У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука
А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та
піклування Новороздільської міської
ради Львівської області, про
позбавлення батьківських прав, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Миколаївського районного суду
Львівської області від 14 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 18 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом про позбавлення ОСОБА_5
батьківських прав відносно його сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка посилалась на те, що до 24
вересня 2009 року перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі,
від якого народився син ОСОБА_6.
Зазначала, що після розірвання шлюбу
дитина проживає з нею та перебуває на
її повному утриманні. Відповідач не
цікавиться сином, не бере участі у його
вихованні та у матеріальному
забезпеченні, жодного разу не
провідував сина, уникає будь-якого
контакту з ним, що свідчить про те, що
він самоусунувся від виконання
батьківських обов'язків. Вивчивши факт
відношення ОСОБА_5 до сина комісія з
питань захисту прав дитини при
виконкомі Новороздільської міської
ради Львівської області прийшла до
висновку про доцільність позбавлення
його батьківських прав. У зв'язку з тим,
що відповідач ухиляється від виконання
своїх обов'язків з виховання дитини,
ОСОБА_4 просила позбавити ОСОБА_5
батьківських прав відносно сина
ОСОБА_6.

Рішення Миколаївського районного суду
Львівської області від 14 січня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 18 березня 2014 року, в задоволенні
позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, правильно
виходив із того, що позбавлення
відповідача батьківських прав є
крайнім заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
також із того, що позбавлення
відповідача батьківських прав не буде
відповідати захисту інтересів дитини
та стимулюванню батька щодо належного
виконання ним своїх обов'язків.

Із матеріалів касаційної скарги,
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судами попередніх
інстанцій не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду
Львівської області від 14 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 18 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук
А.О. Маляренко А.В.