УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,
суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому
засіданні цивільну справу за позовом
прокурора Голопристанського району
Херсонської області в інтересах
держави до Великокардашинської
сільської ради Голопристанського
району Херсонської області, ОСОБА_1 про
визнання незаконним (недійсним) та
скасування рішення
Великокардашинської сільської ради,
визнання недійсним державного акту на
право приватної власності на земельну
ділянку та повернення земельної
ділянки у комунальну власність, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Голопристанського районного суду
Херсонської області від 05 серпня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 23 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року прокурор
Голопристанського району Херсонської
області в інтересах держави звернувся
до суду з позовом до
Великокардашинської сільської ради
Голопристанського району Херсонської
області, ОСОБА_1 про визнання
незаконним (недійсним) та скасування
рішення Великокардашинської сільської
ради № 363 від 17 вересня 2008 року,
визнання недійсним державного акту на
право приватної власності на земельну
ділянку площею 0,2313 га, що розташована
АДРЕСА_1, та повернення земельної
ділянки у комунальну власність.

Рішенням Голопристанського
районного суду Херсонської області від
05 серпня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 23 грудня 2013 року, позов
задоволено.

Визнано незаконним та скасовано
рішення XVIII сесії п'ятого скликання
Великокардашинської сільської ради
від 17 вересня 2008 року № 363 «Про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
державного акту на право власності на
земельну ділянку».

Визнано недійсним державний акт
серії ЯЕ № 942869 на право приватної
власності на земельну ділянку, виданий
28 жовтня 2008 року Голопристанським
районним відділом земельних ресурсів
ОСОБА_1 на підставі рішення
Великокардашинської сільської ради №
363 від 17 вересня 2008 року, про те, що він є
власником земельної ділянки площею 0,2313
га, що розташована АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_1 повернути у
комунальну власність
Великокардашинської сільської ради
Голопристанського району Херсонської
області зазначену земельну ділянку.

ОСОБА_1, не погоджуючись
з рішенням та ухвалою судів попередніх
інстанцій, звернувся із касаційною
скаргою, в якій, посилаючись на невірне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, просив його
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог в
повному обсязі.

Касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився і апеляційний суд, виходив з
того, що оскаржуване рішення сільської
ради щодо надання дозволу на
виготовлення технічної документації
на видачу державного акту на право
власності на земельну ділянку
відповідачеві прийняте з порушенням
вимог закону, оскільки питання про
надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання державного акту на
спірну земельну ділянку та рішення
щодо надання дозволу на виготовлення
проект-відведення із землеустрою для
отримання права власності на земельну
ділянку саме АДРЕСА_1 на сесії
сільської ради не приймалось.

Проте погодитись з такими висновками
судів попередніх інстанцій не можна з
наступних підстав.

Судами встановлено, що 20 лютого 2008
року ОСОБА_1 звернувся до
Великокардашинської сільської ради із
заявою про надання згоди на
виготовлення проекта-відведення
земельної ділянки, що розташована по
АДРЕСА_1 (а.с.6).

Рішенням Великокардашинської
сільської ради № 264 від 11 березня 2008
року ОСОБА_1 надано дозвіл на
виготовлення проекта-відведення
земельної ділянки, проте в рішенні
зазначено її місце розташування - село
Кардашинка (а.с.7).

На підставі зазначеного рішення було
розроблено проект землеустрою щодо
земельної ділянки, розташованої
АДРЕСА_1 (а.с.49-55).

На підставі Рішення
Великокардашинської сільської ради №
289 від 25 березня 2008 року «Про надання
дозволу на виготовлення технічної
документації на безкоштовну передачу у
власність земельної ділянки» ОСОБА_1
надано дозвіл на виготовлення
технічної документації на безкоштовну
передачу у власність земельної
ділянки, розташованої на АДРЕСА_1
(а.с.83-92).

Рішенням Великокардашинської
сільської ради № 363 від 17 вересня 2008
року затверджено технічну
документацію із землеустрою щодо
складання державного акту на право
власності ОСОБА_1 на земельну ділянку,
розташовану по АДРЕСА_1 (а.с.70).

На підставі зазначеного рішення
ОСОБА_1 отримав державний акт на право
власності на зазначену земельну
ділянку (а.с.11).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного
кодексу України громадяни набувають
права власності на земельні ділянки із
земель комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених
законом.

Порядок безоплатної приватизації
громадянами земельних ділянок
встановлено ст. 118 ЗК України.

Частиною 1 статті 118 ЗК України
передбачено, що громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
який передає земельні ділянки
державної чи комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною 7 статті 118 ЗК України
визначено, що відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути зокрема
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів.

Разом з тим, ухвалюючи рішення суд
першої інстанції не перевірив чи
земельна ділянка, що передана у
власність відповідачу, є цією ж
земельною ділянкою щодо якої рішенням
Великокардашинської сільської ради №
264 від 11 березня 2008 року ОСОБА_1 надано
дозвіл на виготовлення
проекта-відведення.

Також суди не усунули протиріччя, які
полягають у прийнятті
Великокардашинською сільською радою
рішення № 264 від 11 березня 2008 року щодо
надання дозволу на виготовлення
технічної документації на земельну
ділянку в с. Кардашинка (без адреси), в
той час як відповідач мав намір
приватизувати земельну ділянку,
розташовану саме АДРЕСА_1, та не
зазначили, в чому полягає порушення
інтересів держави і чи вчинено воно
саме відповідачем, наслідком якого
може бути визнання недійсним рішення
та скасування державного акту.

Крім того, апеляційний суд залишив
поза увагою клопотання сільського
голови Великокардашинської сільської
ради про залучення до участі у справі
Голопристанське державне
лісомисливське господарство. (а.с.48).

Оскільки порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального й процесуального права
призвело до неправильного вирішення
справи, судові рішення не можуть
залишатися в силі та підлягають
скасуванню на підставі частини 2 статті
338 ЦПК України, а справа - передачі на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування судових
рішень першої та (або) апеляційної
інстанції і направлення справи на
новий судовий розгляд є порушення норм
процесуального права, що унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

На підставі наведеного, справа
підлягає направленню на новий судовий
розгляд, оскільки висновки судів
зроблені ними з порушенням норм
процесуального права.

Керуючись ст. 336, 338, 345 ЦПК України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Голопристанського районного
суду Херсонської області від 05 серпня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 23 грудня 2013
року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

судді:
В.С. Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Умнова

І.М. Фаловська

2

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ

З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ

№ 6-3265св14

Доповідач: Гримич М.К.

Головуючий у першій інстанції:
Третьяков І.В.