УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Мазур Л.М., Макарчука М.А.,
Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Державного підприємства «Одеська
залізниця» про поновлення на роботі,

за касаційною скаргою Державного
підприємства «Одеська залізниця»,
поданою начальником юридичної служби
Зайцевим Сергієм Миколайовичем, на
рішення апеляційного суду Одеської
області від 04 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернулась
до суду із позовом до Державного
підприємства «Одеська залізниця» (далі
- ДП «Одеська залізниця»), який уточнила
у процесі розгляду справи, і остаточно
просила поновити її на роботі на посаді
начальника поїзда (пасажирського) з
26 жовтня 2012 року.

На обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що 22 серпня 2012
року вона була переведена з посади
провідника пасажирського вагону на
посаду начальника поїзду
(пасажирського) на умовах контракту №
146 від 22 серпня 2012 року до 21 серпня 2015
року.

Вказала, що 04 жовтня 2012 року ЦІК, згідно
з розпорядженням № ЦІК-11/446 від
02.10.2012 року, була здійснена перевірка
поїзда № 23 сполученням «Москва-Одеса»
формування ЛВЧД-3 Одеської залізниці на
дільниці «Брянськ-Конотоп», який був
під її керівництвом, в результаті якої
було встановлений факт перевезення
безквиткових пасажирів у вагонах № 5, 8,
11, в кількості 12 осіб.

Згідно з наказом № ЛВЧДК-3-05/2012 від 25
жовтня 2012 року її було звільнено із
займаної посади за п. 8 ст. 36 КЗпП
України з підстав, передбачених
контрактом, за перевезення
безквиткових пасажирів.

Позивач вважає наказ про її звільнення
протиправним та незаконним, оскільки
безпосередньо вона порушення умов
контракту не допускала, виявлення
факту перевезення безквиткових
пасажирів у поїзді було проведено без
дотримання відповідних інструкцій та
правил, тому просила задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 17 вересня 2013 року, з
урахуванням ухвали цього ж суду від 17
вересня 2013 року про виправлення описки,
у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 04 грудня 2013 року апеляційну
скаргу ОСОБА_4 задоволено, рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 17 вересня 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Визнано незаконним та скасовано наказ
№ ЛВЧДК-305/2012 від 25 жовтня 2012
року начальника пасажирського
вагонного депо
Одеса-Головна про звільнення ОСОБА_4

Поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника
поїзду (пасажирського) вагонного депо
Одеса-Головна.

Стягнуто з пасажирського вагонного
депо Одеса-Головна на користь ОСОБА_4
середній заробіток за час вимушеного
прогулу у розмірі 49 665 грн 72 коп.

У касаційній скарзі начальник
юридичної служби ДП «Одеська
залізниця» - Зайцев С.М., мотивуючи свої
доводи порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, просить скасувати
рішення апеляційного суду та залишити
в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_4, дійшов висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення місцевого суду та ухвалюючи
нове рішення про задоволення позовних
вимог, правильно застосував ст. 21, п. 8 ч.
1 ст. 36, ст. 235 КЗпП України, п. 18 контракту
та дійшов обґрунтованого висновку про
задоволення позову, оскільки проїзд
пасажирами було оплачено, грошові
кошти від пасажирів прийняті ОСОБА_4 та
передані інспекторам, які проводили
перевірку, тому відсутні ознаки
безквиткового проїзду, а наявне
порушення правил оформлення квитків;
при цьому суд апеляційної інстанції
правильно зазначив, що адміністрацією
пасажирського вагонного депо
Одеса-Головна при вирішенні питання
про розірвання контракту з ОСОБА_4 не
було враховано, що остання працювала на
займаній посаді тривалий час,
позитивно характеризувалась і до
дисциплінарної відповідальності не
притягувалась, а також те, що на її
утриманні знаходиться син інвалід
дитинства, який за рішенням суду у 1996
році був визнаний недієздатним.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судом
апеляційної інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом апеляційної
інстанції були дотримані норми
матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду
апеляційної інстанції, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного
підприємства «Одеська залізниця»,
подану начальником юридичної служби
Зайцевим Сергієм Миколайовичем
відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 04 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Л.М. Мазур М.А. Макарчук А.В. Маляренко