АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/5317/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1090/К/14
суддя Кулігіна Т.Д.
Категорія - 52 ( І )
Суддя-доповідач - Турік
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Турік В.П.

суддів - Братіщевої
Л.А., Грищенко Н.М.

при секретарі - Бевзі М.О.

розглянула відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Первинної організація профспілки
трудящих металургійної і
гірничодобувної промисловості України
Публічного акціонерного товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 18 березня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства
"АрселорМіттал Кривий Ріг", третя особа
- Первинна організація профспілки
трудящих металургійної і
гірничодобувної промисловості України
Публічного акціонерного товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» про
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

Особи, які беруть участь у
розгляді справи:

представник третьої особи Первинної
організація профспілки трудящих
металургійної і гірничодобувної
промисловості України Публічного
акціонерного товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» - Панадій
Світлана Вікторівна,

представник відповідача Публічного
акціонерного товариства
"АрселорМіттал Кривий Ріг" - Ременюк
Юлія Володимирівна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року позивач ОСОБА_3
звернувся до Публічного акціонерного
товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг"
(далі - ПАТ "АМКР") з позовом про
поновлення його на роботі і стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що 08.11.2007 року він був
прийнятий на роботу на ВАТ
"Криворіжсталь" (правонаступник ПАТ
"АМКР"). Під час своєї трудової
діяльності він переводився на інші
роботи та останньою його роботою була
робота комплектувальника виробів та
інструмента 4 розряду.

25.05.2013 року згідно наказу № 471/л він був
звільнений у в зв'язку зі скороченням
штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач вважає своє звільнення не
законним, так як наказ № 1579 від 16.11.2012
року «Про заходи спрямовані на
зниження витрат в умовах наростаючої
економічної кризи» (далі - Наказ № 1579
від 16.11.2012 року), яким було скорочено
посаду комплектувальника виробів та
який став підставою для його
звільнення, виданий з порушенням норм
законодавства без попереднього
узгодження із Первинною організацією
профспілки трудящих металургійної і
гірничодобувної промисловості України
Публічного акціонерного товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг», що є
порушенням п. 4.1. Колективного договору
ст. 49-4 КЗпП України та ст. 22 Закону
України «Про професійні спілки, їх
права та гарантії діяльності».

Крім того, посилається на те, що він як
інвалід третьої групи та особа, яка має
на утриманні неповнолітню дитину та
вагітну дружину, має переважне право на
залишення на роботі.

Вважаючи своє звільнення незаконним,
позивач просив суд: визнати незаконним
та скасувати наказ №471/л від 23.05.2013 року;
поновити його на роботі на ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» на посаді
комплектувальника виробів і
інструментів 4 розряду; стягнути з ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» на його
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 24.05.2013
року по 13.06.2013 року у сумі 1 614,15 грн.;
покласти на посадову особу, винну в
незаконному звільненні, обов'язок
покрити шкоду,ю заподіяну підприємству
у з в'язку з оплатою часу вимушеного
прогулу.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 18 березня 2014 року
ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні
позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, в
апеляційній скарзі третя особа
Первинна організація профспілки
трудящих металургійної і
гірничодобувної промисловості України
ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
неповне з'ясування обставин справи, що
мають значення для вирішення справи,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов у повному
обсязі, оскільки судом не взято до
уваги, що позивача звільнено з
порушенням ст. 43 КЗпП України за
наявності обґрунтованої відмови
профспілки в наданні згоди на його
звільнення.

Рішення суду ухвалено без урахування п.
4.1, 9.6 Колективного договору ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг», п. 2.16
Галузевої угоди
гірничо-металургійного комплексу
України на 2011-2012 роки, ст. 22 Закону
України "Про професійні спілки, їх
права та гарантії діяльності", ст. 39
Закону України "Про зайнятість
населення", ст. 49-4 КЗпП України.

Зокрема, судом не враховано, що про
заплановане вивільнення працівників
адміністрація ПАТ «АрселорМіттал
Кривий Ріг» повідомила Первинну
організацію профспілки трудящих
металургійної і гірничодобувної
промисловості України ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» лише 03.12.2012
року, тобто менш ніж за три місяця до
запланованого звільнення, не було
проведено консультацій із профспілкою
та не переведено позивача на місця,
обрані ним.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу представник відповідача ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» зазначає,
що оскаржуване судове рішення є
законним та обґрунтованим, в процесі
розгляду справи суд не порушив норм ні
матеріального, ні процесуального
права, а тому рішення суду слід
залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах заявлених позовних
вимог та доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_3 працював у відповідача
комплектувальником виробів та
інструментів 4 розряду цеху
технологічного автотранспорта.

23.05.2013 року згідно наказу № 471/л ОСОБА_3
був звільнений за скороченням штату,
підставою для видання наказу про
звільнення ОСОБА_3 було розпорядження
по ЦТА №91 від 25.01.2013 року «Про
вивільнення працівників», видане на
підставі наказу №1579 від 16.11.2012 року
«Про заходи направлені на зниження
витрат в умовах наростаючої
економічної кризи» та наказу №1702 від
13.12.2012 року «Про внесення змін у наказ
від 16.11.2012 року №1579, яким вирішено
скоротити посаду комплектувальника
виробів та інструментів в ремонтній
майстерні (т. 1 а.с. 21, 39).

Розпорядженням №91 від 25.01.2013 року «Про
вивільнення працівників»
передбачалась можливість за згодою
працівників їх перевод на роботу в
мехаж підприємтсва.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволені позову про поновлення на
роботі і стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
суд першої інстанції врахував
самостійність підприємства у
вирішенні питань стосовно
організаційної структури, чисельності
та штатного розпису та виходив з
відсутності порушень процедури
звільнення з роботи ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках: змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про
практику розгляду судами трудових
спорів", розглядаючи трудові спори,
пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40
КЗпП України, суди зобов'язані
з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали
місце зміни в організації виробництва
і праці, зокрема: ліквідація,
реорганізація або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників; чи додержано власником
або уповноваженим ним органом норм
законодавства, що регулюють
вивільнення працівника; які є докази
щодо змін в організації виробництва і
праці; про те, що працівник відмовився
від переведення на іншу роботу або що
власник або уповноважений ним орган не
мав можливості перевести працівника за
його згодою на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації;
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи попереджався
він за 2 місяці про наступне
вивільнення.

Як вбачається з матеріалів справи,
наказом №1579 від 16.11.2012 року «Про заходи
направлені на зниження витрат в умовах
наростаючої економічної кризи» та
наказом №1702 від 13.12.2012 року «Про
внесення змін у наказ від 16.11.2012 року
№1579, на ПАТ "АМКР" було прийнято рішення
внести зміни в організаційну
структури управління та штатні розписи
структурних підрозділів.

На підставі даних наказів було видано
розпорядження №91 від 25.01.2013 року «Про
вивільнення працівників» про
скорочення посади комплектувальника
виробів та інструментів в ремонтній
майстерні, яку обіймав позивач ОСОБА_3
(т. 1 а.с. 21).

Відхиляються доводи апеляційної
скарги про те, що скорочення посади
позивача не було погоджено із
профспілкою, оскільки підприємство не
повинно узгоджувати з будь-яким
органом, в тому числі із профспілковими
організаціями питання своєї
організаційної структури, штатної
чисельності, а керівник підприємства
одноособово вирішує ці питання.

Не може погодитись колегія суддів і з
доводами апеляційної скарги щодо не
проведення інформування роботодавцем
профспілкової організації про
намічувані звільнення працівника та
обговорення і проведення консультацій
з профспілками про заходи щодо
запобігання звільненню працівників,
оскільки ст. 49-4 КЗпП України
передбачено обов'язок роботодавця
попереджати профспілкові органи про
майбутні вивільнення працівників лише
у разі ліквідації, реорганізації
підприємства, зміни форми власності
або часткового зупинення виробництва,
що тягнуть за собою скорочення
чисельності штату працівників, чого у
даному випадку не відбулося.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач 25.01.2013 року був ознайомлений з
розпорядженням №91 від 25.01.2013 року «Про
вивільнення працівників» та зі списком
вакантних посад на підприємстві.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що ОСОБА_3 був
ознайомлений про заплановане
вивільнення, та про те, що в разі його
незгоди з переведенням на
запропоновані посади, він може бути
звільнений по п. 1 ст. 40 КЗпП України.

З огляду на вищезазначене колегія
суддів вважає, що порядок вивільнення
відповідачем не порушений.

Доводи апеляційної скарги щодо
недотримання відповідачем порядку
звільнення ОСОБА_3, так як відповідачем
при його звільненні попередньо не було
отримано згоди профспілкового
комітету, не відповідають вимогам
закону та обставинам справи.

Дійсно, ст. 43 КЗпП України на власника
або уповноважений ним орган при
розірванні трудового договору з
підстав, передбаченою п. 1 ст. 40 КЗпП
України, покладено обов'язок
дотримання процедури такого
звільнення шляхом звернення з поданням
про розірвання трудового договору до
виборного органу (профспілкового
представника), первинної профспілкової
організації, членом якої є працівник та
отримання попередньої згоди цього
органу на звільнення. У разі, якщо в
рішенні немає обґрунтування відмови в
наданні згоди на розірвання трудового
договору, власник, або уповноважений
ним орган має право звільнити
працівника без згоди виборного органу
первинної профспілкової організації.

Як вбачається із матеріалів справи, на
засіданні від 24.04.2013 року президіуму
профкому ПАТ "АМКР" було прийнято
рішення про відмову у дачі згоди на
звільнення ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 31).

Відповідно до вимог ч.7 ст. 43 КЗпПУ, яка
передбачає, що рішення виборного
органу первинної профспілкової
організації про відмову в наданні
згоди на розірвання трудового договору
повинно бути обґрунтованим. У разі якщо
в рішенні немає обґрунтування відмови
в наданні згоди на розірвання
трудового договору, власник або
уповноважений ним орган має право
звільнити працівника без згоди
виборного органу первинної
профспілкової організації.

Зазначена норма КЗпПУ передбачає право
власника звільнити працівника без
згоди виборного органу профспілкової
організації, якщо відмова в наданні
згоди на звільнення працівника була
необґрунтованою.

Під обґрунтованою відмовою
профспілкового органу слід розуміти
таку думку, яка ґрунтується на
відповідних нормах трудового
законодавства.

Необґрунтованою відмовою
профспілкового органу вважається
відмова, якщо в рішенні профспілки не
має посилань на порушення роботодавцем
норм трудового законодавства щодо
підстав і порядку вивільнення
працівника.

Суд першої інстанції, надаючи оцінку
рішенню виборного органу профспілки,
яким відмовлено в наданні згоди на
звільнення позивача (виписка з
протоколу №156 від 24.04.2013р. - т. 1 а.с. 31),
вірно дійшов до висновку, що в рішенні
профспілка посилається на нормативні
акти, які не регулюють правовідносини
між позивачем та відповідачем, а
стосуються відносин між відповідачем
та профспілкою. Рішення профспілки не
містить посилань на порушення
відповідачем п. 1ст. 40 КЗпПУ та ст. 49-2
КЗпПУ, тому колегія суддів вважає, що
відповідач не отримав обґрунтованої
відмови в наданні згоди на звільнення
позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини справи, перевірив доводи і
заперечення сторін, дав їм належну
правову оцінку та ухвалив рішення, яке
відповідає вимогам закону.

Враховується колегією суддів й та
обставина, що позивач ОСОБА_3 з 02.01.2014
року працює на ПАТ «Криворізький завод
дерев'яних моделей», рішення суду про
відмову в задоволенні його позову до
ПАТ "АМКР" про поновлення на роботі не
оскаржував, до суду апеляційної
інстанції не з'явився, свої доводи та
міркування щодо апеляційної скарги
третьої особи не надав, та не ставив
питання про її задоволення.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення судом ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Первинної
організація профспілки трудящих
металургійної і гірничодобувної
промисловості України Публічного
акціонерного товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 18 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: