
позивача, є підставою для зміни
орендної плати. 30.12.2013 року позивач
звернувся до відповідача з листом, який
містив прохання укласти додаткову
угоду до договору оренди, відповідно до
якої визначити, що нормативна грошова
оцінка земельної ділянки становить
194460,84 гривень; також просив обрахувати
орендну плату у розмірі 3% від
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки за рік з моменту збільшення
оцінки. Відповідач відповіді на лист
йому не надав. Посилаючись на ст.652 ЦК
України, позивач просить суд розірвати
вказаний договір оренди, оскільки
істотно змінилися обставини, якими він
керувався під час укладання договору,
так як він розраховував отримати
орендну плату у розмірі 3% від
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки за рік та на те, що така оцінка
буде переглядатися.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги, просив їх задовольнити
на викладених у позові підставах.

Представник відповідача в судовому
засіданні не визнав позовні вимоги,
просив відмовити у їх задоволенні,
оскільки позивачеві сплачується
орендна плата у розмірі 3% від
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки на момент укладання договору,
що становило 3322,24 гривень. Позивач не
довів наявність жодних передбачених
договором чи законом підстав для
розірвання договору. Зміна нормативної
грошової оцінки земельної ділянки є
підставою для перегляду розміру
орендної плати.

Вислухавши позивача та представника
відповідача, дослідивши письмові
докази, які містяться в матеріалах
справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 93 ЗК України право
оренди земельної ділянки - це засноване
на договорі строкове платне володіння
і користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької діяльності.

Відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються законом (ч. 8 ст. 93 ЗК
України).

Таким спеціальним законом, що регулює
орендні земельні відносини та підлягає
застосуванню до спірних правовідносин
є Закон України від 02.10.2003 року «Про
оренду землі» (далі -Закон).

Договір оренди землі укладається у
письмовій формі і за бажанням однієї із
сторін може бути посвідчений
нотаріально. Він підлягає державній
реєстрації і після цього набирає
чинності (ст.ст.14, 18, 20 Закону).

Відповідно до ст. 13 Закону за договором
оренди землі орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до ст. 15 Закону орендна
плата, її розмір, форма платежу, строк і
порядок виплати є суттєвими умовами
договору оренди землі.

Статтями 24, 25 Закону передбачені права
та обов'язки орендодавця та орендаря,
зокрема, орендодавець зобов'язаний
своєчасно вносити орендну плату в
розмірі та строки обумовлені
договором.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником земельної ділянки площею 17,94
га., що розташована на території
Чкаловської сільської ради
Великоолександрівського району
Херсонської області, та передана йому
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва на
підставі Державного акту серії ЯЖ №
643772 на право власності на земельну
ділянку, виданого 16.03.2010 року (а.с.6).
Вказана земельна ділянка складається
із двох окремих земельних ділянок
площею 8,97 га. кадастровий №:07:003:0002
та кадастровий №:06:008:0011.

10.10.2010 року позивач (орендодавець) уклав
з відповідачем (орендар) договір оренди
земельної ділянки площею 8,97 га.
кадастровий №:07:003:0002, згідно умов
якого передав у платне користування
відповідача земельну ділянку до 30.11.2020
р. (а.с.7).

Договір оренди зареєстрований у
відділі Держкомзему
Великооленсандрівського району, про що
вчинено запис у Державному реєстрі
земель 19.04.2012 року.

За умовами договору оренди відповідач
зобов'язався сплачувати орендну плату
шляхом видачі готівкових коштів не
рідше 1 разу на рік і не пізніше ніж в
строк з 01 серпня до 31 грудня кожного
року, або за згодою сторін в грошовому
або натуральному вигляді, і її розмір
становить 3% від нормативної грошової
оцінки земельної ділянки за рік, що на
час укладання договору становить 3322,22
гривень (три відсотка від грошової
оцінки земельної ділянки станом на
10.10.2010 року, що становить 110740,80 гривень).

Звертаючись з позовом, позивач вказав
на зміну нормативної грошової оцінки
земельної ділянки (збільшення), станом
на 25.10.2013 року вона становить 194460,84
гривень, що значно більше ніж визначена
у договорі вартість - 110740,80 гривень.
Виходячи із нової грошової оцінки
земельної ділянки, він недоотримав
орендну плату за 2012 - 2013 роки. Тому 30.12.2013
року позивач звернувся до відповідача
з листом, який містив прохання укласти
додаткову угоду до договору оренди,
відповідно до якої визначити, що
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки становить 194460,84 гривень; також
просив обрахувати орендну плату у
розмірі 3% від нормативної грошової
оцінки земельної ділянки за рік з
моменту збільшення оцінки. Не
отримавши відповіді, у квітні 2014 року
позивач звернувся до суду з даним
позовом. Поведінку відповідача позивач
розцінює як відмову укласти додаткову
угоду до договору.

Зміну нормативної грошової оцінки
земельної ділянки у бік збільшення та
відмову відповідача у зміні умов
договору оренди позивач розцінює як
істотну зміну обставин, якими сторони
керувалися при укладення договору, так
як він при укладенні договору
розраховував на отримання орендної
плати у розмірі 3% від нормативної
грошової оцінки земельної ділянки за
рік та на те, що така оцінка буде
переглядатися.

Тобто позивач виходив з того, що
орендна плата повинна автоматично
змінюватися відповідачем в залежності
від нової грошової оцінки земельної
ділянки.

Між тим, умовами договору оренди такого
не передбачено.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України
передбачено, що сторони мають право
врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до пункту 13 договору оренди
розмір орендної плати переглядається
за згодою сторін один раз в три роки, у
разі: зміни умов господарювання,
передбачених договором; зміни розмірів
земельного податку, підвищення цін і
тарифів, зміни коефіцієнтів
індексації, визначених законодавством;
погіршення стану орендованої
земельної ділянки не з вини орендаря,
що підтверджено документами.

Разом з тим, як вбачається із довідки за
2011 - 2013 роки позивач отримав орендну
плату з урахуванням індексації у
розмірі більшому, ніж визначено
договором в сумі 3294,54 гривень, що не
спростовується позивачем. 30.08.2011 року
отримав орендну плату за 2011 рік, 20.12.2012
року отримав орендну плату за 2012 рік,
25.10.2013 року отримав орендну плату за 2013
рік.

Крім того, постанова Кабінету
Міністрів України від 31 жовтня 2011 року
№ 1185 «Про внесення змін до Методики
нормативної грошової оцінки земель
сільськогосподарського призначення та
населених пунктів» передбачає
застосування відповідних коефіцієнтів
для нормативно-грошової оцінки земель,
що призводить до зміни з 01 січня 2012 року
річних сум податкових зобов'язань зі
сплати земельного податку та орендної
плати за земельні ділянки державної та
комунальної власності, а також може
бути підставою для перегляду орендної
плати за земельні ділянки
сільськогосподарського призначення,
укладені з фізичними особами. Тобто
положення вказаної постанови не
передбачають обов'язкового перегляду
розмірів орендної плати за договорами
оренди землі, яка належить особам на
праві приватної власності, у разі зміни
її грошової оцінки.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
оцінку земель» грошова оцінка
земельних ділянок залежно від
призначення та порядку проведення може
бути нормативною і експертною.
Нормативна грошова оцінка земельних
ділянок використовується для
визначення розміру орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності. Вказані норми
не містять прямого посилання на
правовідносини з приводу оренди
земельних ділянок, що перебувають в
приватній власності, а тому незгода
позивача з принципами обчислення та
сплати відповідачем орендної плати
може бути підставою для внесення змін
до договору в порядку, передбаченому
ст. 23 Закону України «Про оренду землі»,
ст.ст. 651, 653 ЦК України та п.36 договору
оренди землі, тобто за взаємною згодою
сторін і у письмовій формі, у разі не
досягнення згоди щодо зміни умов
договору спір розв'язується у судовому
порядку.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що позивач бажає отримати від
відповідача сплати орендної плати в
розмірі більшому, ніж обумовлений
договором. Позивачу орендна плата була
нарахована і виплачена згідно діючого
законодавства та у відповідності до
договору. Зміна нормативної грошової
оцінки землі не є підставою для
односторонньої зміни умов договору
оренди землі. Відповідно до п.13
укладеного договору розмір орендної
плати переглядається за певних
обставин, а відповідно до п.36
укладеного між сторонами договору
зміна умов договору можлива у
письмовій формі за взаємною згодою
сторін. Тобто умови договору оренди
землі не зобов'язують сторони вносити
зміни до договору, зокрема, збільшувати
чи зменшувати розмір орендної плати, а
лише зобов'язують за певних обставин
переглянути умови договору.

Судом встановлено, що землю відповідач
використовує за призначенням, тобто
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Заборгованість зі сплати орендної
плати у відповідача перед позивачем
відсутня, в зв'язку з чим відсутні
підстави для розірвання договору
оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Позивач не довів суду істотної зміни
обставин, якими сторони керувались при
укладенні договору оренди, та
наявність одночасно умов, передбачених
ч. 2 ст. 652 ЦК України, що є підставою для
розірвання договору у зв'язку з
істотною зміною обставин (ст. 652 ЦК
України).

Зміна нормативної грошової оцінки
землі є підставою для перегляду
розміру орендної плати, і не є істотною
зміною обставин, якими сторони
керувались при укладенні спірного
договору оренди.

Суд вважає, що позивач не надав суду
доказів в обґрунтування своїх вимог,
тому підстав для їх задоволення суд не
вбачає.

Враховуючи наведене та, оскільки
зобов'язання за договором відповідачем
виконані належним чином, в порядку,
передбаченому договором, суд не вбачає
підстав для застосування судового
захисту у зв'язку із відсутністю
порушених прав та приходить до
переконання про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю
"Югтранзитсервіс-Агропродукт" про
розірвання договору оренди земельної
ділянки - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через
Бериславський районний суд
Херсонської області, шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня проголошення рішення.

Суддя
Р.Р. Волошин