Справа № 2-120/11 Головуючий у І
інстанції Додатко В.Д.Провадження №
22-ц/780/1768/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

23 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Верланова С.М.

при секретарі - Власенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2
на рішення Бородянського районного
суду Київської області від 10 жовтня 2012
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що 4 травня 2007 року
між банком та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір на суму 50 000 доларів
США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 16% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном погашення
3 травня 2012 року. В забезпечення
виконання зобов'язань за указаним
кредитним договором між банком та
ОСОБА_4 укладено договір іпотеки
житлового будинку з надвірними
будівлями та земельної ділянки, на якій
він розміщений. Крім того, між банком та
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 укладено договори
поруки.

Ураховуючи те, що позичальник умови
кредитного договору не виконує,
внаслідок чого має заборгованість у
сумі 577 656 грн. 60 коп., позивач просив суд
стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 заборгованість у сумі 73 029,57
доларів США, що згідно офіційного курсу
НБУ становить 577 656 грн. 59 коп. та в
рахунок погашення заборгованості
звернути стягнення на будинок та
земельну ділянку, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки та виселити
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_6,
які зареєстровані та проживають у
зазначеному будинку зі зняттям їх з
реєстраційного обліку.

Рішенням Бородянського районного суду
Київської області від 10 жовтня 2012 року
позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено
частково.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 4 травня 2007
року у сумі 73 029,57 доларів США, що згідно
офіційного курсу НБУ складає 577 656 грн. 59
коп. суд звернув стягнення на будинок
загальною площею 125,2 кв.м, житловою
площею 67,6 кв.м з надвірними будівлями
біля нього та земельну ділянку, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ
КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, а
також падання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу.

Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_2,
ОСОБА_6, які зареєстровані та
проживають у зазначеному будинку зі
зняттям з реєстраційного обліку.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційних скаргах апелянти
посилаються на те, що суд звертаючи
стягнення на предмет іпотеки, а саме на
житловий будинок та земельну ділянку
не врахував, що предмет іпотеки
знаходиться на земельній ділянці,
право власності на яку виникне у
іпотекодавня в майбутньому.

Крім того, звертають увагу на те, що
рішення суду про стягнення кредитної
заборгованості не є підставою для
виселення в порядку, передбаченому
Законом України «Про іпотеку», тому
просять скасувати рішення та ухвалити
нове про відмову в позові.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення учасників,
дослідивши надані докази, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, обговоривши
доводи апеляційних скарг, приходить до
наступного.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно до ч.1 та ч.2 ст.554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України
"Про іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання іпотеко
держатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про
іпотеку" у редакції, чинній на час
укладення іпотечного договору,
предметом іпотеки можуть бути один або
декілька об'єктів нерухомого майна за
таких умов: нерухоме майно належить
іпотекодавцю на праві власності або на
праві господарського відання, якщо
іпотекодавцем є державне або
комунальне підприємство, установа чи
організація; нерухоме майно може бути
відчужене іпотекодавцем і на нього
відповідно до законодавства може бути
звернене стягнення; нерухоме майно
зареєстроване у встановленому законом
порядку як окремий виділений у натурі
об'єкт права власності, якщо інше не
встановлено цим Законом.

За ст. 125 ЗК України право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту

державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених частиною другою
цієї статті.

Відповідно до п. 42 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
судам роз'яснено, що резолютивна
частина рішення суду в разі
задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки має
відповідати вимогам як статті 39 Закону
України «Про іпотеку», так і положенням
пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК
України. Зокрема, у ньому в
обов'язковому порядку має зазначатись:
загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки; спосіб реалізації предмета
іпотеки - шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедурні
продажу шляхом надання права
іпотекодержателю на продаж предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
(при цьому суд може зазначити, що
початкова ціна встановлюється на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій).

У пункті 43 зазначеної постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ судам роз'яснено, що
при розгляді позову іпотекодержателя
про виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке.

Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.
ст. 39 - 40 Закону України "Про іпотеку"
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку, встановленому законом. При
цьому суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
наявності підстав, передбачених
законом, ухвалює рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення.

Таке примусове виселення здійснюється
на підставі рішення суду тільки за
певних умов: якщо мешканці добровільно
не звільнили житловий будинок чи
житлове приміщення, на яке звернуто
стягнення як на предмет іпотеки,
протягом одного місяця з дня отримання
письмової вимоги іпотекодержателя або
нового власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Встановлено, що ОСОБА_3 4 травня 2007 року
отримала у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у
розмірі 50 000 доларів США зі сплатою 16 %
річних строком користування до 3 травня
2012 року (а.с.15 т.1).

ОСОБА_3 свої зобов'язання перед банком
не виконала і має заборгованість перед
банком станом на 12.10.2010 року у сумі 69491,77
доларів США, що згідно офіційного курсу
НБУ складає 549672 грн. 95 коп., з яких: 41961,94
доларів США - кредитна заборгованість;
18930,09 доларів США - заборгованість по
відсоткам за користування кредитом;
8599,74 доларів США - пеня за прострочення
кредиту (а.с.13 т.1).

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_7
зобов'язалися за договором поруки від
07.05.2007 року виконувати вимоги
кредитного договору, які взяла на себе
ОСОБА_3 (а.с.22,23 т.1).

Також у рахунок забезпечення кредитних
зобов'язань між банком та ОСОБА_4 був
укладений договір іпотеки від 07.05.2007
року, а саме в іпотеку передано
житловий будинок з надвірними
будівлями, які йому належать та
земельна ділянка на якій розміщена
будівля за адресою: АДРЕСА_1. При цьому,
відповідно п.8 договору іпотеки, право
власності на земельну ділянку виникне
у іпотекодавця в майбутньому, про що
будуть внесені відповідні зміни (а.с.19).

З матеріалів справи вбачається, що змін
до зазначеного договору іпотеки
сторонами не внесено.

Зазначені обставини підтверджуються
матеріалами справи.

Отже, вимоги позивача про
солідарне стягнення з боржника та
поручителів заборгованості за
кредитним договором шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки
обґрунтовані.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позов, виходив з того, що
боржник не виконував свої обов'язки за
кредитним договором, а тому в силу
Закону України «Про іпотеку» та на
підставі ст.109 ЖК України з урахуванням

суми заборгованості та вартості
предмету іпотеки вимоги позивача є
обґрунтованими лише в частині
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення.

Проте, суд першої інстанції
належним чином не встановив всіх
фактичних обставин, від яких залежить
правильне вирішення справи, зокрема, не
звернув уваги на те, що рішення суду про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, як це передбачено ст. ст. 39, 40
Закону України «Про іпотеку» та ст. 109
ЖК України, не ухвалювалось, тому саме
по собі виконання рішення суду про
стягнення кредитної заборгованості не
є підставою для виселення в порядку,
передбаченому Законом України «Про
іпотеку». Крім того, судом не було
вказано ціни продажу предмета іпотеки
та не звернуто уваги на доводи
відповідачів, що предмет іпотеки
знаходиться на земельній ділянці,
право власності на яку виникне у
іпотекодавця в майбутньому.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
стягнення солідарно з відповідачів на
користь позивача заборгованості за
кредитним договором та в рахунок
погашення цієї заборгованості
звернути стягнення на предмет іпотеки
у вигляді будинку та будівель біля
нього, який належить іпотекодавцю
ОСОБА_4 та підлягає реалізації шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ
КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені
ОСОБА_4 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, а
також надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу. Визначити початкову ціну
цього предмету іпотеки на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності
незалежним експертом на стадії оцінки
майна під час проведення виконавчих
дій.

Враховуючи те, що позивач не надав
належних та допустимих доказів у
відповідності до ст.ст.57, 59, 64 ЦПК
України на підтвердження своїх доводів
про те, що відповідачам було вручено
вимогу про звільнення житлового
приміщення в добровільному порядку в
тридцятиденний строк з моменту її
отримання, колегія суддів приходить до
висновку, що у виселенні відповідачів з
вищезазначеного будинку слід
відмовити, оскільки такі вимоги є
передчасними.

При цьому невиконання вимог частини
першої статті 35 Закону України "Про
іпотеку" про надіслання іпотекодавцю
та боржнику, якщо він є відмінним від
іпотекодавця, письмової вимоги про
усунення порушення зобов'язання не є
перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя звернутись у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду (на відміну від
інших способів звернення стягнення
(частина третя статті 33 цього Закону),
оскільки іпотекодавець у судовому
засіданні мав можливість заперечувати
проти вимог іпотекодержателя, що
відповідає положенням статті 124
Конституції України.

Крім того, на користь позивача з
відповідачів підлягають стягненню і
судові витрати у справі.

Керуючись ст.ст.309,314,316 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2
частково задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду
Київської області від 10 жовтня 2012 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 4 травня 2007
року станом на 12.10.2010 року у сумі

69491,77 доларів США, що згідно офіційного
курсу НБУ складає 549672 грн. 95 коп., з яких:
41961,94 доларів США - кредитна
заборгованість; 18930,09 доларів США -
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом; 8599,74 доларів США
- пеня за прострочення кредиту.

В рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_3 перед Публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «ПриватБанк» за кредитним
договором № Д 07-02-83 МК від 4 травня 2007
року у сумі 69491,77 доларів США, що згідно
офіційного курсу НБУ складає 549672 грн. 95
коп. звернути стягнення на предмет
іпотеки у вигляді будинку загальною
площею 125,2 кв. м, житловою площею 67,6 кв. м
та надвірних будівель біля нього: сараю
літ. Б з цегли, сараю літ. В в одну дошку,
туалет літ. Г в одну дошку, літній душ
літ. Д обшитого плоским шифером,
огорожі № 1,2,4,6,7 - дерев'яний в металевих
стовпах, колодязя № 3 - із
залізобетонних кругів, зливної ями № 5
із залізобетонних кругів, навісу літ. Е
в одну дошку, розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Предмет іпотеки який перебуває у
власності ОСОБА_4 та користуванні
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6
підлягає реалізації шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ
«ПриватБанк» з укладанням від імені
відповідача ОСОБА_4 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем з отриманням
витягу з Державного реєстру прав
власності, а також надання ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.
Визначити початкову ціну предмету
іпотеки на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

В частині позовних вимог про виселення
відповідачів - відмовити.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» судові витрати з
кожного у розмірі 609 грн. 50 коп.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: