У Х В А Л а

31 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дербенцевої
Т.П.,

суддів: Гончара В.П.,
Карпенко С.О.,

Ступак О.В., Умнової О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 жовтня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про усунення перешкод у користуванні
нежилим приміщенням, за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3, відкритого акціонерного
товариства «Рівнельон» про визнання
ордера недійсним, за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 про усунення перешкод у
користуванні нежилим приміщенням, за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, відкритого
акціонерного товариства «Рівнельон»,
третя особа - виконавчий комітет
Рівненської міської ради, про визнання
ордера недійсним, усунення перешкод у
користуванні нежилим приміщенням, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду із позовами до
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні нежилим приміщенням; до
ОСОБА_3, ВАТ «Рівнельон» про визнання
ордера недійсним; до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про
усунення перешкод у користуванні
нежилим приміщенням; до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ВАТ «Рівнельон»,
третя особа - виконавчий комітет
Рівненської міської ради, про визнання
ордера недійсним, усунення перешкод у
користуванні нежилим приміщенням,
посилаючись на те, що будівля пожежного
депо по АДРЕСА_1 належить йому на праві
приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу, укладеного
між ним та ВАТ «Рівнельон» 28 травня 2008
року.

Указана будівля не має статусу
гуртожитку, придбана як нежиле
приміщення, тому має використовуватись
за призначенням як пожежне депо і
проживання у ньому сімей суперечить
нормам Житлового кодексу України.

При цьому позивач посилався на рішення
господарського суду Рівненської
області від 14 лютого 2008 року, яким
визнано право власності на нерухоме
майно, у тому числі самовільно
реконструйовану будівлю пожежного
депо загальною площею 903, 3 кв. м, жилою
площею 158,7 кв. м за адресою:
АДРЕСА_1; на ухвалу господарського суду
Рівненської області від 7 грудня 2009
року, якою роз'яснено рішення від 14
лютого 2008 року, яке слід розуміти так,
що воно не визначає статус самовільно
реконструйованої частини будівлі
пожежного депо площею 158, 7 кв. м як
жилого приміщення та не встановлено
можливості проживання у самовільно
реконструйованій частині пожежного
депо; на висновки, викладені у рішенні
апеляційного суду Рівненської області
від 15 червня 2012 року.

Також на підставі ст. 58 ЖК України
позивач просив визнати недійсним ордер
від 1 грудня 1998 року № 858, виданий ОСОБА_3
на приміщення пожежного депо площею 21,0
кв. м по АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_3
усунути перешкоди у користуванні
приміщенням пожежного депо шляхом його
звільнення; визнати недійсним ордер
від 27 жовтня 1999 року № 856, виданий
ОСОБА_5 на приміщення пожежного депо
площею 53,3 кв. м по АДРЕСА_1 та
зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 у своїх інтересах та в
інтересах малолітньої дочки ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_1, усунути перешкоди у
користуванні приміщенням пожежного
депо шляхом його звільнення.

Зазначені вимоги мотивував тим, що на
час видачі відповідачам ордерів
будівля пожежного депо не мала статусу
ні гуртожитку, ні жилого будинку,
відсутні документи про будівництво
гуртожитку, про введення приміщення до
експлуатації як жилого, про наявність
ордерів позивачу стало відомо під час
розгляду справи в суді. Проживання
відповідачів у приміщенні пожежного
депо перешкоджає позивачу вільно
користуватись, володіти та
розпоряджатись майном, що належить
йому на праві приватної власності.

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 26
грудня 2012 року позови задоволено
частково. Зобов'язано ОСОБА_3 усунути
перешкоди у користуванні ОСОБА_4
приміщенням пожежного депо по АДРЕСА_1
шляхом його звільнення після надання
ОСОБА_3 однієї кімнати у гуртожитку у
межах м. Рівного. Зобов'язано ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
в своїх інтересах та в інтересах
малолітньої ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_2, усунути перешкоди у
користуванні ОСОБА_4 приміщенням
пожежного депо по АДРЕСА_1 шляхом його
звільнення після надання відповідачам
трьох кімнат у гуртожитку у межах м.
Рівного.У задоволенні позову ОСОБА_4
про визнання недійсними ордерів,
наданих ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 19 березня
2013 року зазначене судове рішення
змінено. Зобов'язано ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в
своїх інтересах та в інтересах
малолітньої ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2,
усунути перешкоди у користуванні
ОСОБА_4 приміщенням пожежного депо по
АДРЕСА_1 шляхом його звільнення після
надання їм ОСОБА_4 рівноцінного житла у
межах м. Рівного. В іншій частині
рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 жовтня 2013 року
касаційні скарги ВАТ
«Рівнельон» та ОСОБА_4 задоволено
частково. Рішення апеляційного суду
Рівненської області від 19 березня 2013
року у частині покладення на ОСОБА_4
обов'язку надати рівноцінне житло у
межах м. Рівного як умови звільнення
відповідачами: ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
приміщення пожежного депо по АДРЕСА_1
скасовано. В іншій частині рішення
апеляційного суду Рівненської області
від 19 березня 2013 року залишено без змін.

3 січня2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ звернулася ОСОБА_3 із заявою про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 жовтня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судами
положень ст. ст. 61, 117 ЖК України, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

На обґрунтування своїх доводів заявник
наводить ухвалу Верховного Суду
України від 2 жовтня 2009 року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 «Про судову практику
застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України»,
під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвала Верховного Суду України від 2
жовтня 2009 року постановлена у справі за
позовом ОСОБА_11 до ВАТ «Рівнельон» про
визнання дійсним договору найму жилого
приміщення, за зустрічними позовами
ВАТ «Рівнельон» та ОСОБА_4 до ОСОБА_11
про визнання ордеру недійсним.
Зазначена ухвала не може бути
підтвердженням наявності підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
оскільки позов у розглянутій Верховним
Судом України справі має відмінні
підстави та встановлені у процесі його
розгляду обставини у порівнянні зі
справою, про перегляд рішення у якій
порушується питання.

З урахуванням наведеного, у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні нежилим приміщенням, за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, відкритого
акціонерного товариства «Рівнельон»
про визнання ордера недійсним, за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про
усунення перешкод у користуванні
нежилим приміщенням, за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, відкритого акціонерного
товариства «Рівнельон», третя особа -
виконавчий комітет Рівненської
міської ради, про визнання ордера
недійсним, усунення перешкод у
користуванні нежилим приміщенням за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 жовтня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Т.П. Дербенцева

Судді:
В.П. Гончар

С.О. Карпенко

О.В. Ступак

О.В. Умнова