У х в а л а

іменем україни

27 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Євтушенко О.І., Горелкіної Н.А.,
Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до
Одеської міської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, треті
особи: Приморський РВ ОМУ ГУМВС України
в Одеській області, комунальне
підприємство «Одеське міське бюро
технічної інвентаризації і реєстрації
об'єктів нерухомості», управління
земельних ресурсів в м. Одесі,
управління Держкомзему в м. Одесі, про
визнання права власності, встановлення
порядку користування земельною
ділянкою, припинення права на частку в
спільному майні, за зустрічним позовом
ОСОБА_9 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_26, ОСОБА_23,
ОСОБА_25, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_8, ОСОБА_18, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, про
вселення, усунення перешкод в
користуванні власністю,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_26, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 на
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 30 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
6 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2006 року ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25,

ОСОБА_27, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
звернулись до суду з позовом до
Одеської міської ради, ОСОБА_8,

ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_16, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, треті
особи: Приморський РВ ОМУ ГУМВС України
в Одеській області, КП «Одеське МБТІ і
реєстрації обʼ?єктів нерухомості»,
управління земельних ресурсів в м.
Одесі, управління Держкомзему в м.
Одесі, про визнання права власності та
встановлення порядку користування
земельною ділянкою. Після остаточного
уточнення позовних вимог просили
ухвалити рішення, яким сплатити ОСОБА_9
її частку в домоволодінні за адресою:
АДРЕСА_1, припинивши її право власності
на 127/5000 часток цього домоволодіння і
визнати її такою, що втратила право
власності на дану частину
домоволодіння, визнати за ними право
власності в рівних частках на частину
домоволодіння, змінивши їх частки в
домоволодінні, визначити порядок
користування земельною ділянкою між
співвласниками.

Посилалися на те, що на підставі
свідоцтва про право власності № 10 від

6 лютого 2001 року, а відповідачка ОСОБА_9
на підставі свідоцтва про право на
спадщину, виданого 14 липня 2004 року
Шостою Одеською державною
нотаріальною конторою після смерті
ОСОБА_28, є співвласниками 127/1000 часток
домоволодіння в рівних частках за
адресою: АДРЕСА_1, що розташована за
вказаною адресою. Частка ОСОБА_9 в
домоволодінні є незначною і не може
бути виділена в натурі, угод про спосіб
виділу цієї частки між ними не
досягнуто, спільне користування
домоволодінням не можливе, вона не
проживає в цьому домоволодінні з 1983
року, має на праві власності інше житло,
тому відповідачку можливо позбавити
права власності на належну їй частку зі
сплатою вартості цієї частки. У
звʼ?язку з необхідністю проведення
капітального ремонту та поліпшення
житлових умов позивачі самовільно
реконструювали зазначені 127/1000 часток
домоволодіння, прибудувавши до другого
поверху житлового будинку прибудову
під літ «а» і збільшивши у такий спосіб
загальну площу квартири, яка після
реконструкції становить 57,9 кв.м. Крім
того, збудували надвірні споруди: літ
Е1, Е2, Е3, Е4 та гараж під літ. «Щ». В
їхньому користуванні знаходиться
земельна ділянка площею 813,29 кв.м,
порядок користування якою склався між
співвласниками 50 років тому і на яку
вони не мають підтверджуючих
документів про право користування,
тому вважають, що згідно вимог ст. 119 ЗК
України набули право користування цією
земельною ділянкою за набувальною
давністю.

У червні 2006 року ОСОБА_9 звернулась до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи:
ОСОБА_26, ОСОБА_23, ОСОБА_25, ОСОБА_13,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_16,
ОСОБА_15, ОСОБА_16,

ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, про
вселення, усунення перешкод в
користуванні власністю, після
уточнених позовних вимог просила
вселити її в квартиру за адресою:
АДРЕСА_1, зобовʼ?язати ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 не перешкоджати їй в
користуванні 127/5000 частинами
домоволодіння за адресою:

АДРЕСА_1.

Посилалась на те, що згідно свідоцтва
про право на спадщину, є власником 127/5000
часток домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1, які успадкувала після смерті
свого батька ОСОБА_28 Після смерті
батька ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
змінили замки на вхідних дверях та
перестали її впускати в квартиру. Вона
зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1, несе
витрати по її утриманню, однак
користуватись квартирою не може з
вказаних причин.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 30 квітня 2013 року в
задоволені позову ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 відмовлено. Зустрічний
позов ОСОБА_9 задоволено. Вселено
ОСОБА_9 в квартиру АДРЕСА_1. Зобовʼ?язано
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не
перешкоджати ОСОБА_9 у користуванні
127/5000 частинами домоволодіння, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 6 листопада 2013 року рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 30 квітня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6,

ОСОБА_7, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13
просять скасувати рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 30 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
6 листопада 2013 року та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги, а в задоволені зустрічного
позову ОСОБА_9 відмовити, мотивуючи
свої вимоги порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами встановлено, що домоволодіння
по АДРЕСА_1, співвласниками якого є
позивачі і відповідачі, за виключенням

ОСОБА_10, яка не є співвласником цього
домоволодіння, складається з двох
багатоквартирних житлових будинків
літ. «А» і літ. «Б», які знаходяться на
балансі КП «ЖКС «Фонтанський» та
розташовані на земельних ділянках
комунальної власності: земельних
ділянках, що є власністю
територіальної громади м. Одеси.
Квартири у вищевказаних
багатоквартирних будинках
приватизовані наймачами і членами їх
сімей відповідно до Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду». Земельна ділянка під
прибудинкову територію
багатоквартирних житлових будинків, що
входять до складу домоволодіння по
АДРЕСА_1, передбаченому ст. 42 ЗК України
порядку не передавалась (не
відводилась). На підставі
розпорядження Приморської
райдержадміністрації Одеської міської
ради від 2 лютого 2001 року № 83 на імʼ?я
ОСОБА_28 (який помер у 1996 році), ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 6 лютого 2001 року
на заміну вищевказаного свідоцтва про
право власності на житло видано
свідоцтво № 10 про право власності на
127/1000 часток домоволодіння по АДРЕСА_1. У

2006 році позивачі без належного дозволу
органу місцевого самоврядування, без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи, без
розробленого і затвердженого у
встановленому порядку проекту, на
земельній ділянці площею 813,29 кв.м, яка
знаходиться у комунальній власності і
не була відведена їм для будівництва,
самочинно побудували гараж під літ. «Щ»
площею 43,2 кв.м і навіси під літ. Е1, Е2, Е3,
Е4, огородивши земельну ділянку
парканом, збудували прибудову під літ.
«а» до стін другого поверху
багатоквартирного будинку літ. «А» по
АДРЕСА_1, здійснивши реконструкцію
частини цього будинку (квартири № 5). В
результаті самочинної реконструкції
позивачами 127/1000 часток домоволодіння,
що належить на праві спільної
часткової власності їм та відповідачу
ОСОБА_9, з будівництвом прибудови

літ. «а» площа квартири під № 5
збільшилась і становить 57,9 кв.м. На
даній земельній ділянці площею 813,29 кв.м
позивачами також побудовані сарай

літ. «Г», сарай літ. «Д», навіс літ. «Е»,
вбиральня літ. «В».

Згідно ст. 119 ЗК України передбачено, що
прийняття рішення про передачу
земельної ділянки у користування або у
власність громадянинові на підставі
набувальної давності відноситься до
компетенції органу державної влади або
місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 212 ЗК України передбачено,
що самовільно зайняті земельні ділянки
підлягають поверненню власникам землі.
Відповідно порядок користування
самовільно зайнятими земельними
ділянками не може встановлюватись
судом.

Відповідно до ст. 47 Конституції України
кожен має право на житло. За приписами
ст. 41 конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК
України, кожен має право користуватися
і розпоряджатися своєю власністю.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений прав власності чи
обмежений у його здійсненні.

Ухвалюючи рішення суди виходили з того,
що ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про
право на спадщину, виданого державним
нотаріусом Шостої Одеської державної
нотаріальної контори 14 липня 2004 року, і
позивачі є власниками спільної
часткової власності на 127/1000 часток
домоволодіння по АДРЕСА_1. Частки
ОСОБА_9 та кожного з позивачів у праві
спільної часткової власності на
домоволодіння є рівними і становлять
по 127/5000 часток. Право власності на 127/5000
часток домоволодіння за ОСОБА_9
зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» 28 липня
2004 року, про що зроблено запис в книзі
434пр-93 за № 1042. 127/1000 часток
домоволодіння, що належать на праві
спільної часткової власності ОСОБА_9 та
позивачам складаються з квартири № 5
площею 52,3 кв.м, що підтверджується
копіями довідок КП «ОМБТІ та РОН» від 26
жовтня 2000 року. Місце проживання ОСОБА_9
зареєстровано відповідно до Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» за адресою: АДРЕСА_1. Іншого
житлового приміщення на праві
власності або праві користування
ОСОБА_9 не має.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 30 квітня 2013 року та ухвали
апеляційного суду Одеської області від
6 листопада 2013 року, тому що судові
рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

На підставі ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо судові рішення
ухвалені з додержанням норм
матерального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_26, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13
відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 30 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
6 листопада 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до
Одеської міської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, треті
особи: Приморський РВ ОМУ ГУМВС України
в Одеській області, комунальне
підприємство «Одеське міське бюро
технічної інвентаризації і реєстрації
об'єктів нерухомості», управління
земельних ресурсів в м. Одесі,
управління Держкомзему в м. Одесі, про
визнання права власності, встановлення
порядку користування земельною
ділянкою, припинення права на частку в
спільному майні, за зустрічним позовом
ОСОБА_9 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_26, ОСОБА_23,
ОСОБА_25, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_8, ОСОБА_18, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, про
вселення, усунення перешкод в
користуванні власністю залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Н.А. Горелкіна
О.М. Ситнік