Справа № 1519/2-5469/11
№пр.2/521/441/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2014 року місцевий Малиновський
районний суд м.Одеси у складі:
головуючого судді -
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
витрат по утриманню квартири,
матеріальної шкоди, моральної шкоди та
усунення перешкод в користуванні
майном, суд
Позивач звернувся до
Малиновського районного суду м. Одеси з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування витрат по утриманню
квартири АДРЕСА_1, про усунення
перешкод в користуванні майном, про
відшкодування моральної шкоди та
уточнивши позовні вимоги просить
стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
свою користь витрати по утриманню
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод
позивачу в праві володіння ? частини
квартири та територіями загального
користування квартири АДРЕСА_1,
стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1269,98
Свої вимоги позивач обґрунтовує
тим, що він є власником ? частини
квартири АДРЕСА_1. Перебуваючи у шлюбі з
ОСОБА_2, у 1997 році став власником
квартири АДРЕСА_2. При розлученні в 1997
році поділ майна не проводився, тому як
між позивачем та відповідачем була
досягнута домовленість про те, що
позивач проживатиме в АДРЕСА_1, а ОСОБА_2
разом із дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4
проживатимуть в АДРЕСА_2. З квітня 1998
року по грудень 2010 року позивач
користувався квартирою АДРЕСА_1,
сплачував в повному обсязі комунальні
платежі та неодноразово проводив
Позивач зазначає, що 20 грудня 2010 року,
скориставшись його відсутністю, ОСОБА_2
змінила замки від вхідної двері. Крім
того, ОСОБА_2, на думку позивача,
вчинила інші дії, які заподіяли
позивачу матеріальну та моральну
шкоду, а саме дії щодо перешкоджання
позивачу в користуванні квартирою
АДРЕСА_1 а також щодо його майнових прав
щодо квартири АДРЕСА_2; без дозволу
позивача надала спірну квартиру в
користування третім особам; без
дозволу позивача використала його
особисте майно та майно третіх осіб;
після подання позовної заяви ОСОБА_2 з
метою погіршення ділової репутації
позивача втручається в виробничий
процес та намагалась створити позивачу
проблеми на роботі; ОСОБА_2 незаконно
утримує особисті речі та документи
позивача, а також речі та документи
третіх осіб, які були викрадені у
позивача невідомими 29.05.2012 року. У
зв'язку з діями ОСОБА_2, як стверджує
позивач, у нього виникли незаплановані
витрати та йому було нанесено
матеріальну та моральну шкоду. З метою
відновлення свого порушеного права,
позивач звернувся з вказаним позовом
до суду.
В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
Відповідачі у судовому засіданні проти
задоволення позовних вимог
заперечували, посилаючись на
спотворення ОСОБА_1 дійсних фактів. В
обґрунтування своїх заперечень
відповідачі вказали, що після
розірвання шлюбу між позивачем та його
колишньою дружиною була досягнуто
домовленості про те, що позивач
проживатиме у АДРЕСА_1 та сплачуватиме
всі комунальні платежі, а ОСОБА_2 із
двома дітьми - в квартирі АДРЕСА_2. Проте
позивач фактично проживав зі своєю
новою дружиною у квартирі АДРЕСА_7. Тому
твердження позивача про витрати на
оренду кімнати у квартирі своєї
дружини відповідачі вважають
безпідставними. ОСОБА_2 разом із дітьми
переїхала у квартиру АДРЕСА_2 котру
повністю відремонтувала за власні
кошти. У квартирі на вул. Гайдара
залишились всі меблі та предмети
побуту, квартира була в хорошому стані
та не потребувала ремонту. У зв'язку з
тяжким матеріальним становищем,
знаючи, що квартира по вулиці Гайдара є
вільною, ОСОБА_2 запропонувала позивачу
здавати квартиру в оренду. Відповідач
зазначила, що позивач в квартирі на вул.
Гайдара не проживав, перетворивши її на
склад будівельних матеріалів. Їй та
дітям довелось приводити квартиру в
житловий стан. Ключі від квартири по
вул. Гайдара позивач мав та міг ними
скористатися. Щодо погіршення здоров'я
позивача, відповідач вважає, що позивач
мав проблеми зі здоров'ям ще будучи у
шлюбі з нею. Згоди на будь-які ремонтні
роботи в спірній квартирі, відповідачі
як співвласники житла, позивачу не
надавали. Ніяких перешкод йому в
користуванні квартирою не здійснювали,
ОСОБА_2 майна не утримувала, моральної
шкоди не наносила. Позивач має
можливість проживати в спірної
квартирі, але не робить цього, оскільки
проживає з іншою дружиною, ОСОБА_6 за
Враховуючи викладені обставини,
посилаючись на безпідставність та
недоведеність позовних вимог,
представник відповідачів в судовому
засіданні просила в позові відмовити у
Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення сторін, допитавши свідків,
оцінивши наявні докази у їх сукупності,
суд дійшов висновку, що у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити з
Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та
відповідачка ОСОБА_2 з 1984 по 1997 рік
перебували у зареєстрованому шлюбі.
Мають двох спільних синів: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Рішенням Малиновського районного суду
від 23.12.1997 року шлюб між сторонами було
розірвано.

Згідно Свідоцтва про право власності
на житло від 3 липня 1996 року квартира
АДРЕСА_1, загальною площею 58,7 кв.м
належала усім членам родини ОСОБА_6 у
рівних частках.

Згідно Договору дарування від 29 грудня
2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подарували
свої частки матері ОСОБА_2

На момент розгляду справи позивачу
ОСОБА_1 належить ? частина квартири
АДРЕСА_1, відповідачці ОСОБА_7- ? частини
квартири.

В 1994 році ОСОБА_1 вступив до ЖБК
«Малиновський-16» та йому була виділена
на склад сімЧі чотирьохкімнатна
квартира АДРЕСА_2.

Як визнають сторони, між ними після
розірвання шлюбу була досягнута
домовленість, згідно якої позивач
проживатиме в АДРЕСА_1, а відповідачка
ОСОБА_2 разом із дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4
проживатимуть в АДРЕСА_2.

З квітня 1998 року по грудень 2010 року
позивач самостійно користувався
квартирою АДРЕСА_1 сплачував всі
комунальні платежі.

Відповідачка за свої кошти
відремонтувала квартиру АДРЕСА_2, де
проживає до теперішнього часу разом з
двома синами. Відповідачі самостійно
несуть усі витрати по утриманню
квартири по АДРЕСА_2 підтримають її у
належному технічному стані. Квартирою
АДРЕСА_2 не користуються.

Позивач не заперечував, що з січня 2011
року не сплачує витрати по утриманню
спірної квартири і не бере участь в
утриманні квартири АДРЕСА_2 де йому
належить ? частка. Усі витрати несуть
відповідачі. Також позивач не
заперечував, що згоди на які-небудь
ремонтні роботи в квартирі АДРЕСА_1
відповідачі, як співвласники житла,
йому не надавали.

Усі ці обставини підтвердив у судовому
засіданні свідок ОСОБА_4 - молодший син
позивача та відповідачки. Також він
пояснив, що згоди на які-небудь
ремонтні роботи в спірній квартирі як
співвласник житла позивачу не надавав,
ніяких перешкод йому в користуванні
квартирою мати не здійснювала. Батько
має можливість проживати в спірної
квартирі, але не робить цього, оскільки
живе у фактичної дружини ОСОБА_6 по
АДРЕСА_7

За таких обставин, суд вважає, що
стягнення з відповідачів витрат на
утримання квартири АДРЕСА_1 суперечить
загальним засадам цивільного
законодавства - принципам
справедливості та розумності, що
встановлені ст. 3 ЦК України, а також
вимогам ч.1 ст. 358 ЦК України, відповідно
до яких право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою.

При цьому судом враховано, що позивачем
не було представлено оригіналів
документів щодо понесених витрат,
пов*язаних з проведенням ремонтних
робіт. З представлених суду копій не
вбачається, де і які роботи
здійснювались.

Крім того, допитані у судовому
засіданні свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9
пояснили, що надавали позивачу
допомогу у виробництві ремонтних
робіт без коштовно.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Обставини, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно вимог ч.2 ст. 64 ЦПК України,
письмові докази, як правило, подаються
в оригіналі. Якщо подано копію
письмового доказу, суд за клопотанням
осіб, які беруть участь у справі, має
право вимагати подання оригіналу.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини, крім
випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Згідно Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 25 травня
2001 р. № 5 «Про внесення змін та
доповнень до постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 р. № 4 "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", п. 5, відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями
(бездіяльністю) вони заподіяні, в якій
грошовій сумі чи в якій матеріальній
формі позивач оцінює заподіяну йому
шкоду та з чого він при цьому виходить,
а також інші обставини, що мають
значення для вирішення спору.

Суд вважає, що позивачем не
надано відповідних та належних доказів
щодо неправомірних дій з боку
відповідача ОСОБА_2, що завдало йому
матеріальної та моральної шкоди.

Суд не приймає до уваги
посилання позивача на те, що він ніс
незаплановані витрати по сплаті оренди
на користь ОСОБА_6, оскільки судом не
встановлені факти перешкод з боку
відповідачки ОСОБА_2 в користуванні
ОСОБА_1 спірною квартирою.

З пояснень позивача у судовому
засіданні, пояснень свідків ОСОБА_8 та
ОСОБА_10 вбачається, що позивач має
доступ до спірної квартири, але не
проживає там у зв'язку з тім, що одна з
трьох кімнат квартири захаращена його
майном.

У зв'язку с цім пояснення,
допитаного у судовому засіданні свідка
ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_1 не мешкає у неї
постійно, вона не знаходиться з ним у
цивільному шлюбі та не планує
реєструвати з ним шлюб, правового
значення щодо розгляду справи не мають.

За таких обставин відсутні підстави
для задоволення вимог позивача про
усунення перешкод з боку відповідача
ОСОБА_2 в користуванні належним майном,
а саме квартирою АДРЕСА_1

Доводи позивача про те, що відповідачка
ОСОБА_2 без дозволу позивача
використала його особисте майно та
майно третіх осіб, втручається в
виробничий процес та намагалась
створити позивачу проблеми на роботі,
незаконно утримує особисті речі та
документи позивача, а також речі та
документи третіх осіб, які були
викрадені у позивача невідомими 29.05.2012
року, не нашли підтвердження належними
та допустимими доказами, тому суд
вважає їх необґрунтованими та
безпідставними.

Таким чином, позивач в порушення вимог
ст. 60 ЦПК України не надав суду жодних
доказів, які б свідчили про
неправомірність дії з боку
відповідача. Відсутні посилання на
підстави звільнення від доказування
визначені у ст. 61 ЦПК України.

При цьому, обставини на які вказує
позивач, суд вважає ним недоведеними,
чим не виконані вимоги ст. 10 ЦПК
України, відповідно до якої кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільну справу в межах
заявлених вимог і на підставі
представлених сторонами доказів.

На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК
України, суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

На підставі вище викладеного, суд
вважає, що у задоволенні позовних вимог
повинно бути відмовлено у повному
обсязі.

У разі відмови у задоволенні
позову, відповідно до ч.1ст.88 ЦПК
України, ст.7 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір не підлягає
стягненню або поверненню.

На підставі
вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 15,
16, 23, 358, 391, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 3, 10,
11, 60, 118, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
витрат по утриманню квартири,
матеріальної шкоди, моральної шкоди та
усунення перешкод в користуванні
майном - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. Якщо апеляційна скарга не була
подана протягом десяти днів після
отримання копії рішення відповідачем,
рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя:
О.М. Буран