АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №676/9587/13-ц
Провадження №22-ц/792/992/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
м.Хмельницький

колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Хмельницької області в складі:

головуючого судді
Харчука В.М.,

суддів: Баса О,Г.,

Переверзєвій Н.І.

при секретарі: Вінярській А.А.

з участю: апелянта та
представника відповідача

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Кам»янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 13
березня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до Подільського
державного аграрно-технічного
університету про визнання наказу
недійсним та зобов»язання здійснити
перерахунок заробітної плати,
заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, судова колегія ,

В С Т А Н О В И Л А :

рішенням Кам»янець-Подільського
міськрайонного суду від 13 березня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення
суду першої інстанції ОСОБА_2
посилається на невідповідність
висновків суду встановленим
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права - ст.ст. 3 та 58 Конституції України,
ст. 21, ч. 3 ст. 32, ст. 96 КЗпП України.

Апелянт посилається на те, що
працювала за безстроковим трудовим
договором асистентом кафедри
«Соціальної економіки і інформаційних
технологій» Подільського державного
аграрно-технічного університету з
оплатою повної ставки відповідно до
штатного розпису навчального закладу.

У зв»язку зі зменшенням
навантаження на 2012-2013 навчальний рік
наказом ректора університету № 144-к від
03.09.2012 року була переведена на 0,45 ставки
Головуюча в першій інстанції -
Вдовичинський А.В. Категорія
№ 51

Доповідач - Харчук В.М.

асистента кафедри і з 03.09.2012 року по
31.08.2013 року працювала з такою оплатою
праці згідно табеля виходу на роботу та
навантаження асистента.

У 2013-2014 навчальному році із 01
вересня по 18 грудня 2013 року у зв»язку зі
зміною істотних умов праці відповідно
до навантаження та табеля виходу на
роботу та відповідно до наказу ректора
№ 221 від 19.12.2013 року їй нараховувалась
та виплачувалась заробітна плата в
розмірі 0,45 ставки асистента кафедри.

Наказом ректора університету № 273
від 17.10.2013 року «Про зміну істотних умов
праці науково-педагогічних
працівників» її було переведено з
повної ставки асистента на 0,125 ставки
асистента кафедри відповідно до
педагогічного навантаження з 19 грудня
2013 року.

Під час вирішення спору судом
першої інстанції не ураховано і не дано
належної правової оцінки щодо
правомірності зміни істотних умов
праці щодо неї, не встановлено, чи
дійсно такі зміни істотних умов праці
відбулися. Судом не ураховано, що вона
згоди на зміну істотних умов праці не
давала, розподіл педагогічного
навантаження з профкомом університету
не погоджувався і до відома
педагогічних працівників навчального
закладу не доводився.

Тому апелянт просить скасувати
рішення Кам»янець-Подільського
міськрайонного суду від 13 березня 2014
року, ухвалити нове рішення, яким її
позовні вимоги задовольнити.

Судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
апелянта задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60, ч. 1 ст.
61, 213, 308 ЦПК України суд вирішує
цивільний спір на засадах змагальності
та диспозитивності, в межах та на
підставах заявлених позовних вимог та
наданих сторонами на їх підтвердження
чи спростування доказів. Кожна сторона
повинна доказами довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Судове рішення повинне бути
законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу апелянта і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 21, ч. 2 ст. 22,
ч.ч. 3 та 4 ст. 32, ст. 56, ч. 1 ст. 94, ч.ч. 1, 2, 3, 4
ст. 97, ст. 103 КЗпП України трудовий
договір є угода між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом, за якою працівник
зобов»язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник зобов»язується виплачувати
працівникові заробітну плату і
забезпечувати умови праці, необхідні
для виконання роботи, передбачені
законодавством про працю, колективним
договором і угодою сторін.

Будь-яке пряме або непряме
обмеження прав чи встановлення прямих
або непрямих переваг при укладенні,
зміні чи припиненні трудового договору
залежно від походження, соціального і
майнового стану, расової приналежності
і статі та інших особливостей не
допускається.

У зв»язку зі змінами в
організації виробництва і праці
допускається зміна істотних умов праці
при продовженні роботи за тією ж
спеціальністю, кваліфікацією чи
посадою. Про зміну істотних умов праці,
в тому числі і режиму роботи, систем та
розмірів заробітної плати,
встановлення або скасування неповного
робочого часу та інше працівник
повинен бути попереджений не пізніше,
ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці
не може бути збережено, а працівник не
згоден на продовження роботи в нових
умовах, то трудовий договір
припиняється за пунктом 6 ст. 36 Кодексу.

За угодою між працівником і
власником або уповноваженим ним
органом може встановлюватись як при
прийнятті на роботу, так і згодом
неповний робочий день або неповний
робочий тиждень.

Оплата праці в такому разі
провадиться пропорційно до
відпрацьованого часу або залежно від
виробітку.

Робота на умовах неповного
робочого часу не тягне за собою
будь-яких обмежень трудових прав
працівників.

Заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Оплата праці працівників
здійснюється за погодинною, відрядною
або іншими системами оплати праці.

Форми і системи оплати праці,
норми праці, тарифні сітки, ставки,
схеми посадових окладів, умови
запровадження та розміри надбавок,
доплат, премій та інших виплат
встановлюються підприємством,
установою організацією самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною і
галузевими угодами.

Конкретні розміри тарифних
ставок, відрядних розцінок та інших
виплат встановлюються власником або
уповноваженим ним органом.

Власник або уповноважений ним
орган не вправі в односторонньому
порядку приймати рішення з питань
оплати праці, що погіршують умови,
встановлені законодавством, угодами,
колективними договорами.

Про нові або зміну діючих умов
оплати праці в бік погіршення власник
або уповноважений ним орган повинен
повідомити працівника не пізніше як за
два місяці до їх запровадження або
зміни.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з
того, що переведення її на роботу з
повної ставки асистента кафедри
«Соціальної економіки і інформаційних
технологій» на 0,45 ставки на 2012-2013
навчальний рік наказом № 144 к від 03.09.2012
року відбулось з об»єктивних
виробничих причин та за згодою
позивача відповідно до затвердженого
штатного розкладу у зв»язку зі зміною
істотних умов праці - зменшенням
кількості студентів університету, що
зумовило зменшення навантаження на
викладачів університету. Нарахування
оплати праці здійснювалось відповідно
та пропорційно до відпрацьованого
часу та встановленого педагогічного
навантаження за табелями виходу на
роботу.

Із 05 вересня 2013 року по 16 жовтня 2013
року ОСОБА_2 хворіла іі перебувала на
лікарняному, тому за цей період
відповідно до розміру її заробітку за
попередні місяці їй нараховувалась та
виплачувалась допомога у зв»язку з
тимчасовою непрацездатністю
відповідно до чинного законодавства.

13 вересня 2013 року наказом ректора
університету № 239 «Про скорочення
штату працівників» у зв»язку з
істотним скороченням чисельності
студентів, які навчаються за рахунок
коштів юридичних та фізичних осіб,
зменшенням фонду оплати праці вирішено
скоротити чисельність працівників (6
посад асистентів кафедри «Соціальної
економіки і інформаційних технологій»,
в тому числі і посада позивача) та
зобов»язано головного бухгалтера
університету внести відповідні зміни
до штатного розпису університету.

Наказом ректора університету № 242
від 17.09.2013 року «Про внесення змін»
внесені зміни в наказ № 239 і у зв»язку з
проведеним перерозподілом
навантаження на педагогічних
працівників університету виключено
положення про скорочення 6 посад
асистентів та виключено за наказу № 157
к від 16.09.2013 року положення про
попередження асистентів про їх
наступне вивільнення.

Наказом ректора університету № 160
к від 18.09.2013 року шістьох асистентів
кафедри «Соціальної економіки і
інформаційних технологій на підставі
їх заяв з 19 грудня 2013 року переведено на
0,125 ставки асистента кафедри
відповідно до збереженого
педагогічного навантаження.

17 жовтня 2013 року по виходу з
лікарняного асистент кафедри ОСОБА_2
ознайомлена з цими наказами та
попереджена за два місяці про зміну
істотних умов праці, переведення її на
0,125 ставки асистента відповідно до
затвердженого навантаження
педагогічних працівників.

У зв»язку з істотним зменшенням
навантаження із 17 жовтня 2013 року
асистент ОСОБА_2 працювала на 0,45 ставки
асистента, так їй табелювався робочий
час і з цих істотних умов праці їй
нараховувалась та виплачувалась
заробітна плата.

З 19 грудня 2013 року відповідно до
запровадження істотних змін в умовах
праці по день її звільнення 13 березня
2014 року відповідно до відпрацьованого
робочого часу та навантаження
асистенту ОСОБА_2 нараховувалась та
виплачувалась заробітна плата в
розмірі 0,125 ставки асистента кафедри.
Заяву про звільнення з 19 березня 2013
року із займаної посади на підставі п.6)
ст. 36 КЗпП України ОСОБА_2 не подавала,
фактично погодилась на змінені істотні
умови праці.

Такі висновки суду відповідають
встановленим обставинам справи,
підтверджуються належними і
допустимими доказами, зроблені судом з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Ці ж обставини фактично
визнаються і сторонами.

Судом першої інстанції
встановлено, що в університеті
відбулись істотні зміни умов праці,
зумовлені зменшенням кількості
студентів, зменшенням навантаження для
педагогічних працівників, зменшенням
фонду оплати праці. Саме цими
обставинами обумовлена зміна в
педагогічному навантаженні асистента
ОСОБА_2

Позивач із дня виходу з
лікарняного працювала зі зменшеним
навантаженням в 0,45 ставки і відповідно
до відпрацьованого робочого часу їй
нарахована та виплачена заробітна
плата відповідно до табелів виходу на
роботу.

За два місяці відповідно до
чинного трудового законодавства
ОСОБА_2 попереджена про істотну зміну
умов праці і з 19.12.2013 року переведена на
0,125 ставки асистента кафедри, по день
звільнення її педагогічне
навантаження відповідало розміру
оплати праці, відповідало табелям
виходу на роботу.

Наведені обставини повністю
підтверджуються витягами з наказів
ректора університету, з якими позивач
ознайомлена, попередженням ОСОБА_2 про
зміну істотних умов праці, табелями
виходу на роботу, копією трудової
книжки позивача, довідкою про
нараховану та виплачену заробітну
плату, копіями лікарняних листів,
іншими матеріалами справи.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи,
досліджено докази, які їх
підтверджують, ухвалено законне та
обгрунтоване судове рішення, підстави
до скасування якого в межах доводів
апеляційної скарги відсутні.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 307-308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія,

У Х В А Л
И Л А :

апеляційну ОСОБА_2 відхилити, рішення
Кам»янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 13
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
В.М. Харчук