АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1103/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 27 Михальченко Ю.
В. Доповідач в апеляційній інстанції
Магда Л. Ф. УХВАЛА
24 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоМагда Л. Ф. суддівСіренко Ю.
В. , Трюхан Г. М. при секретаріАнкудінов
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на
рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 17 березня 2014 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості, вивчивши
матеріали справи,

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» 9
вересня 2013 р. звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості.

В позовній заяві зазначалося, що
відповідно до укладеної Генеральної
угоди про реструктуризацію
заборгованості та приєднання до умов
та правил надання продукту кредитних
карт від 23 серпня 2012 р. відповідач
отримав кредит в розмірі 19 227,47 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 10 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Погашення заборгованості здійснюється
в наступному порядку: починаючи з 1 по 25
число кожного місяця відповідач надає
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, відсотків,
а також інших витрат відповідно до Умов
та правил.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана Генеральна угода разом із
запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк»
Умовами та правилами, Тарифами
складають між ним та банком кредитний
договір, підтверджується підписом у
заяві.

При складанні кредитного договору
сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України,
згідно з якою договором приєднання є
договір, умови якого встановлені
однією із сторін у формулярах або інших
стандартних формах, який може бути
укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому. Друга сторона не
може запропонувати свої умови
договору.

Відповідач не надав своєчасно банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов договору, внаслідок
чого станом на 6 серпня 2013 р. за
відповідачем рахується заборгованість
на загальну суму 22 646,02 грн., яка
складається із: 19 227,47 грн. -
заборгованість за кредитом; 1 863,98 грн. -
заборгованість по процентах за
користування кредитом; 500 грн. - штраф
(фіксована частина); 1 054,57 грн. - штраф
(процентна складова).

Тому банк просив суд стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором від 23 серпня 2012 р.
в сумі 22 646,02 грн. та судові витрати.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 17 березня 2014 року
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за Генеральною угодою
про реструктуризацію заборгованості
та приєднання до умов та правил надання
продукту кредитних карт від 23 серпня
2012 р. в сумі 22 646,02 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» судові витрати в сумі 229,40
грн.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подала
апеляційну скаргу, в якій просить про
скасування рішення та ухвалення нового
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову, посилаючись на те, що рішення
суду ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт посилається на те, що
договір, на який посилається банк, як на
підставу стягнення суми боргу, є
нікчемним, чому суд не дав належної
оцінки.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта,
яка підтримала апеляційну скаргу,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга повинна
бути відхилена виходячи з наступного.

Судом в ході розгляду справи
встановлено, що 13 грудня 2007 р. та 4
лютого 2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_6 було укладено два кредитних
договори. Оскільки відповідач належним
чином не виконував вимоги договорів,
утворилась заборгованість по першому
договору 15 798 грн. 61 коп., по другому
договору 4 776 грн. 86 коп.

23 серпня 2012 р. між сторонами було
укладено Генеральну угоду про
реструктуризацію заборгованості та
приєднання до умов та правил
надання

продукту кредитних карт, відповідно до
умов якої відповідач отримав кредит в
розмірі 19 227 грн. 47 коп. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 10 %
на суму залишку заборгованості за
кредитом, строком 12 місяців, з 23 серпня
2012 р. по 31 серпня 2013 р.

Погашення заборгованості повинно було
здійснюватися в наступному порядку:
починаючи з 01 по 25 число кожного місяця
відповідач надає банку грошові кошти
(щомісячний платіж) в сумі 1 691 грн. 61 коп.
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, відсотків,
а також інших витрат відповідно до Умов
та Правил. Дата останнього погашення
заборгованості по кредиту повинна бути
не пізніше 31 серпня 2013 р.

Заборгованість за кредитом, що
починається з 32-ого дня порушення
вважається простроченою, позичальник
сплачує банку штраф відповідно до Умов
та Правил надання банківських послуг.

ОСОБА_6 своїм підписом у заяві
підтвердив свою згоду на те, що
підписана Генеральна угода разом з
запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк»
Умовами та правилами, Тарифами
складають між ним та банком Кредитний
договір.

Відповідно до п. 1.1.3.2.11 Умов та правил
надання банківських послуг банк має
право проводити договірне списання з
усіх відкритих у банку рахунків
клієнта в погашення кредитної
заборгованості клієнта і третіх осіб,
за кредитами, в яких клієнт є
поручителем, а також будь-якій іншій
заборгованості, яка виникла у клієнта
по невиконаних зобов'язаннях перед
банком.

П. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання
банківських послуг передбачено, що при
порушенні клієнтом строків платежів по
любому із грошових зобов'язань,
передбачених даним договором, більше
ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний
сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5
% від суми заборгованості по кредитному
ліміту з врахуванням нарахованих та
прострочених процентів і комісій.
Штраф обліковується на окремому
рахунку та підлягає до сплати в першу
чергу.

Згідно із вимогами ст. ст. 526, 527, 530 ЦК
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

Відповідач свої зобов'язання перед
банком не виконав, порушивши вимоги
закону і умови Генеральної угоди про
реструктуризацію заборгованості та
приєднання до умов та правил надання
продукту кредитних карт від 23 серпня 2012
р., а також Умови та Правила надання
банківських послуг, що призвело до
утворення заборгованості позичальника
перед банком, яка станом на 6 серпня 2013
р. становить 22 646 грн. 02 коп., що
складається із: заборгованості за
кредитом 19 227 грн. 47 коп.;
заборгованості по процентах за
користування кредитом 1 863 грн. 98 коп.;
штрафу (фіксована частина) 500 грн.;
штрафу (процентна складова) 1 054 грн. 57
коп.

Про згоду відповідача на укладення
договору саме в такій формі та
ознайомлення відповідача з Умовами та
Правилами надання банківських послуг
свідчить його підпис на заяві. Своїм
підписом він підтвердив факт про
надану йому повну інформацію про умови
кредитування в ПриватБанку, а також
його місцезнаходження та інше.

Власним підписом в Заяві позичальника
відповідач засвідчив і згоду і
ознайомлення з Умовами та Правилами
надання банківських послуг.

Відповідно до статті 6 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно із вимогами ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

Ст. 610 цього Кодексу визначено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений
строк(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору .

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно із вимогами ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Оскільки, зазначений договір чи окремі
його положення сторонами не
оскаржувалися та недійсними в судовому
порядку не визнавалися, вони є діючими
для сторін, а виконання договору є
обов'язковим.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про
обґрунтованість вимог банку і
стягнення заборгованості, оскільки
позивачем доведено факт неналежного
виконання відповідачем зобов'язання за
кредитним договором та надано
відповідний розрахунок суми
заборгованості, що відповідачем не
спростований.

Позичальник порушив свої зобов'язання
за вказаним договором та не виконав їх
належним чином, в зв'язку з чим
позивачем проведено нарахування як
відсотків за користування коштами так
і штрафних санкцій, розмір яких
визначений в Умовах та Правилах
надання банківських послуг.

Доводи апеляційної скарги про те, що
укладений між сторонами договір є
нікчемним, колегія суддів не може
прийняти до уваги, зважаючи на те, що
судом належним чином перевірялись
доводи представника відповідача про
нікчемність укладеного між сторонами
договору, висновки суду про
недоведеність заперечень щодо
дійсності цього договору відповідають
вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Належною формою кредитного договору на
підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України є
письмова форма. Наслідком недодержання
письмової форми такого договору є його
нікчемність (ч. 1 ст. 218, ч. 2 ст. 1055 ЦК
України).

У абз. 2 п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
2009 року N 9 "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" роз'яснено, що
нікчемний правочин є недійсним через
невідповідність його вимогам закону та
не потребує визнання його таким судом.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у
п. 14 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року N 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
при вирішенні спорів про визнання
кредитного договору недійсним суди
мають враховувати вимоги, додержання
яких є необхідним для чинності
правочину, зокрема ЦК (ст. ст. 215, 1048 - 1052,
1054 - 1055), ст. ст. 18 - 19 Закону України "Про
захист прав споживачів".

Суди повинні розмежовувати кредитний
договір, який є недійсним у силу закону
(нікчемний) або може бути визнаний
таким у судовому порядку (оспорюваний)
з підстав, встановлених ч. 1 ст. 215 ЦК, та
кредитний договір, який є неукладеним
(не відбувся), що не може бути визнаний
недійсним, зокрема, у випадку, коли
сторони в належній формі не досягли
згоди щодо хоча б з однієї з його
істотних умов або зміст яких неможливо
встановити, виходячи з норм чинного
законодавства (ст. ст. 536, 638, 1056-1 ЦК).

Судом першої інстанції було
встановлено, що договір від 23 серпня 2012
р. укладений між сторонами в письмовій
формі, в договорі визначені та
погоджені між сторонами усі істотні
умови надання кредиту, порядку та
кінцевого строку його повернення, з
якими погодився відповідач.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
не знаходить підстав для скасування
законного і обґрунтованого рішення
суду, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6
- ОСОБА_7 відхилити, рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 17 березня 2014 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :