Справа № 161/4620/13-ц Провадження №
22-ц/773/591/14 Головуючий у 1 інстанції:
Черняк В.В. Категорія: 5 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Овсієнкa А. А.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В.,
Антонюк К.І.,

при секретарі Кирилюку О.О.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
виділ частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, за апеляційною
скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 05 березня 2014
року,

встановила:

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вищевказаним позовом,
зазначивши, що вона та відповідачі у
справі є співвласниками в рівних
частках двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Посилаючись на ту обставину, що
добровільно поділити вищевказану
квартиру відповідачі не бажають,
позивач просила виділити їй в натурі 1/3
частку цієї квартири, а у разі
неможливості поділу - стягнути з
відповідачів в її користь грошову
компенсацію вартості 1/3 частки.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 05 березня 2014
року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 79432
грн. компенсації вартості 1/3 частки
квартири АДРЕСА_1 з урахуванням витрат
на її утримання.

Припинено право власності ОСОБА_1 на 1/3
частки квартири АДРЕСА_1 та визнано
право власності за ОСОБА_3 на 1/3 частки
даної квартири.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 784
грн. витрат на проведення судової
експертизи, 2500 грн. витрат на правову
допомогу та 800 грн. судового збору.

Не погодившись із таким рішенням суду,
позивач ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій, покликаючись на
допущені судом першої інстанції
порушенням норм матеріального та
процесуального права, неповноту
з'ясування обставин справи, просила
скасувати вищевказане рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
її позову шляхом стягнення з ОСОБА_3 в
її користь грошову компенсацію
вартості 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 в
сумі 79432 грн. з урахуванням витрат на
утримання та припинити її право
власності на цю частку з дня виплати
ОСОБА_3 всієї суми компенсації.

В ході апеляційного розгляду даної
справи позивач та її представник
апеляційну скаргу підтримали із
наведених у ній підстав та просили
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
для апеляційного розгляду даної справи
не з'явився, хоча належним чином та
своєчасно повідомлявся про дату, час та
місце проведення даного судового
засідання. І оскільки про причини своєї
неявки відповідач суд не повідомив, про
відкладення розгляду справи не
клопотав, то у відповідності з вимогами
ст.305 ЦПК України колегією суддів було
визнано за можливе апеляційний розгляд
даної справи проводити за його
відсутності.

Повноваження представника відповідача
ОСОБА_3 - ОСОБА_5 згідно договору про
представництво інтересів у суді
(а.с.38-40) закінчились 03 квітня 2014 року.

Відповідач ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року, а його правонаступником є
співвідповідач у справі ОСОБА_3, який у
встановленому законом порядку прийняв
спадщину.

Заслухавши пояснення позивача та
її представника, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга частково підлягає
до задоволення, а рішення суду першої
інстанції - зміні з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив із того, що оскільки
виділення в натурі 1/3 частки квартири
АДРЕСА_1 є неможливим згідно з
висновком експерта, то відповідно до
вимог ч.2 ст.364 ЦК України слід стягнути
зі співвласника ОСОБА_3, який також
успадкував право власності на іншу 1/3
частку квартири після смерті третього
співвласника ОСОБА_6, на користь ОСОБА_1
79432 грн. вартості 1/3 частки цієї
квартири з урахуванням відповідної
частки понесених відповідачем витрат
на її утримання. При цьому, суд вважав,
що право власності ОСОБА_1 на 1/3 частку
квартири підлягає припиненню з
одночасним визнання права власності на
дану частку квартири за відповідачем
ОСОБА_3

Однак, із таким висновком суду першої
інстанції не можна повністю погодитись
з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України,
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю.

Згідно з ч.2 ст.370 ЦК України, у разі
виділу частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду.

Згідно з ч.1 ст.356 ЦК України, власність
двох чи більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно свідоцтва про право власності
на житло від 01.10.04 року квартира АДРЕСА_1
на праві спільної сумісної власності
належала трьом співвласникам - ОСОБА_1,
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.10).

Встановлено також, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
відповідач ОСОБА_6 помер (а.с.68) і після
його смерті відповідач ОСОБА_3, як
єдиний спадкоємець першої черги за
законом, успадкував належну ОСОБА_6 1/3
частку згаданої квартири, отримавши
відповідне свідоцтво про право на
спадщину за законом (а.с.107).

Таким чином, після смерті співвласника
ОСОБА_6 та успадкування належної йому
частки квартири іншим співвласником
ОСОБА_3 спірна квартира стала належати
на праві спільної часткової власності
позивачу ОСОБА_1 (1/3 частка) та
відповідачу ОСОБА_3 (2/3 частки).

Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Згідно з ч.2 цієї ж статті, якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (частина друга статті 183
цього Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою. Право на частку у праві
спільної часткової власності у
співвласника, який отримав таку
компенсацію, припиняється з дня її
отримання.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи
№8325-8326 від 27.01.14 року розподіл квартири
АДРЕСА_1 між співвласниками з
виділенням в натурі 1/3 частки є
технічно неможливим (а.с.84-92). При цьому,
експертом було визначено, що вартість
1/3 частки даної квартири становить 82452
грн.

Як вбачається з наданих відповідачем
квитанцій (а.с.112-119), починаючи з лютого
2011 року відповідачами сплачено на
утримання спірної квартири 9060 грн.

Дана обставина не оспорюється
позивачем, як не оспорюється нею і той
факт, що участі в утриманні спільної
квартири пропорційно розміру її частки
вона впродовж згаданого періоду часу
не приймала, а відтак заборгувала
відповідачам 1/3 частку від вказаної
суми, що становить 3020 грн.

За таких обставин справи колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про
необхідність стягнення з відповідача
ОСОБА_3 в користь позивача ОСОБА_1 79432
грн. компенсації вартості 1/3 частки
вищевказаної квартири (за вирахуванням
1/3 частки понесених відповідачами
витрат на її утримання) з одночасним
припиненням права власності ОСОБА_1 на
вказану частку квартири та визнанням
за ОСОБА_3 права власності на дану
частку.

Разом з тим, поза увагою суду першої
інстанції залишилось положення абз.3 ч.2
ст.364 ЦК України, згідно з яким право на
частку у праві спільної часткової
власності у співвласника, який отримав
таку компенсацію, припиняється з дня її
отримання.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, присудженої до стягнення
суми грошової компенсації позивач не
отримала, а тому колегія суддів вважає,
що оскаржуване рішення підлягає зміні
шляхом доповнення його резолютивної
частини умовою про те, що право
власності ОСОБА_1 на 1/3 частку у праві
власності на квартиру АДРЕСА_1
припиняється та одночасно визнається
за ОСОБА_3 право власності на вказану
частку у праві власності на спірну
квартиру з дня отримання ОСОБА_1 від
ОСОБА_3 повної суми грошової
компенсації вартості цієї частки.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 05 березня 2014
року в даній справі змінити.

Викласти абзаци 3, 4 резолютивної
частини рішення в наступній редакції:

«Припинити право власності ОСОБА_1 та
визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3
частку у праві власності на квартиру
АДРЕСА_1 з дня отримання ОСОБА_1 від
ОСОБА_3 компенсації вартості цієї
частки».

Абзаци 5-9 вважати абзацами 4-8.

В решті рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 05 березня 2014 року в даній
справі залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді