Справа № 509/2050/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року Овідіопольський
районний суд Одеської області в складі
:

Головуючого судді Кочко В.К.

при секретарі Шестопаловій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в смт. Овідіополь, цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Будівельно-виробничої фірми «Югсел» -
Товариство з обмеженою
відповідальністю, про визнання права
власності на об'єкт інвестування, -

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ТОВ «Югсел» про
визнання права власності на нежилий
будинок «Будинок Побуту», що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач у судове засідання не з'явився,
надав до суду заяву, у якій свої позовні
вимоги підтримав та просив розглянути
справу без його участі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надав до суду заяву, у якій
проти задоволення позову не заперечує,
просить справу розглянути за його
відсутності.

Дослідивши письмові докази по справі,
враховуючи визнання відповідачем
позовної вимоги, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 24.07.2009 року визнано за
Будівельно-виробничою фірмою «Югсел»
право власності на нежилий будинок
«Будинок Побуту», що розташований за
адресою: АДРЕСА_1. Вказане право
власності відповідача було
зареєстроване Комунальним
підприємством «Овідіопольське районне
бюро технічної інвентаризації» згідно
Витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно №23796764 від 09.09.2009 року.

24.07.2009 року між Будівельно-виробничою
фірмою «БВФ «Югсел» ТОВ та позивачем
був укладений договір інвестування
№84/ДБ, предметом якого була
організація та проведення Виконавцем
за рахунок Інвестора будівельних робіт
приміщення «Будинок Побуту»,
розташованого за адресою: Одеська
область, Овідіопольський район,
АДРЕСА_1 на загальну суму 500 000 грн.

За умовами договору Інвестор
зобов'язаний був перерахувати всю суму
інвестування - 500 000 грн. на рахунок
Виконавця до повного закінчення
будівництва приміщення «Будинок
Побуту». Орієнтовний строк здачі
будинку в експлуатацію був 2010 рік, а
згодом, Додатковими угодами №1 від
05.07.2010 року та №2 від 17.05.2011 року до
Договору інвестування №84/ДБ від 24.07.2009
року, строк був продовжений спочатку до
2011 року, а потім до 2012 року відповідно.
Також, згідно п.2.4 Договору
інвестування №84/ДБ від 24.07.2009 року, БВФ
«Югсел» ТОВ зобов'язувався після
закінчення будівництва приміщення
«Будинок Побуту», передати його у
власність позивача.

Відповідно до Акту приймання-передачі
від 04.12.2012 року, БВФ «Югсел» ТОВ передав,
а ОСОБА_1 отримав приміщення «Будинок
Побуту», загальною площею 399.1 кв.м.
Цього ж дня Відповідачем була видана
довідка про внесення Позивачем усієї
суми інвестування до каси
підприємства.

Після цього позивачу стало відомо, що
постановою Вищого господарського суду
України від 31.01.2011 року залишено без
змін постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 01.12.2010 року,
якою апеляційну скаргу Прокурора
Овідіопольського району Одеської
області в інтересах держави в особі
органу місцевого самоврядування
Таїровської селищної ради
Овідіопольського району Одеської
області - задоволено частково, а
рішення господарського суду Одеської
області від 24.07.2009 року, яким визнано за
БВФ «Югсел» ТОВ право власності на
нежилий будинок «Будинок Побуту»,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 -
скасовано. Проте, відповідний запис до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно не вносився, а отже
право власності на нежилий будинок
«Будинок Побуту» продовжує залишатися
за БВФ «Югсел» ТОВ.

ОСОБА_1 збудував за власні кошти силами
відповідача приміщення «Будинок
Побуту», однак не може розпоряджатись
своїм майном - ввести у експлуатацію,
підключитись до електромереж та інше,
оскільки не оформлено його право
власності на вказаний об'єкт. На
неодноразові звернення до БВФ «Югсел»
ТОВ, відповідач відмовляється прийняти
заходи щодо оформлення права власності
на позивача.

Згідно ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ ( майно )
яке вона здійснює відповідно до закону
своєю волею, незалежно від волі інших
осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти будь-які дії щодо
свого майна, які не суперечать закону.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно ч.2ст.331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ст. 392 ЦК України
зазначено, що власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідносини, у якому
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК
України визначено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Свої зобов'язання щодо інвестування
будівництва приміщення „Будинок
Побуту" позивач виконав своєчасно і в
повному обсязі, але до цього часу не має
можливості користуватись нерухомим
майном.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України
«Про інвестиційну діяльність»
інвестор має право володіти,
користуватися і розпоряджатися
об'єктами інвестицій відповідно до
законодавчих актів України, а ст. 4
цього Закону визначено, що об'єктами
інвестиційної діяльності можуть бути
будь-яке майно, а також майнові права.

На момент звернення до суду позивач не
має можливості у встановленому законом
порядку зареєструвати право власності
на об'єкт інвестування «Будинок
Побуту», що порушує його права як
власника майна та є підставою для
звернення до суду з позовом про
визнання права власності в порядку ст.
392 ЦК України.

Суд, керуючись діючим законодавством,
на підставі викладеного, вважає за
доцільне позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, ст.ст. 316, 319, 328, 331, 392, 509, 526, 530 ЦК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Будівельно-виробничої фірми «Югсел» -
Товариство з обмеженою
відповідальністю, про визнання права
власності на об'єкт інвестування -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) право власності на
нежилий будинок «Будинок Побуту», що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, який
складається з літ.А загальною площею
399,1 кв.м., а саме: 1 (тамбур)-7,3 кв.м., 2
(кабінет)-5,6 кв.м, 3 (коридор)- 1,3 кв.м., 4
(коридор)-3,3 кв.м., 5 (туалет)-1,5 кв.м., 6
(душ)-2 кв.м, 7 (туалет)-1,8 кв.м, 8 (душ)-2,4
кв.м, 9 (сауна)-7,9 кв.м., 10 (роздягальня)-13,
1кв.м, 11 (басейн)-73,7 кв.м., 12 (тамбур)-3,4
кв.м., 13 (сходова клітина)-10,9 кв.м, 14
(сходова клітина)-11,6 кв.м., 15 (банк)-7,3
кв.м., 16 (банк)-5,1 кв.м., 17 (банк)-3,3 кв.м., 18
(туалет)- 1,5 кв.м., 19 (коридор)-7,0 кв.м., 20
(пункт обміну)-2,3 кв.м., 21 (туалет)-1,5 кв.м.,
22 (холл)-59,2 кв.м, 23 (кімната
відпочинку)-10,7 кв.м., 24 (аптека)-10,7 кв.м., 25
(аптека)- 14,6 кв.м., 26 (сходова клітина)-12,1
кв.м., 27 (офіс)-6 кв.м., 28 (офіс)-5,3 кв.м., 29
(коридор)-4,6 кв.м., 30 (тамбур)-4,7 кв.м., 31
(туалет)-1,5 кв.м, 32 (душ)-1,9 кв.м., 33
(підсобна)-3,4 кв.м., 34 (офіс)-18,5 кв.м., 35
(офіс)-16,4 кв.м., 36 (коридор)-12,4 кв.м, 37
(офіс)-14,5 кв.м., 38 (офіс)-14,4 кв.м., 39
(офіс)-13,8 кв.м.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через
Овідіопольський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Суддя
В.К.Кочко