Справа №784/5054/13 07.04.2014 07.04.2014 07.04.2014
Провадження № 22-ц784/140/14
Категорія 30 Головуючий
у першій інстанції:Циганок В.Г.
апеляційного суду: Кутова Т.З.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання:
Орельською Н.М.,

за участю: представника позивача
Літвіновою І.М., відповідачки ОСОБА_4,
її представника ОСОБА_5, третьої особи
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на заочне рішення Корабельного
районного суду м. Миколаєва від 25
листопада 2010 року, ухваленого за
позовом

Публічного акціонерного товариства
"Українська страхова компанія "Гарант
Авто" до

ОСОБА_4, за участю третьої особи
ОСОБА_6 про відшкодування майнової
шкоди, завданої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди в
порядку регресу,

в с т а н о в и л
а:

В лютому 2010 року Відкрите акціонерного
товариство "Українська страхова
компанія "Дженералі Гарант", яке на
даний час змінило назву на Публічне
акціонерне товариство "Українська
страхова компанія "Гарант Авто"
(далі-ПАТ "УСК "Гарант Авто"), звернулось
з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування
майнової шкоди, завданої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди в
порядку регресу.

Позивач зазначав, що 23 лютого 2008
року сталася дорожньо-транспортна
пригода, внаслідок якої зіткнулись
автомобіль "Пежо", реєстраційний номер
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та
автомобіль "Шевролет-Авео",
реєстраційний номер НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_7., який належить на
праві власності ОСОБА_6. Внаслідок
цієї аварії автомобілю "Шевролет-Авео"
завдано пошкодження.

Оскільки винною особою в
скоєнні ДТП визнано ОСОБА_4, то на
підставі договору страхування ВАТ
УСК "Дженералі -Гарант", на даний час
ПАТ "УСК "Гарант Авто", здійснило
виплату власнику автомобіля
"Шевролет-Авео" - ОСОБА_6 страхового
відшкодування в розмірі 14855, 35 грн.

Посилаючись на наведене, позивач
просив стягнути з відповідачки 14855, 35
грн. заподіяної матеріальної шкоди, 400
грн. витрат на оплату послуг
проведення автотоварознавчого
дослідження.

Рішенням Корабельного районного
суду м. Миколаєва від 25 листопада 2010
року позов ВАТ "УСК Дженералі-Гарант"
задоволено.

Стягнуто в з ОСОБА_4 на користь
позивача матеріальну шкоду в розмірі
14811,05 грн. витрат по сплаті страхового
відшкодування та 400 грн. - витрат за
проведення автотоварознавчої
експертизи. Розподілено судові
витрати.

В апеляційній скарзі відповідачка
просить рішення суду скасувати та
постановити нове рішення, яким в
позові ПАТ "УСК "Гарант Авто"
відмовити. Апелянт посилається на те,
що суд не з'ясував належним чином всі
обставини щодо винної особи.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається,
що 23 лютого 2008 року сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої зіткнулись автомобіль
"Пежо", реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_4 та автомобіль
"Шевролет-Авео", реєстраційний номер
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7, який
належить ОСОБА_6 (а.с. 8).

Постановою Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 31 березня 2008 року
провадження по адміністративній
справі закрито, в зв'язку з
відсутністю в діях ОСОБА_7 складу
адміністративного правопорушення (а.с.
13).

Постановою Корабельного районного
суду м. Миколаєва від 10 квітня 2008 року
винною у скоєнні вказаної ДТП визнано
ОСОБА_4 і вона на підставі ст.124 КУпАП
притягнута до адміністративної
відповідальності (а.с. 14).

Відповідно до умов добровільного
страхування автомобіля "Шевролет-Авео"
ПАТ "УСК "Гарант Авто" зобов'язано
виплатити власнику страхове
відшкодування в разі пошкодження та
знищення автомобіля в наслідок ДТП
(а.с. 5).

24 березня 2008 року складено
автотоварознавче дослідження
пошкодженого автомобіля, а 4 квітня 2008
року - акт , яким визнано вказане ДТП
страховою подією та розмір збитків
зазначено в сумі 14855 грн. 35 коп. (а.с. 7).

Позивачем платіжним дорученням від 23
квітня 2008 року перераховано
страхову суму ТОВ "Автоцентр на
будівельників", відповідно до наданого
ним рахунку -фактури щодо здійснення
авторемонтних робіт (а.с. 6, 9).

Згідно ст. 27 Закону "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Статтею 993 ЦК України встановлено, що
до страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Таким чином районний суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що на
відповідачку має бути покладено
цивільно-правову відповідальність та
стягнення з неї заподіяних збитків.

Між тим, визначаючи розмір завданих
збитків, районний суд виходив з того,
що в заподіянні ДТП є вина лише
відповідачки ОСОБА_4 Однак, з доданої
до апеляційної скарги постанови
Апеляційного суду Миколаївської
області від 8 квітня 2009 року слідує,
що постанова Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 31 березня 2008
року стосовно закриття провадження у
справі про притягнення ОСОБА_7 до
адміністративної відповідальності
скасована та визнано останнього
винним у вчиненні адміністративного
порушення передбаченого ст. 124 КУпАП
(а.с. 47-48).

За такого, винними в скоєнні
вказаного ДТП є дві особи: водій
автомобіля "Шевролет-Авео" та
відповідачка ОСОБА_4, яка управляла
автомобілем Пежо - 206. Враховуючи
обставини ДТП та обоюдну вину її
учасників, колегія дійшла висновку, що
вина обох учасників ДТП є рівною. Тому,
на користь страхової компанії з
відповідачки слід стягнути 7405 грн. 53
коп. (14855, 35 : 2). При цьому 400 грн. витрат
позивача на проведення
товарознавчого дослідження також
підлягають виключенню з заявленої
позивачем суми позову, оскільки
вказані витрати понесені саме
страховиком відповідно до умов
договору, а тому не підлягають
стягнення в порядку суброгації з
винних осіб.

Виходячи з наведеного, на підставі
положень п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
оскаржуване рішення суду підлягає
зміні, а з відповідачки ОСОБА_4
стягненню підлягає 7405 грн. 53 коп. та в
порядку розподілу судових витрат 212
грн. 55 коп. (136,05 + 76, 50), а всього 7618 грн. 08
коп.

Доводи апеляційної скарги, стосовно
відсутності підстав для покладення
на відповідачку матеріальної
відповідальності, не можна прийняти
до уваги, оскільки таке протирічить
наявним доказам у справі та наведеним
вище висновкам.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Заочне рішення Корабельного
районного суду м. Миколаєва від 25
листопада 2010 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Українська страхова компанія "Гарант
Авто" 7405 грн. 53 коп. збитків та 272
грн. 11 коп. - судових витрат, а всього 7677
грн. 64 коп. (сім тисяч шістсот
сімдесят сім грн. 64 коп.).

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але з цього часу
протягом двадцяти днів з цього часу
може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуюча:

Судді: