У Х В А Л А

іменем україни

02 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В. О.,

суддів: Ізмайлової Т. Л.,
Наумчука М. І.,

Мартинюка В. І.,
Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Виконавчого комітету
Червоногвардійської міської ради,
Шахти «Візейська» державного
підприємства «Львіввугілля»,
профспілкових комітетів Шахти
«Візейська» державного підприємства
«Львіввугілля», відділу приватизації
комунального підприємства
«Червонограджитлокомунсервіс»,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті
особи: орган опіки та піклування
Червоноградської міської ради,
Червоноградське міське бюро технічної
інвентаризації, про відселення із
санітарно-захисної зони, визнання
недійсним рішення, ордера,
приватизації, зобов'язання вчинити
певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4
та ОСОБА_3 на рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від 16
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 10 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2002 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися до суду з позовом до
Виконавчого комітету
Червоногвардійської міської ради,
Шахти «Візейська» державного
підприємства «Львіввугілля» (далі -
ДП «Львіввугілля»),
профспілкових комітетів Шахти
«Візейська» державного підприємства
«Львіввугілля», відділу приватизації
комунального підприємства
«Червонограджитлокомунсервіс»,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, у якому
просили зобов'язати Шахту «Візейська»
ДП «Львіввугілля» подати до
Червоногвардійської міської ради
документи для видачі їм ордера на
квартиру АДРЕСА_1; скасувати рішення
Червоногвардійської міської ради від
28 грудня 2007 року про виділення квартири
АДРЕСА_1 сім'ї ОСОБА_5; скасувати ордер,
виданий 29 грудня 2007 року
Червоногвардійською міською радою на
ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_1; визнати
недійсним свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1 від 13
лютого 2008 року № 3850; скасувати
реєстрацію права власності ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на
вказану квартиру та виселети їх із
вказаної квартири.

Посилались на те, що спірна квартира
була передана Шахті «Візейська» для
відселення їх сім'ї у зв'язку з тим, що
належний їм на праві власності будинок
АДРЕСА_2 розташований у
санітарно-захисній зоні Шахти
«Візейська» ДП
«Львіввугілля» на відстані 100 м від
шахтного вентилятора. Прийняття
Червоногвардійською міською радою
рішення про виділення квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та членам його сім'ї для
поліпшення їх житлових умов є
незаконним, оскільки вказана квартира
мала цільове призначення - для
відселення сімей із санітарно-захисної
зони.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Останнім рішенням
Червоноградського міського суду
Львівської області від 16 вересня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 10 грудня 2013 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3
та ОСОБА_4, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, ухвалені у
справі судові рішення просять
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга не
підлягає задоволенню на таких
підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

За правилами ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився і апеляційний суд,
виходив із того, що позивачі у суді не
довели обставин, на які посилались як
на обґрунтування своїх вимог.

Згідно зі ст. 50 Конституції України
кожен має право на безпечне для життя і
здоров'я довкілля, а ст. 4 Закону України
«Про забезпечення санітарного та
епідеміологічного благополуччя
населення» закріплює право громадян на
безпечні для здоров'я і життя умови
побуту, відпочинку та навколишнє
природне середовище.

Судами встановлено, що будинок
АДРЕСА_2, у якому проживає сім'я
ОСОБА_9, знаходиться на хуторі Солтиси
с. Сілець Сокальського району
Львівської області та розташований у
санітарно-захисній зоні Шахти
«Візейська» ДП «Львіввугілля» на
відстані 100 м від шахтного вентилятора.

Згідно з наказами
Західно-української холдингової
компанії від 30 червня 1996 року № 8 та від
31 липня 1998 року № 105 та листа
«Укрзахідвугілля» до директора шахти
№ 8 «Великомостівська» від 24 вересня 1998
року квартири АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_3 виділені шахті № 8
«Великомостівська» для відселення
сімей із санітарно-захисної зони (а. с.
164, 399-408, т. 1)

Із виписки з протоколу № 24 засідання
профспілкового комітету ДВАТ «Шахта
Візейська», яка є правонаступником
шахти № 8 «Великомостівська», від 28
грудня 2001 року вбачається, що сім'ї
ОСОБА_9 вирішено виділити трикімнатну
квартиру в мікрорайоні
«Добрячинський» для відселення із
санітарно-захисної зони, за умови
передачі земельної ділянки, яка
знаходиться в санітарній зоні, у
власність Сілецької сільської ради з
подальшою передачею цієї земельної
ділянки Шахті «Візейська». До кінця
січня 2002 року представити документи
для передачі адміністрації шахти
(а. с. 47, т. 1).

У зв'язку з відмовою сім'ї ОСОБА_9
повернути земельну ділянку
територіальній громаді с. Сілець для
передачі її шахті для облаштування
санітарно-захисної зони, спільним
рішенням адміністрації шахти та
профспілкового комітету 28 січня 2002
року вирішено розподілити квартиру
АДРЕСА_1 позачергово працівнику шахти
ОСОБА_5 та членам його сім'ї.

19 травня 2006 року спільним рішенням
адміністрації шахти та профспілкового
комітету було підтверджено спільне їх
рішення від 28 січня 2002 року і за згодою
трудового колективу вирішено про
розподіл спірної квартири ОСОБА_5, який
з 1980 року перебуває на квартирному
обліку (а. с. 91, т. 2).

Рішенням Виконавчого комітету
Червоноградської міської ради
Львівської області від 28 січня 2007 року
№ 351 спірна квартира виділена ОСОБА_5, а
29 грудня 2007 року йому було видано ордер
на вказане житло (а. с. 102, т. 2).

13 лютого 2008 року на ім'я ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8
видано свідоцтво про право власності
на вказану квартиру (а. с. 104, т. 2).

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи
рішення про безпідставність позову,
суди відповідно до приписів ст. ст. 212-214,
303 ЦПК України виходили з того, що
квартира АДРЕСА_1 для відселення сім'ї
ОСОБА_9 із санітарно-захисної зони
могла бути надана лише після виконання
ними вимог ДП «Львіввугілля» про
передачу належної їм земельної ділянки
Шахті «Візейська», тому у зв'язку з
відмовою від передачі земельної
ділянки спірна квартира правомірно
була розподілена в порядку черговості
сім'ї ОСОБА_5

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги про неправильне
застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права
безпідставні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України,
розглянувши касаційну скаргу на
рішення суду, суд касаційної інстанції
відхиляє скаргу і залишає рішення суду
без змін.

З огляду на викладене колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
суду першої інстанції та ухвали
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від
16 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 10 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. О. Кузнєцов

Судді:
Т. Л. Ізмайлова

В. І. Мартинюк

М. І. Наумчук

Д. О. Остапчук