У х в а л а

іменем україни

9 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Мостової Г.І.,

Мартинюка В.І.,
Остапчука Д.О.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційно-будівельна компанія
«Альфа-Інвест» до ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу та
визнання права власності на квартиру,
за касаційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4
на рішення Деснянського районного суду
м. Чернігова від 15 жовтня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 25 листопада
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційно-будівельна компанія
«Альфа-Інвест» (далі - ТзОВ «ІБК
«Альфа-Інвест») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу та
визнання права власності на квартиру.

В обґрунтування позову товариство
посилалось на невідповідність вимогам
закону договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладеного з
відповідачем 29 грудня 2008 року, оскільки
такий договір від імені товариства
було підписано

ОСОБА_5, який не мав достатніх для цього
повноважень.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 15 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернігівської
області від 25 листопада 2013 року, позов
ТзОВ «ІБК «Альфа-Інвест» задоволено
частково. Визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 29 грудня

2008 року між ТзОВ «ІБК «Альфа-Інвест» та
ОСОБА_3

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання про
судові витрати.

У касаційних скаргах ОСОБА_3, ОСОБА_4
просять рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 15
жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Чернігівської області від 25
листопада 2013 року скасувати й ухвалити
у справі нове рішення про відмову в
задоволенні позову, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи
частково позовні вимоги ТзОВ «ІБК
«Альфа-Інвест», суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що під час укладення спірного договору
було порушено положення ст. ст. 237, 238 ЦК
України. Крім того відповідач, будучи
генеральним директором товариства, у
порушення вимог закону, шляхом
представництва фактично вчинив
правочин у своїх інтересах, оскільки є
покупцем за оскаржуваним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК
України, тобто однією з підстав
визнання правочину недійсним є
відсутність у особи, яка вчинила
правочин, необхідного обсягу цивільної
дієздатності (ч. 2 ст. 203 ЦК України).

Частиною 1 ст. 237 ЦК України визначено,
що представництвом є правовідношення,
в якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє.

Представник може бути уповноважений на
вчинення лише тих правочинів, право на
вчинення яких має особа, яку він
представляє (ч. 1

ст. 238 ЦК України).

Частиною 3 ст. 238 ЦК України передбачено,
що представник не може вчиняти
правочин від імені особи, яку він
представляє, у своїх інтересах або в
інтересах іншої особи, представником
якої він одночасно є, за винятком
комерційного представництва, а також
щодо інших осіб, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Закону України «Про
господарські товариства» дирекція
(директор) вирішує усі питання
діяльності товариства, за винятком тих,
що належать до виключної компетенції
загальних зборів учасників.

Судом установлено, що рішенням
загальних зборів ТзОВ «ІБК
«Альфа-Інвест» від 13 серпня 2008 року
генеральному директору ОСОБА_3 на
виконання вимог п. 15.7.12 статуту
юридичної особи надано повноваження на
продаж квартир та нежитлових приміщень
(офісів, оздоровчого центру) в жилому
будинку АДРЕСА_1 за вартістю, яка є не
нижчою баластової.

Довіреністю від 29 грудня 2008 року ТзОВ
«ІБК «Альфа-Інвест» в особі
генерального директора ОСОБА_3
уповноважено

ОСОБА_5 укласти та підписати договір
купівлі-продажу квартири

АДРЕСА_1, яка належить товариству.

Того ж дня між ТзОВ «ІБК «Альфа-Інвест»,
від імені якого на підставі зазначеної
довіреності діяв ОСОБА_5, та ОСОБА_3 було
укладено договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, який був посвідчений
приватним нотаріусом Чернігівського
міського нотаріального округу ОСОБА_6

Рішенням господарського суду
Чернігівської області від 2 серпня

2013 року визнано недійсним рішення
загальних зборів учасників товариства,
прийняте 13 жовтня 2008 року і оформлене
протоколом № 6 від цього ж числа.

Отже, ухвалюючи рішення та
задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й суд апеляційної
інстанції, виходив із того, що
представництво на продаж житла у
ОСОБА_3 виникло на підставі акту органу
юридичної особи, який у судовому
порядку визнано недійсним. Крім того, у
відповідача були відсутні правові
підстави для вчинення передоручення
іншій особі, а, здійснивши таке
передоручення, ОСОБА_3 не повідомив
належним чином про це юридичну особу,
від якої сам одержав відповідні
повноваження.

ОСОБА_5, укладаючи договір
купівлі-продажу з відповідачем, не
отримав погодження від товариства щодо
особи покупця.

Такі висновки судів є обґрунтованими
та узгоджуються з матеріалами справи,
при встановленні зазначених фактів
судами не було порушено норм
цивільного процесуального
законодавства й правильно застосовано
норми матеріального права.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що ухвалені у справі
судові рішення відповідають вимогам
чинного законодавства щодо законності
й обґрунтованості та підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 15 жовтня

2013 року та ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 25 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.О.
Кузнєцов

Судді:
Т.Л.
Ізмайлова

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

Д.О. Остапчук