Справа № 310/1084/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

13 травня 2014 року
м.Бердянськ

Бердянський
міськрайонний суд Запорізької області

у складі
головуючого- судді Ліхтанської Н.П.

при
секретарі Олійник Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Бердянську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 -
начальника Інспекції
архітектурно-будівельного контролю в
Запорізькій області, ОСОБА_2-
заступника начальника Інспекції
архітектурно-будівельного контролю в
Запорізькій області до ОСОБА_3 про
захист честі, гідності, ділової
репутації,

В С Т
А Н О В И В :

Як видно з позовної заяви, за заявою
відповідача ОСОБА_3 від 02.07.2013року
позивачі - начальник Інспекції ОСОБА_1
та заступник начальника Інспекції
ОСОБА_2 04.03.2013року вимагали у нього під
час проведення перевірки 10000грн.. за
нарахування максимального розміру
штрафу за самочинне будівництво
власнику самочинної будівлі
розташованої на території земельної
ділянки НОМЕР_3 у СОТ «Південгідромаш».
За даним фактом Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
України було проведено перевірку, під
час якої вказані твердження
спростовано, та встановлено, що
перевірку 04.03.2013року проводила
головний державний інспектор
Бердянського інспекційного відділу
Ольшанецька О.Р., що підтверджено
відповідними актами. ОСОБА_1 та ОСОБА_2
в той день знаходились на робочому
місці в приміщенні Інспекції за
адресою м. Запоріжжя, пл. Пушкина, 4, що
підтверджується випискою з табелю. Про
наслідки перевірки повідомлено ОСОБА_3
Відповідь Інспекції ОСОБА_3 до судових
або правоохоронних органів не
оскаржувалась, тобто винність ОСОБА_1
та ОСОБА_2 не доведена. Таким чином,
позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають, що
відповідач ОСОБА_3 спричинив
поширенням неправдивої інформації
моральні страждання та опорочив ділову
репутацію позивачів перед
безпосереднім керівництвом. Тобто
відповідачем шляхом направлення до
державного органу, яким є Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України, листа від 02.07.2013року з
відомостями, які не відповідають
дійсності, і порочать та винуватять
посадових осіб Інспекції у скоєнні
кримінального злочину, спричинено
позивачам суттєву моральну шкоду та
здійснено приниження честі, гідності
та їх ділової репутації. Внаслідок
таких дій позивачі вимушені
виправдовуватись перед керівництвом
та доказувати невинуватість у вчиненні
зазначеного вимагання. У зв»язку з цим,
позивачі просять визнати, що поширені
відповідачем відомості про те, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили злочин, а саме
вимагали у нього 10000гривень, не
відповідають дійсності та принижують
їх честь, гідність та ділову репутацію,
також зобов'язати відповідача
направити на ім'я керівництва
Державної інспекції
архітектурно-будівельного контролю
України лист з спростування вказаних
відомостей. Згідно ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає у приниженні честі, гідності,
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Неправомірними діями
відповідача, позивачам завдано
моральної шкоди, яка виразилася в
моральних стражданнях та переживаннях,
порушенні душевної рівноваги, в зв'язку
з тим, що вони були звинувачені у
злочині, якого не вчиняли і винність за
яким не була доведена у відповідності
до чинного законодавства та принижені
перед керівництвом Інспекції,
примушені були виправдовуватись перед
ним. Тому позивачі просять також з
відповідача стягнути на їх користь
моральну шкоду в сумі 1000 гривень ( по 500
гривень кожному).

В судове засідання позивачі не
з»явилися, в своїй заяві просять справу
розглянути без них, позов підтримують.

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з"явився, в своїй заяві
від 20.03.2014р. позов визнав і просить
справу розглянути без нього.

Розглянувши матеріали справи, суд
вважає позов обґрунтованим і
підлягаючим задоволенню з наступних
підстав:

Позивач ОСОБА_1 працює
начальником Інспекції
архітектурно-будівельного контролю в
Запорізькій області, позивач ОСОБА_2
працює заступником начальника
Інспекції архітектурно-будівельного
контролю в Запорізькій області.

Відповідач неодноразово
звертався до позивачів з заявами про
перевірку фактів самочинного
будівництва різними особами на
теріторії СОТ "Південгідромаш" в м.
Бердянську. Ці заяви відповідача
перевірялися і йому надсилалися
відповіді, що підтверджується наданими
документами.

02.07.2013р. відповідач ОСОБА_3
звернувся до Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України з заявою про те, що позивачі -
начальник Інспекції ОСОБА_1 та
заступник начальника Інспекції ОСОБА_2
04.03.2013року вимагали у нього під час
проведення перевірки 10000грн.. за
нарахування максимального розміру
штрафу за самочинне будівництво
власнику самочинної будівлі
розташованої на території земельної
ділянки НОМЕР_3 у СОТ «Південгідромаш»,
сусіду відповідача по дачі.

13.08.2013р. до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Запорізькій області службовою
кореспонденцією з Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України надійшла вказівка за підписом
Першого заступника Голови Григора А.Ф.
про надання пояснень за заявою ОСОБА_3
щодо зловживань, які на думку
останнього, були вчинені начальником
Інспекції ОСОБА_1 та її заступником
ОСОБА_2 під час проведення позапланової
перевірки щодо розгляду його заяви про
порушення містобудівного
законодавства у СОТ «Південгідромаш»
та вказана заява. Такі пояснення
позивачами були надані, що
підтверджується копіями цих пояснень.

За даним фактом Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
України було проведено перевірку, під
час якої вказані твердження
спростовано, та встановлено, що
перевірку 04.03.2013року проводила
головний державний інспектор
Бердянського інспекційного відділу
Ольшанецька О.Р., що підтверджено
відповідними актами. ОСОБА_1 та ОСОБА_2
в той день знаходились на робочому
місці в приміщенні Інспекції за
адресою м. Запоріжжя, пл. Пушкина, 4, та з
відповідачем не могли спілкуватися, що
підтверджується випискою з табелю.

Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції
України кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень та протиправних посягань.

Згідно ч.1 ст.28 Конституції України -
кожен має право на повагу до його
гідності.

Згідно ч.1 ст.270 ЦК України - відповідно
до Конституції України фізична особа
має право на життя , право на охорону
здоров»я, право на безпечне для життя і
здоров»я довкілля, право на свободу та
особисту недоторканість, право на
недоторканість особистого і сімейного
життя, право на повагу до гідності та
честі, право на таємницю листування,
телефонних розмов, телеграфної та
іншої кореспонденції, право на
недоторканість житла, право на вільний
вибір місця проживання, та на свободу
пересування, право на свободу
літературної, художньої, наукової і
технічної творчості.

Згідно ч.1 ст. 68 Конституції України
кожен зобов'язаний неухильно
додержуватись Конституції та законів
України, не посягати на права і свободи,
честь та гідність інших людей.

За ст.62 Конституції України особа
вважається невинуватою у вчиненні
злочину і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду.

Відповідач в своїй заяві зазначив, що
позивачі вимагали від нього кошти, але
не надав конкретних доказів, не
посилався на конкретну кримінальну
справу, чи вирок суду за результатами
розгляду цієї справи. Крім того,
відповідач не є уповноваженою особою
правоохоронних органів МВС України та
не має права розповсюджувати
інформацію, створювану у процесі
діяльності цих органів.

Ч. 1 ст. 277 ЦК України передбачає, що
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та членів її сім"ї
недостовірної інформації, має право на
відповідь, а також на спростування
цієї інформації.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» при розгляді
цивільних справ про захист честі,
гідності та ділової репутації, суди
повинні з'ясовувати чи порочать
поширені відомості, про спростування
яких пред'явлений позов, честь,
гідність або ділову репутацію позивача
та чи відповідають вони дійсності. Під
поширенням відомостей, що принижують
честь, гідність та ділову репутацію
особи, слід розуміти повідомлення їх в
любій формі невизначеному числу осіб
або хоча б одній особі.

Як встановлено при розгляді справи,
відповідач надав заяву про визнання
позову , у суду немає підставн не
приймати таку заяву відповідача і суд
вважає, що відповідач шляхом
направлення до державного органу, яким
є Державна архітектурно-будівельна
інспекція України, листа від 02.07.2013року
з відомостями, які не відповідають
дійсності, і порочать та винуватять
посадових осіб Інспекції у скоєнні
кримінального злочину, що не було
підтверджено ніякими доказами,
спричинив приниження честі, гідності
та ділової репутації позивачів, як
посадових осіб і внаслідок таких дій
позивачі вимушені були
виправдовуватись перед керівництвом
та доказувати невинуватість у вчиненні
зазначеного злочину.

За таких обставин суд приходить
до висновку, що позов підлягає
задоволенню і відповідач повинен бути
зобов'язаний направити на ім'я
керівництва Державної інспекції
архітектурно-будівельного контролю
України лист з спростування вказаних
відомостей.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у приниженні
честі, гідності, також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Враховуючи, що неправомірними діями
відповідача, позивачам завдано
моральної шкоди, яка полягає в
моральних стражданнях та переживаннях,
порушенні душевної рівноваги, в зв'язку
з тим, що вони були звинувачені у
злочині, якого не вчиняли і винність за
яким не була доведена у відповідності
до чинного законодавства та принижені
перед керівництвом Інспекції,
примушені були виправдовуватись перед
ним, суд приходить до висновку, що
позов і в цій частині підлягає
задоволенню в повному обсязі та
стягненню з відповідача на користь
позивачів моральної шкоди в сумі 1000
гривень ( по 500 гривень кожному).

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст.10, 11,212-215 ЦПК України,
ст. 28,55,62,68 Конституції України, ст.23,227
ЦК України, суд

В И Р І
Ш И В :

Визнати, що поширені ОСОБА_3
відомості, що ОСОБА_1 - начальник
Інспекції архітектурно-будівельного
контролю в Запорізькій області, ОСОБА_2
Володимирович- заступник начальника
Інспекції архітектурно-будівельного
контролю в Запорізькій області
вчинили злочин, а саме вимагали у нього
10 000гривень, не відповідають дійсності
та принижують їх честь, гідність та
ділову репутацію.

Зобов'язати ОСОБА_3 направити на ім'я
керівництва Державної інспекції
архітектурно-будівельного контролю
України лист з спростування вказаних
відомостей.

Стягнути з ОСОБА_3, ІДН. НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_2, ІДН.НОМЕР_4, моральну
шкоду в сумі 500,0 грн. та судовий збір в
сумі 243,6грн., а всього 743,6грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІДН. НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, ІДН. НОМЕР_2, моральну
шкоду в сумі 500,0 грн. та судовий збір в
сумі 243,6грн., а всього 743,6грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, особами
відсутніми у судовому засіданні з дня
отримання копії рішення.

Суддя: Н. П. Ліхтанська