Ухвала іменем україни 02 квітня 2014
рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючогоМакарчука М.А. суддів:
Леванчука А.О., Писаної Т.О., Маляренка
А.В., Юровської Г.В., розглянувши у
судовому засіданні справу за позовом
Комунального підприємства «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м. Києва»
до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
зобов'язання приведення в належний
стан прибудинкової території, за
касаційною скаргою ОСОБА_7, який діє в
інтересах ОСОБА_5, на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 14 вересня 2011 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 19
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року Комунальне
підприємство «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва» (далі -
КП «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва»)
звернулося до суду з указаним позовом,
в якому просило суд зобов'язати
відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за
власний рахунок привести прибудинкову
територію будинку АДРЕСА_1 у попередній
стан, шляхом знесення прибудови до
існуючого балкону.

На обґрунтування позову зазначило, що
відповідачі самовільно без
відповідних дозволів та погоджень
продовжили балкон на 85 см та встановили
там вікно. Житлові органи неодноразово
пропонували відповідачам добровільно
привести прибудинкову територію у
попередній стан, але ці вимоги
відповідачами не були виконані.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 14 вересня 2011 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києві від 19
листопада 2013 року, позов КП «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м. Києва»
задоволено. Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 за власний рахунок привести
прибудинкову територію квартири
АДРЕСА_1 у попередній стан шляхом
знесення надлишкової прибудови до
існуючого балкону. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, який діє в
інтересах ОСОБА_5, просить скасувати
рішення суду першої та ухвалу суду
апеляційної інстанцій, ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, обґрунтовуючи свої
доводи порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню на
таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи позовну заяву, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився і апеляційний суд, виходив із
того, що відповідачі здійснили
перепланування квартири, яка
знаходилась у їх користуванні на
підставі договору найму, без
відповідного дозволу.

Проте повністю погодитися з таким
висновком судів не можна з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачі заселилися у квартиру
АДРЕСА_1 на підставі ордеру № 103304 від 10
лютого 1983 року, виданого на ім'я ОСОБА_8
на сім'ю, що складалася з чотирьох осіб,
а саме: ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_5 (а.
с. 6).

Судами встановлено, що ОСОБА_8 померла,
відповідачі договір найму житлового
приміщення не переоформили.

Відповідно до довідки за формою № 3,
виданої 25 серпня 2010 року КП «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м. Києва»,
в квартирі АДРЕСА_1, зареєстровані та
проживають: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 (а. с. 5).

Згідно з актом, складеним комісією КП
РЕО-3 при обстежені було виявлено, що у
будинку АДРЕСА_1 збільшив балкон на 85
см. 31 травня 2010 року було вручено
попередження про надання дозвільних
документів та проектної документації
(а. с. 7, 9-10).

Відповідачами дозвільних документів
та проектної документації суду на
переобладнання балкону не надано.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 100 Житлового
Кодексу Української РСР
переобладнання і перепланування
жилого приміщення провадяться з метою
підвищення їх благоустрою і
перетворення комунальних квартир в
окремі квартири на сім'ю.
Переобладнання і перепланування
жилого приміщення допускаються за
згодою наймача, членів сім ї, які
проживають разом із ним, та наймодавця
і з дозволу виконавчого комітету
місцевої Ради народних депутатів.

Наймач, який допустив самовільне
переобладнання чи перепланування
жилого або підсобного приміщення,
зобов'язаний за свій рахунок привести
приміщення у попередній стан.

Судами встановлено, що відповідачі у
порушення вказаного вище Закону та п. 19
Правил користування приміщеннями
житлових будинків і прибудинковими
територіями, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 08
жовтня 1992 року № 572 «Про механізм
впровадження Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», Положення про порядок
перепланування, приєднання,
переобладнання житлових, нежитлових,
підсобних і допоміжних приміщень,
прибудова балконів, лоджій у житлових
будинках незалежно від форм власності,
затвердженого розпорядженням голови
Святошинської у м. Києві державної
адміністрації від 29 березня 2002 року №
494 без відповідних дозвільних
документів переобладнали балкон,
здійснивши прибудову до нього.

З доданих до
касаційної скарги матеріалів
вбачається, що відповідачі на час
розгляду справи в апеляційному суді
здійснили приватизацію квартири
АДРЕСА_1. Відповідно до свідоцтва про
право спільної часткової власності від
24 вересня 2013 року № 292
власниками спірної квартири є: ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, кожному
з яких на праві спільної часткової
власності належить 1/5 частини квартири.
Загальна площа квартири, зазначена в
свідоцтві складає 56,58 кв. м в той час
коли в матеріалах справи (а. с. 11)
міститься інформація про те, що
загальна площа спірної квартири
складає 55, 7 кв. м.

Таким чином суд
апеляційної інстанції на зазначене
уваги не звернув, належним чином не
перевірив, чи входить до складу
приватизованої квартири спірний
балкон та в яких розмірах, а також не
перевірив належним чином заперечень
відповідачів щодо наданих органом
місцевого самоврядування повноважень
комунальному підприємству «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м. Києва»
на пред'явлення позову в порядку ч. 7 ст.
376 ЦПК України.

З огляду на наведене,
рішення апеляційного суду не може
вважатись законним й обґрунтованим,
тому відповідно до ст. 338 ЦПК України
підлягає скасуванню з передачею справи
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє в
інтересах ОСОБА_5, задовольнити
частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 14 вересня 2011 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 19
листопада 2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук
Судді: А.О. Леванчук А.В. Маляренко Т.О.
Писана Г.В. Юровська Головуючий
М.А. Макарчук Судді: А.О. Леванчук А.В.
Маляренко Т.О. Писана Г.В. Юровська
Головуючий М.А. Макарчук Судді: А.О.
Леванчук А.В. Маляренко Т.О. Писана
Г.В. Юровська