Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Кожух
О.А.

суддів - Кондора Р.Ю.,
Леска В.В.

при секретарі - Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород апеляційну
скаргу Державного
пожежно-рятувального загону №1
Управління ДСНС України у
Закарпатській області на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
03 лютого 2014 року по справі за позовом
Первинної профспілкової організації
атестованих пожежних Ужгорода в
інтересах ОСОБА_1 до ДПРЗ-1 Управління
ДСНС України у Закарпатській області
про стягнення заборгованості по оплаті
надурочної роботи,-

в с т а н о в и л а :

В серпні 2013 року первинна профспілкова
організація атестованих пожежних м.
Ужгород в інтересах ОСОБА_1 звернулася
в суд з позовом до Державного
пожежно-рятувального загону №1
Управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій в Закарпатській
області про стягнення заборгованості
по оплаті надурочної роботи, мотивуючи
тим, що ОСОБА_1 працював у відповідача з
2006 року на посаді начальника варти
ППЧ-14 с.Середнє Ужгородського РВ ГУМНС
в Закарпатській області та був
звільнений за п.1 ст.40 КЗпПУ 25.08.2011. Під
час роботи, кожну четверту добу він ніс
чергування, що згідно Статуту служби
пожежної охорони та Розпорядку денного
складало 24 год. 30 хв. Зазначає, що чинним
законодавством передбачена оплата
праці в надурочний час в подвійному
розмірі годинної ставки. Однак, в
порушення ст.116 КЗпПУ, під час процедури
звільнення з роботи, з ОСОБА_1 не було
проведено повного розрахунку, а саме:
не була оплачена робота в надурочний
час за весь час роботи мотивуючи
відмову відсутністю коштів. В
подальшому, уточнивши позовні вимоги,
остаточно просив стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_1 доплату
у подвійному розмірі за роботу в
надурочний час за 2006-2011 в загальній
сумі 12510.12 грн.; компенсацію втрати
частини доходів в розмірі 3181.97 грн.;
моральну шкоду в розмірі 3000 грн. та 1000
грн. понесених витрат на правову
допомогу.

Рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 03 лютого 2014
року позовні вимоги задоволені в
повному обсязі.

Відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити частково - стягнути з
позивача на користь ОСОБА_1 грошові
кошти в сумі 7761.35 грн, в решті позовних
вимог відмовити.

В запереченнях на апеляційну скаргу
позивач просить рішення суду залишити
без змін, апеляційну скаргу - без
задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, що з'явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість постановленого у
справі рішення в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11, 59, 60 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції (ст. 303 ЦПК
України).

Статутом Служби Державної пожежної
охорони міністерства внутрішніх справ
України визначено порядок зміни
караулів. Тривалість кожного
чергування становить 24 години. Зміна
караулів не повинна тривати понад 30
хвилин.

Зміна караулів полягає в перевірці
готовності караулів до несення служби.
Зміна караулів не повинна тривати
понад 30 хвилин.

Пунктами 171, 172 Тимчасового порядку
організації внутрішньої, гарнізонної
та караульної служб МНС України, який
затверджено наказом МНС України №794
від 31.10.2008, визначено, що «Служба
караулів у підрозділах МНС
здійснюється з урахуванням кількості
відпрацьованого особовим складом часу
в межах вимог чинного законодавства.
Служба караулів у пожежно-рятувальних
підрозділах здійснюється в чотири
зміни. Тривалість кожного чергування -
24 години. Перехід пожежно-рятувальних
підрозділів на інший порядок несення
служби визначається окремо. Порядок
несення служби щодо професійної
пожежної охорони погоджується з
обласними, районними, міськими
органами профспілок. Пункт 175
визначено, що час зміни караулу у
пожежно-рятувальних підрозділах з
охорони міст встановлюється
начальником Гарнізону служби. При
цьому зміна караулів у всіх
пожежно-рятувальних підрозділах міста
(району, області) повинна проводитися в
один і той же час. Час зміни караулів у
пожежно-рятувальних підрозділах з
охорони об'єктів встановлюється
керівництвом таких підрозділів за
узгодженням з ГУ МНС, керівниками
підприємств і не повинен збігатися з
часом зміни робітників та службовців
об'єкта. Зміна караулів полягає в
перевірці готовності особового складу
караулів до несення служби.

Як встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1
працював у Державному
пожежно-рятувального загоні №1
Управління Державної служби України з
08.02.2006 на посаді начальника варти ППЧ-14
с.Середнє Ужгородського РВ ГУМНС в
Закарпатській області та був
звільнений з роботи 25.08.2011 за п.1 ст.40
КЗпП України.

Згідно ст.106 КЗпП України робота в
надурочний час оплачується в
подвійному розмірі годинної ставки.
Робота у нічний час оплачується у
підвищеному розмірі, встановленому
генеральною, галузевою (регіональною)
угодами та колективним договором, але
не нижче 20 відсотків тарифної ставки
(окладу) за кожну годину роботи у нічний
час.

Єдиною підставою для нарахування таких
виплат є табель обліку робочою часу
працівника.

Постановляючи рішення про стягнення на
користь ОСОБА_1 доплати за надурочний
час за 2006-2011 в загальній сумі 12510.12 грн.
та компенсації втрати частини доходів
в розмірі 3181.97 грн. суд першої інстанції
виходив з вимог ст. 106 КЗпП України та
розрахунку заборгованості по оплаті
надурочної роботи та відповідних
компенсаційних виплат, наданий
позивачем, вважаючи, що позивач кожного
чергування додатково витрачав ще 30
хвилин щоб передати чергування.

Однак з таким висновком суду в
повній мірі погодитися не можна з таких
підстав.

Судом першої інстанції було правильно
встановлено, що позивачу слід стягнути
доплату за роботу в надурочний час за
2006-2011, проте ним неправомірно взято до
увага саме розрахунок позивача, який
проведений позивачем на підставі
мінімальної заробітної плати та з
врахуванням додаткових 30 хвилин за
кожне чергування, що не є правильним.

Судова колегія вважає, що
заборгованість по оплаті роботи в
надурочний час на користь ОСОБА_1 слід
стягнути за розрахунком, який наданий
відповідачем, оскільки такий є
правильним, проведений на підставі
постанов Кабінету Міністрів України
від 30 серпня 2002 року N 1298 "Про оплату
праці працівників на основі Єдиної
тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів
з оплати праці працівників установ,
закладів та організацій окремих
галузей бюджетної сфери" (із змінами),
від 22 серпня 2005 року N 790 "Про внесення
змін та визнання такими, що втратили
чинність, деяких постанов Кабінету
Міністрів України з питань оплати
праці працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери" (із змінами), від 20 лютого 2006 року
N 172 "Про встановлення посадового окладу
(тарифної ставки) працівника І
тарифного розряду Єдиної тарифної
сітки та внесення змін у додаток 2 до
постанови Кабінету Міністрів України
від 30 серпня 2002 р. N 1298" та Указу
Президента України від 27 січня 2003 року N
47 "Про заходи щодо вдосконалення
державного управління у сфері пожежної
безпеки, захисту населення і територій
від наслідків надзвичайних ситуацій"
та наказу МНС України №431 від 10.07.2006.

Згідно табелів обліку робочою
часу кількість надурочно
відпрацьованих годин у 2006 році у ОСОБА_1
становить 74 години та складає суму 386.28
грн; у 2007 - 165 годин, що становить 772.80
грн.; у 2008 - 117 годин, що становить 1045.98
грн.; у 2009 -126 годин, що становить 1152 грн.;
у 2010 - 162 години, що становить 1216.80 грн.; у
2011 - 113 годин, що становить 1398,94 грн.
Всього заборгованість з оплати за
роботу в надурочний час перед ОСОБА_1 за
2006 - 2011 рік складає 5 972,80 грн. (а.с.63). Сума
компенсації за порушення строків
виплати за цей період становить 1644.16
грн.

Судова колегія вважає
безпідставним твердження позивача про
необхідність оплати додаткових 30
хвилин кожного чергування, оскільки
згідно табелів обліку робочого часу
тривалість чергування визначена 24
години, що відповідає зазначеним вище
нормативним актам, якими також
передбачено і час зміни караулів для
перевірки готовності особового складу
караулів до несення служби. Крім того,
Статутом Служби Державної пожежної
охорони міністерства внутрішніх справ
України визначено максимальний час
зміни караулів - 30 хвилин, а сам
позивача зазначав, що зміна караулів
проводилась від 15 до 30 хвилин.

Тому, судова колегія приходить до
переконання, що заборгованість з
оплати за надурочний час перед
позивачем за 2006 - 2011 рік складає 5 972,80
грн., сума компенсації складає 1644.16
грн., разом 7761.35 грн., які слід стягнути
на користь ОСОБА_1

Відносно вимоги про відшкодування
моральної шкоди.

Порядок відшкодування моральної шкоди
у сфері трудових відносин регулюється
ст. 237-1 КЗпП України.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику у разі, якщо порушення
його законних прав призвели до
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

За змістом указаного положення закону
підставою для відшкодування моральної
шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є
факт порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, яке призвело до
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагало від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" (зі відповідними змінами)
роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП
України за наявності порушення прав
працівника у сфері трудових відносин,
яке призвело до його моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у
сфері трудових відносин
забезпечується як відновленням
становища, яке існувало до порушення
цього права, так і механізмом
компенсації моральної шкоди, як
негативних наслідків (втрат)
немайнового характеру, що виникли в
результаті душевних страждань, яких
особа зазнала у зв'язку з посяганням на
її трудові права та інтереси.
Конкретний спосіб, на підставі якого
здійснюється відшкодування моральної
шкоди обирається потерпілою особою, з
урахуванням характеру правопорушення,
його наслідків та інших обставин.

Кодекс законів про працю України не
містить будь-яких обмежень чи
виключень для компенсації моральної
шкоди в разі порушення трудових прав
працівників, а ст. 237-1 цього Кодексу
передбачає право працівника на
відшкодування моральної шкоди у
обраний ним спосіб, зокрема, повернення
потерпілій особі вартісного
(грошового) еквівалента завданої
моральної шкоди, розмір якої суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань, їх тривалості,
тяжкості вимушених змін у її житті та з
урахуванням інших обставин.

Отже, компенсація завданої моральної
шкоди не поглинається самим фактом
відновлення становища, яке існувало до
порушення трудових правовідносин, а
має самостійне юридичне значення.

Тобто за наявності порушення прав
працівника у сфері трудових відносин
(зокрема, неотримання відповідних
грошових сум за роботу в надурочний
час) відшкодування моральної шкоди на
підставі ст. 237-1 КЗпП України
здійснюється в обраний працівником
спосіб, зокрема у вигляді одноразової
грошової виплати.

Відповідні позиції сформульовані у
постанові Верховного Суду України №
6-23цс12 від 25.04.2012, які, відповідно до ст.
360-7 ЦПК України, є обов'язковими для
всіх судів України.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, колегія виходить з
суті позовних вимог, особи позивача,
обставин, за яких шкода заподіяна,
враховує характер порушення прав та
зусилля, вжиті для відновлення
трудових прав. Виходячи також із засад
розумності, виваженості і
справедливості, вважає за необхідне
стягнути на користь ОСОБА_1 у
відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

Щодо стягнення витрат на правову
допомогу судова колегія виходить з
такого.

Згідно п.2 ч.3 ст. 79, ч. 1 ст. 84 ЦПК України
до витрат, пов'язаних з розглядом
судової справи, належать витрати на
правову допомогу, пов'язані з оплатою
правової допомоги адвоката або іншого
фахівця в галузі права.

Згідно ордеру №4 від 02.08.2013 (а.с.48)
адвокат ОСОБА_2, який діяв на підставі
договору про надання юридичних послуг
від 02.08.2013 (а.с.49) за ведення цивільної
справи в Ужгородському міськрайонному
суді прийняв від ОСОБА_1 1000 грн.

Статтею 1 Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах»
встановлено, що розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Проте із зазначених послуг, відповідно
до вказаного Закону, оплаті підлягає
участь в судовому засіданні, яка,
відповідно до журналів судових
засідань становить 1 год. 7 хв. Тому у
відшкодування витрат на правову
допомогу на користь ОСОБА_1 слід
стягнути 500 грн.

Зважаючи на викладене, апеляційну
скаргу слід задовольнити частково та
рішення суду змінити з підстав,
передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України - стягнути з Державного
пожежно-рятувального загону №1
Управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій в Закарпатській
області на користь ОСОБА_1 5972.80 грн.
доплати за роботу в надурочний час; 1644.16
грн. компенсації втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати; 2000 грн. моральної шкоди; 500
грн. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. 304, п. 3 ч.1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1
ст. 309,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Державного
пожежно-рятувального загону №1
Управління ДСНС України у
Закарпатській області - задовольнити
частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 03 лютого 2014 року - змінити.

Стягнути з Державного
пожежно-рятувального загону №1
Управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій в Закарпатській
області на користь ОСОБА_1 5972.80 (п'ять
тисяч дев'ятсот сімдесят дві) грн. 80 коп.
доплати за роботу в надурочний час; 1644.16
(одну тисячу шістсот сорок чотири) грн.
16 коп. компенсації втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати, 2000 у відшкодування
моральної шкоди та 500 грн. на
відшкодування витрат на правову
допомогу.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення, і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржено шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуюча Судді