Провадження № 22-ц/779/910/2014
Головуючий у 1 інстанції Барашков В. В.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Драганчук У.М.

сторін: представника заявника ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за заявою ОСОБА_2,
зацікавлена особа: УПФ в м.
Івано-Франківську про встановлення
факту, за апеляційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську на рішення
Івано-Франківського міського суду від
23 січня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

18.12.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із
зазначеною заявою посилаючись на те, що
24.09.2013 року звернувся до відділення
пенсійного фонду в м. Івано-Франківську
з відповідними документами та заявою
про розгляд питання і призначення
пенсії за вислугою років у
відповідності до вимог ЗУ "Про
прокуратуру". У своєму листі відділення
повідомило, що періоди роботи на
посадах державних службовців, а саме - з
02.06.1995 року по 02.02.1996 року на посаді
заступника завідувача відділу
звернень громадян Івано-Франківського
облвиконкому, та з 02.02.1996 року по 31.05.1996
року на посаді юрисконсульта
управління охорони здоров'я
облдержадміністрації, - не
підтверджують стаж роботи на посадах,
які дають право на пенсійне
забезпечення за вислугою років
незалежно від віку, у тому числі на
посадах державних службовців, які
займають особи з вищою юридичною
освітою у відповідності до вимог ЗУ
"Про прокуратуру". Позивач зазначив, що
відсутність встановлення даної
обставини безпосередньо впливає на
виникнення, зміну або припинення
особистих чи майнових прав заявника.
Він працював на згаданих вище посадах
до 1999 року, тобто, до введення в дію
наказу Головного управління державної
служби № 65, який регламентує
кваліфікаційні вимоги щодо певних
категорій та посад державних
службовців. Отже, після введення в дію
цього закону постала вимога щодо
обов'язкової наявності вищої освіти у
осіб, які займають посади державних
службовців. У зв'язку з тим, що в
трудовій книжці відсутні дані про те,
що, займаючи зазначені вище посади,
заявник виконував роботу, яка підпадає
під стаж роботи, що дає право на
призначення пенсії у відповідності до
ст.50-1 ЗУ "Про прокуратуру", просив
задовольнити заяву про встановлення
цього факту.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 23.01.2014 року заяву задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, представник УПФУ в м.
Івано-Франківську подав апеляційну
скаргу, в якій посилається на те, що
воно ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Вказав, що згідно з ст.50-1 ЗУ "Про
прокуратуру", до вислуги років, що дає
право на пенсію згідно з цією статтей,
зараховується стаж роботи на
прокурорських посадах, в тому числі у
військовій прокуратурі, стажистами в
органах прокуратури, слідчими, суддями,
на посадах начальницького складу
органів внутрішніх справ, офіцерських
посадах СБУ, посадах державних
службовців, які займають особи з вищою
юридичною освітою, в
науково-навчальних закладах
Генеральної прокуратури України
працівникам, яким присвоєно класні
чини, на виборних посадах у державних
органах, на посадах в інших
організаціях, якщо працівники, що мають
класні чини, були направлені туди, а
потім повернулися в прокуратуру,
строкова військова служба, половина
строку стаціонарного навчання у вищих
юридичних навчальних закладах,
частково оплачувана відпустка жінкам
по догляду за дитиною до досягнення нею
трьох років.

Зазначив, що в даному випадку до стажу
роботи за вислугу років не зараховано
періоди роботи 02.06.1995-02.02.1996 роки та
02.02.1996-31.05.1996 роки, оскільки за вказані
періоди немає записів щодо прийняття
присяги державного службовця і
присвоєння рангу державного службовця.
Крім того, із архівної довідки
Прикарпатського національного
університету імені В.Стефаника
вбачається, що позивач навчався на
заочній формі навчання на юридичному
факультеті з 01.09.1993 року по 01.07.1998 року.
Тому, враховуючи вищенаведене, немає
підстав призначати пенсію за вислугу
років станом на 24.09.2013 року.

Просив скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити в
повному обсязі.

Колегія суддів, вислухавши доповідача,
представника заявника, перевіривши
матеріали справи, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що за результатами
розгляду поданих ОСОБА_2 документів,
УПФУ в м. Івано-Франківську повідомило,
що періоди роботи на посадах державних
службовців з 02.06.1995 року по 02.02.1996 року
на посаді заступника завідувача
відділу звернень громадян
Івано-франківського облвиконкому, та з
02.02.1996 року по 31.05.1996 року - на посаді
юрисконсульта управління охорони
здоров'я облдержадміністрації, не
підтверджують стаж роботи на посадах,
які дають право на пенсійне
забезпечення за вислугою років
незалежно від віку, у тому числі на
посадах державних службовців, які
займають особи з вищою юридичною
освітою, у відповідності до вимог ЗУ
"Про прокуратуру".

Зазначені відомості відображені у
трудовій книжці заявника, тому
необхідності встановлення факту
роботи на посадах, які вказує заявник,
немає.

Із матеріалів справи вбачається, що
заявник має намір шляхом встановлення
факту, що має юридичне значення,
отримати надбавку до пенсії за вислугу
років.

Питання призначення і виплати пенсій
віднесено до компетенції Управління
Пенсійного фонду України, куди
заявнику належало звернутись. У
випадку незгоди із рішенням УПФУ, він
вправі оскаржити його у встановленому
законом порядку.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що між позивачем
та відповідачем виник спір про право, а
саме право на отримання пенсії
відповідно до діючого законодавства.

Як передбачено ч.4, ст 256 ЦПК України,
суддя відмовляє у відкритті
провадження, якщо з заяви про
встановлення факту, що має юридичне
значення, вбачається спір про право, а
якщо спір про право буде виявлений під
час розгляду справи,- залишає заяву без
розгляду.

Розглянувши справу в межах поданої
заяви та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення,
рішення суду першої інстанції до
скасування із залишенням заяви без
розгляду.

На підставі викладеного, керуючись
ст.,ст. 256 ч.4, 307, 313-315, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську задовольнити
частково.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 23 січня 2014 року скасувати, а
заяву ОСОБА_2 про встановлення факту,
залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
П.І. Проскурніцький

Судді:
І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко