У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Ситнік О.М., розглянувши
касаційну скаргу

ОСОБА_2 на рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 26 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Черкаської області
від 12 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу, визнання
права власності та витребування майна
з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, у якому просив:

- визнати договір доручення від 01
серпня 2005 року, викладений у
нотаріально посвідченій довіреності,
що видана ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_2,
удаваним правочином, що приховує
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 і визнати дійсним договір
купівлі-продажу нежитлового
приміщення;

- визнати недійсним договір
купівлі-продажу нежитлового
приміщення по АДРЕСА_1, укладений 21
березня 2008 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_5;

- визнати за ним право власності на
нежитлове приміщення (магазин
продовольчих товарів) по АДРЕСА_1;

- витребувати нежитлове приміщення
(магазин продовольчих товарів) по
АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння
ОСОБА_5 та передати його ОСОБА_2

Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 26
грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 12 березня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанцій та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Суди обґрунтовано дійшли висновку, що
довіреність є одностороннім
правочином, на який не поширюються
вимоги ст. 235 ЦК України, на яку
посилається позивач, тому підстав для
визнання за ОСОБА_2 права власності на
нежитлове приміщення та витребування
його з володіння відповідача немає.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу, визнання
права власності на магазин та
витребування майна з чужого
незаконного володіння.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік