Справа № 252/9751/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року Микитівський
районний суд м. Горлівки Донецької
області в складі: головуючого судді
Каліуш О.В., при секретарі Самойленко
Г.В., представника позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2, представника
відповідача ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Горлівці цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа
Служба у справах дітей Горлівської
міської ради про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, та визначення способу у
участі у вихованні дитини та у
спілкуванні з нею,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом та
уточнивши заявлені позовні вимоги
(а.с.70), ОСОБА_4 просить зобов'язати
ОСОБА_2 усунути перешкоди у його
спілкуванні із сином - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, визначити такі способи
його участі у спілкуванні та вихованні
дитини: систематичні побачення з сином
за місцем проживання батька у АДРЕСА_1
кожну другу та четверту п'ятницю місяця
з 16.00 години до неділі 18.00; влітку з 20
липня до 20 серпня, взимку - різдвяні
свята, посилаючись на те, що 14 листопада
2012 року Микитівським районним судом м.
Горлівки було розірвано шлюб між ним та
відповідачем, який був укладений 07.03.2008
року.

Від шлюбу мають малолітнього сина -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розлучення він позбавлений права
на будь-яке спілкування з дитиною,
відповідач заперечує не тільки
будь-яке його спілкування з дитиною, а й
забороняє передавати дитині подарунки
та речі, без будь-яких пояснень щодо
такої позиції, оскільки вона уникає
спілкування, як особистого, так і по
телефону.

Не зважаючи на те, що вони припинили
спільне життя з відповідачем, він дуже
любить свого сина, усвідомлює свій
батьківський обов'язок перед дитиною у
його вихованні та матеріальному
забезпеченні. Та, як людина, яка має
почуття, він має дуже велике бажання
виховувати свою дитину, спілкуватись з
нею, віддаючи своє тепло і батьківську
любов.

Жодних обставин, які б давали підстави
вважати, що його спілкування із дитиною
спричинить шкоду їхньому синові, у
відповідача не існує.

Створення перешкод відповідачем його
спілкуванню із дитиною порушує не
тільки його права як батька, а в першу
чергу, порушує права та суперечить
інтересам дитини.

Позивач ОСОБА_4, представник позивача
ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені
позовні вимоги підтримали повністю з
тих же підстав, пояснивши, що після
розірвання шлюбу малолітній ОСОБА_5
залишився проживати з матір'ю у
АДРЕСА_2. Між батьками дитини склалися
неприязні стосунки, мати не відповідає
на телефонні дзвінки позивача,
забороняє дитині бачитися з батьком.
Позивач працює у м. Санкт-Петербург РФ,
має стабільний заробіток, любить свою
дитину та бажає приймати участь у
вихованні сина шляхом побачень з сином
за місцем реєстрації батька у АДРЕСА_1
кожну другу та четверту п'ятницю місяця
з 16.00 години до неділі 18 години;
спільного відпочинку влітку з 20 липня
до 20 серпня, взимку на різдвяні свята.

Відповідач ОСОБА_2, представник
відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги
ОСОБА_4 не визнали, та пояснили, що
відповідач заперечує проти
запропонованого позивачем способу
участі у вихованні малолітнього
ОСОБА_5, оскільки зустрічі сина
наодинці з батьком за його місцем
проживання суперечать інтересам
дитини. Малолітній ОСОБА_5 часто хворіє
та перебуває на диспансерному обліку у
лікаря. Лікарем призначено ряд
профілактичних та лікувальних заходів,
таких як, зокрема, відповідне
харчування, відвідування соляної
кімнати, періодичне вживання ліків. З
призначеннями лікарів позивач не
обізнаний, тому, на їх думку, не зможе
забезпечити дитині необхідний догляд.
Крім того, спілкування дитини з батьком
наодинці відображається на психіці
дитини, яка після таких побачень дуже
нервує, що негативно відображається на
стані здоров'я дитини. Позивачем не
надано жодних доказів, які б
підтверджували його здатність
забезпечити дитині за місцем його
реєстрації місць відпочинку та
розвитку, здатність позивача
матеріально забезпечити дитину. Тому
вважають, що батько має приймати участь
у вихованні дитини шляхом побачень за
місцем проживання дитини у присутності
матері.

Представник третьої особи Лисов О.В. в
судовому засіданні з позовними
вимогами ОСОБА_4 погодився частково з
урахуванням письмового висновку
Органу опіки та піклування виконавчого
комітету Горлівської міської ради,
відповідно до якого просив визначити
позивачу спосіб участі у вихованні
сина шляхом спілкування з ним щосуботи
з 10.0 до 12.00 в присутності матері дитини
ОСОБА_2

Дослідивши всі обставини по справі та
перевіривши їх доказами, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2
перебували у зареєстрованому шлюбі з 07
березня 2008 року. (а.с.6) Рішенням
Микитівського районного суду м.
Горлівки від 14 листопада 2012 року шлюб
між сторонами розірвано (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають малолітнього
сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), який на
теперішній час постійно проживає разом
із своєю матір'ю за адресою: АДРЕСА_2.

Виходячи зі змісту ст. 141 СК України
права та обов'язки щодо дитини у її
батьків є рівними.

Стаття 153 СК України передбачає, що
мати, батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли таке право обмежене
законом.

Відповідно до ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно (ч.1), той із батьків, хто
проживає окремо від дитини,
зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею (ч.2), той із батьків, з
ким проживає дитина, не має права
перешкоджати тому із батьків, хто
проживає окремо, спілкуватись з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про охорону дитинства» дитина, яка
проживає окремо від батьків або одного
з них, має право на підтримання з ними
регулярних особистих стосунків і
прямих контактів.

Декларацією прав дитини, яку прийнято
Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року,
проголошено, зокрема, що дитина для
повного і гармонійного розвитку її
особи потребує любові і розуміння. Вона
повинна, якщо це можливо, зростати під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і, в усякому разі, в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості.

В свою чергу Конвенцією про права
дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована
Україною 27.02.2001 року, а саме ч.1 ст.3
встановлено, що в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
виділяється якнайкращому забезпеченню
інтересів дитини.

Таким чином, зважаючи на безперечні
права батька на участь у вихованні
дитини, чинним законодавством
встановлено обов'язок, зокрема, суду
при ухваленні рішення, керуватися
інтересами дитини.

Вирішуючи питання щодо
обґрунтованості заявлених позовних
вимог та запропонованого позивачем
способу участі у вихованні
малолітнього сина, суд дістає
наступних висновків.

Так, позивач ОСОБА_4 просить визначити
способи його участі у вихованні
малолітнього сина шляхом
систематичних побачень з сином за
місцем проживання батька у АДРЕСА_1
кожну другу та четверту п'ятницю місяця
з 16.00 години до неділі 18.00; влітку з 20
липня до 20 серпня, взимку - різдвяні
свята.

Згідно ч.2 ст. 159 СК України під час
вирішення спору щодо участі одного з
батьків у вихованні дитини до уваги
береться ставлення батьків до
виконання своїх обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Положеннями ст. 60 ЦПК України
встановлено обов'язок кожної сторони
довести ті обставини, на які вона
посилається як підставу своїх вимог і
заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, позивачем, під час розгляду
справи, доказів щодо необхідності
встановлення саме таких способів його
участі у вихованні сина, суду не надав,
зокрема, суду не були надані матеріали,
що характеризують особу позивача,
довідки про не притягнення його до
кримінальної відповідальності,
відсутності психічних розладів,
відомості щодо не схильності до
вживання алкоголю, наркотичних засобів
та відомості щодо його офіційного
працевлаштування та матеріального
забезпечення. Надана ж стороною
позивача його характеристика (а.с.68) не
може бути прийнята судом до уваги,
оскільки, по-перше, надана в копії, що не
засвідчена належним чином, по-друге,
складена за його період навчання у
школі з 1994 по 2002 рік, а отже не містить
будь-якої інформації щодо ставлення
позивача до виконання своїх
батьківських обов'язків.

Відповідач, в свою чергу, заперечуючи
проти запропонованого позивачем
способу участі у вихованні дитини,
послалась на стан здоров'я дитини, яка
перебуває на диспансерному обліку у
кардіолога, часто та довго хворіє на
простудні захворювання, у зв'язку з чим
потребує дотримання певного режиму,
дієтичного харчування та
профілактичних заходів:
систематичного приймання медичних
препаратів, відвідування лікувальних
установ (а.с.90,76).

Свідок ОСОБА_7, лікар-педіатр ЦПМСД № 4
м. Горлівки, у судовому засіданні
пояснила, що наблюдає малолітнього
ОСОБА_5 з дворічного віку. Малолітній
ОСОБА_5 перебуває на диспансерному
обліку як часто та довго хворіючий, а
також у зв'язку з діагнозом
диспластична кардіопатія. Мати дитини
-дисциплінована, завжди виконує
вказівки та рекомендації лікарів. Під
час одного з прийомів (дати не пам'ятає)
малолітній ОСОБА_5 був дуже знервований
та неадекватний, постійно плакав та
заїкався, на що мати їй пояснила, що
дитину забирав до себе батько, а
поведінка сина - це реакція на
відвідування батька. З огляду на стан
здоров'я дитини, малолітній ОСОБА_5 може
виїжджати до місця проживання батька у
м. Дружківку, але тільки не на
громадському транспорті, оскільки
відвідування дитиною місць згущення
народу є для нього противопоказаним.

За висновком Горлівської міської ради
як органу опіки та піклування № 01-575
від 12.02.2014 р. про визначення способу
участі ОСОБА_4 у вихованні малолітнього
сина ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено
ОСОБА_4 спосіб участі у вихованні
малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
шляхом спілкування щосуботи з 10.00 до 12.00
в присутності матері дитини ОСОБА_2

Зважаючи на вищенаведене, суд
погоджується з висновком органу опіки
та піклування як таким, що є достатньо
обґрунтованим, ухваленим з урахуванням
даних, що враховують вік та стан
здоров'я дитини, обставини справи, та
вважає його таким, що відповідає
інтересам дитини.

З огляду на викладене, суд
вважає необхідним усунути перешкоди у
спілкуванні позивача із сином та
встановлює спосіб участі ОСОБА_4 у
вихованні малолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом спілкування з
сином щосуботи з 10.00 години до 12.00
години, за місцем проживання
малолітнього ОСОБА_5, у присутності
матері дитини.

Тож, позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 209, 214-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, третя особа Служба у справах
дітей Горлівської міської ради про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, та
визначення способу у участі у
вихованні дитини та у спілкуванні з нею
задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4,
спосіб участі у спілкуванні та
вихованні малолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом спілкування з
сином щосуботи з 10.00 години до 12.00
години, за місцем проживання
малолітнього ОСОБА_5, у присутності
матері дитини.

Встановити строк для
ознайомлення сторін з повним рішенням -
14 квітня 2014 року, відклавши до цього
строку складання повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Микитівський районний суд м. Горлівки
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення.

Суддя:

О.В. Каліуш