Справа № 127/507/14-ц
Провадження № 2/127/1440/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2014 року
м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук
Р. В.

при секретарі Алексюк В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності та виділ частки та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання права власності та виділ
частки, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання права власності та
виділ частки, мотивуючи позов тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці помер її
чоловік ОСОБА_3, після його смерті
відкрилася спадщина на 49/100 частки
житлового будинку з прибудовами,
господарськими будівлями та спорудами,
розташованого в АДРЕСА_1. Іншим
співвласником була ОСОБА_4, якій
належало 51/100 частки житлового будинку
з прибудовами, господарськими
будівлями та спорудами, розташованого
в АДРЕСА_1. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві
спільної сумісної власності належала
земельна ділянка площею 0,0516 га,
кадастровий номер :02:013:0136
розташована по АДРЕСА_1, що
підтверджується державним актом серії
ЯЗ №269429. Після смерті ОСОБА_5 її син
ОСОБА_2 успадкував 51/100 частки житлового
будинку з прибудовами, господарськими
будівлями та спорудами, розташованого
в АДРЕСА_1. 21.11.2013 року їй було видано
свідоцтво на право на спадщину за
законом на 49/100 житлового будинку з
прибудовами, господарськими будівлями
та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1.
При звернені до нотаріуса про
оформлення спадщини на земельну
ділянку, їй було надано роз'яснення, в
якому нотаріус вказав, що не може
видати свідоцтво на право власності на
дану земельну ділянку, оскільки
вказана земельна ділянка перебувала у
спільній сумісній власності, а тому
нотаріус не може визначити склад
спадкового майна. За життя
співвласників земельної ділянки
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 склався певний
порядок користування земельною
ділянкою, даного порядку позивач та
відповідач продовжують дотримуватися
на даний час. ОСОБА_3 користувався
земельною ділянкою площею 0,0247 га
позначеної на плані горизонтальної
зйомки як "Зона №1" зафарбованої синім
кольором, співвласник ОСОБА_4
користувалася земельною ділянкою
площею 0,0269 га позначеної на плані "Зона
№2" зафарбованої жовтим кольором.
Просить визнати за нею право власності
на земельну ділянку, яка знаходиться в
АДРЕСА_1 та є спільною сумісною
власністю відповідно до державного
акту серії ЯЗ №269429 на право спільної
сумісної власності на земельну ділянку
площею 0,0516 га в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, просить
виділити їй із спільної сумісної
власності земельну ділянку площею 0,0247
га, позначену синім кольором на плані
горизонтальної зйомки земельної
ділянки, як «Зона №1», виготовленому
Вінницькою регіональною філією ДП
"Центр ДЗК" 2007 року.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_1 про визнання права
власності та виділ частки, мотивуючи
позов тим, що він є сином ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Він являється
спадкоємцем першої черги згідно ст. 1261
ЦК України. Після її смерті відкрилася
спадщина на 51/100 частки житлового
будинку з прибудовами, господарськими
будівлями та спорудами, розташованого
в АДРЕСА_1. Іншим співвласником був
ОСОБА_3, якому належало 49/100 частки
житлового будинку з прибудовами,
господарськими будівлями та спорудами,
розташованого в АДРЕСА_1. ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на праві спільної сумісної
власності належала земельна ділянка
площею 0,0516 га, кадастровий номер
:02:013:0136 розташована по АДРЕСА_1, що
підтверджується державним актом серії
ЯЗ №269429. 05.07.2013 року йому було видано
свідоцтво на право на спадщину за
законом на 51/100 житлового будинку з
прибудовами, господарськими будівлями
та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1.
21.11.2013 року відповідачу було видано
свідоцтво на право на спадщину за
законом на 49/100 житлового будинку з
прибудовами, господарськими будівлями
та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1.
За життя співвласників земельної
ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 склався
певний порядок користування земельною
ділянкою, даного порядку позивач та
відповідач продовжують дотримуватися
на даний час. ОСОБА_3 користувався
земельною ділянкою площею 0,0247 га
позначеної на плані горизонтальної
зйомки як "Зона №1" зафарбованою синім
кольором, співвласник ОСОБА_4
користувалася земельною ділянкою
площею 0,0269 га позначеною на плані "Зона
№2" зафарбованою жовтим кольором.
Відповідно до роз'яснення ОСОБА_1, яке
їй було надано нотаріусом вказано, що
нотаріус не може видати свідоцтво на
право власності на дану земельну
ділянку, оскільки вказана земельна
ділянка перебувала у спільній сумісній
власності, а тому нотаріус не може
визначити склад спадкового майна.
Просить визнати за ним право власності
на земельну ділянку, яка знаходиться в
АДРЕСА_1 та є спільною власністю
відповідно до державного акту серії ЯЗ
№269429 на право спільної сумісної
власності на земельну ділянку площею
0,0516 га в порядку спадкування за законом
після смерті ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім того, просить
виділити йому із спільної сумісної
власності земельну ділянку площею 0,0269
га, позначену жовтим кольором на плані
горизонтальної зйомки земельної
ділянки, як «Зона №2», виготовленому
Вінницькою регіональною філією ДП
"Центр ДЗК" 2007 року.

В судовому засіданні позивач за
первісним позовом та відповідач за
зустрічним позовом ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримала з наведених у позові
підстав та суду пояснила, що вона є
спадкоємцем після смерті свого
чоловіка ОСОБА_3 Після його смерті
відкрилася спадщина на 49/100 частки
житлового будинку з прибудовами,
господарськими будівлями та спорудами,
розташованого в АДРЕСА_1, на дане
спадкове майно вона отримала свідоцтво
про право на спадщину. Вона зверталася
до приватного нотаріуса Вінницького
міського нотаріального округу з
приводу отримання свідоцтва про право
на спадщину на земельну ділянку, яка
розташована АДРЕСА_1, однак отримала
роз'яснення, що нотаріус немає
можливості визначити на яку частку
земельної ділянки необхідно видати
свідоцтво про право на спадщину.
Просить позов задовольнити, зустрічний
позов визнає та проти задоволення
зустрічного позову не заперечує.

Відповідач за первісним позовом та
позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в
судовому засіданні свої позовні вимоги
підтримав із наведених у позові
підстав та суду пояснив, що він є
спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_4
Після смерті матері відкрилася
спадщина на 51/100 частки житлового
будинку з прибудовами, господарськими
будівлями та спорудами, розташованого
в АДРЕСА_1, на дане спадкове майно він
отримав свідоцтво про право на
спадщину. Він звертався до нотаріуса з
приводу отримання свідоцтва про право
на спадщину на земельну ділянку, яка
розташована АДРЕСА_1, однак отримав
відмову, оскільки нотаріус немає
можливості визначити склад спадкового
майна, а саме на яку частку земельної
ділянки необхідно видати свідоцтво про
право на спадщину. В нотаріальній
конторі їм порадили звернутися до суду.
Просить позов задовольнити, первісний
позов визнає та проти задоволення
первісного позову не заперечує.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши надані докази, суд
вважає, що первісний позов є
необґрунтованим та не підлягає
задоволенню, зустрічний позов є
необґрунтованим та не підлягає
задоволенню. До такого висновку суд
приходить на підставі наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1
в м. Вінниці.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Вінниці.

Як вбачається із свідоцтва про
одруження серії НОМЕР_3, 21.06.1964 року
зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1, після реєстрації шлюбу
прізвище дружини ОСОБА_1 змінено на
ОСОБА_1.

Як вбачається із свідоцтва про право на
спадщину за законом від 21.11.2013 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу зареєстрованого в реєстрі за №
1912, спадкоємцем майна ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме 49/100 часток
житлового будинку з прибудовами,
господарськими будівлями і спорудами,
розташованого в АДРЕСА_1 є його дружина
ОСОБА_1

Як вбачається із свідоцтва про право на
спадщину за законом від 25.07.2013 року,
посвідченого державним нотаріусом
Першої вінницької державної
нотаріальної контори, зареєстрованого
в реєстрі за № 8-1185, спадкоємцем майна
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме
51/100 часток житлового будинку з
прибудовами, господарськими будівлями
і спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 є
її син ОСОБА_2

З державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЗ №269429
виданого 20.05.2009 року, зареєстрованого в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю за №
37 вбачається, що земельна ділянка
загальною площею 0,0516 га, яка
розташована по АДРЕСА_1 належала на
праві спільної сумісної власності
ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Як вбачається з виданого Комунальним
підприємством "Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації" технічного
паспорту на індивідуальний житловий
будинок АДРЕСА_1, власниками будинку є
ОСОБА_3 - 49/100 частки, ОСОБА_5 - 51/100 частки.

Як вбачається з копії спадкової справи
№ 244/2011 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_4, яку було заведено в Першій
вінницькій державній нотаріальній
конторі, ОСОБА_2 звернувся із заявою про
прийняття спадкового майна після
смерті матері ОСОБА_4 у встановлений
законом строк. Отримав свідоцтво про
право на спадщину за законом від 25.07.2013
р., посвідчене державним нотаріусом
Першої вінницької державної
нотаріальної контори, зареєстроване в
реєстрі за № 8-1185, згідно якого є
спадкоємцем майна ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме 51/100 часток
житлового будинку з прибудовами,
господарськими будівлями і спорудами,
розташованого в АДРЕСА_1.

. Як вбачається з постанови державного
нотаріуса Першої вінницької державної
нотаріальної контори від 04.03.2014 року за
№677/02-31 про відмову у вчиненні
нотаріальної дії, ОСОБА_2 відмовлено у
видачі свідоцтва на спадщину за
законом на земельну ділянку площею 0,0516
га, розтошовану в АДРЕСА_1, передану для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, належну його матері ОСОБА_4,
оскільки відповідно державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЗ №269429 виданого 20.05.2009 року
земельна ділянка перебуває в спільній
сумісній власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
співвласник земельної ділянки помер,
тому визначити його частку в праві
спільної сумісної власності неможливо.
Нотаріус немає можливості визначити
склад спадкового майна, а саме, на яку
частку земельної ділянки необхідно
видати свідоцтво про право на спадщину.

Із оглянутої в судовому засіданні
копії спадкової справи № 3/2013 до майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, яку було
заведено приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу, вбачається, що ОСОБА_1
звернулася із заявою про прийняття
спадкового майна після смерті чоловіка
ОСОБА_3 у встановлений законом строк,
також звернулись ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із
заявами про відмову від належної їм
частки в спадщині після смерті батька
ОСОБА_7 на користь матері ОСОБА_1

ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом від 21.11.2013 року,
посвідчене приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу зареєстроване в реєстрі за № 1912,
згідно якого є спадкоємцем майна
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме
49/100 часток житлового будинку з
прибудовами, господарськими будівлями
і спорудами, розташованого в АДРЕСА_1.

Як вбачається із роз'яснення
приватного нотаріуа Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_9
від 27.11.2013 року №125/02-14, адресованого
ОСОБА_1 на її усне звернення було
роз'яснено, що оскільки відповідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЗ №269429
виданого 20.05.2009 року земельна ділянка
перебуває в спільній сумісній
власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
співвласник земельної ділянки помер,
тому визначити його частку в праві
спільної сумісної власності неможливо.
Нотаріус немає можливості визначити
склад спадкового майна, а саме, на яку
частку земельної ділянки необхідно
видати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ст. ст. 1216 - 1218, 1222-1224, 1233 ЦК
України спадкуванням є перехід прав
та обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті. Спадкоємцями за заповітом
і за законом можуть бути фізичні особи,
які є живими на час відкриття спадщини,
а також особи, які були зачаті за
життя спадкодавця і народжені живими
після відкриття спадщини. Право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності
заповіту, визнання його недійсним,
неприйняття спадщини або відмови від
її прийняття спадкоємцями за
заповітом, а також у разі не
охоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Позивач за первісним позовом просить
визнати за нею право власності на
земельну ділянку, яка знаходиться в
АДРЕСА_1 та є спільною сумісною
власністю відповідно до державного
акту серії ЯЗ №269429 на право спільної
сумісної власності на земельну ділянку
площею 0,0516 га в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, просить
виділити їй із спільної сумісної
власності земельну ділянку площею 0,0247
га, позначену синім кольором на плані
горизонтальної зйомки земельної
ділянки, як «Зона №1», виготовленому
Вінницькою регіональною філією ДП
"Центр ДЗК" 2007 року.

Позивач за зустрічним позовом просить
визнати за ним право власності на
земельну ділянку, яка знаходиться в
АДРЕСА_1 та є спільною власністю
відповідно до державного акту серії ЯЗ
№269429 на право спільної сумісної
власності на земельну ділянку площею
0,0516 га в порядку спадкування за законом
після смерті ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім того, просить
виділити йому із спільної сумісної
власності земельну ділянку площею 0,0269
га, позначену жовтим кольором на плані
горизонтальної зйомки земельної
ділянки, як «Зона №2», виготовленому
Вінницькою регіональною філією ДП
"Центр ДЗК" 2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на
загальних підставах, із збереженням її
цільового призначення.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. п.10
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову
практику у справах про спадкування",
відповідно до статті 1225 ЦК право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування (зі
збереженням її цільового призначення)
при підтвердженні цього права
спадкодавця державним актом на право
власності на землю або іншим
правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 1296- 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину. Якщо спадщину прийняло
кілька спадкоємців, свідоцтво про
право на спадщину видається кожному з
них із визначенням імені та часток у
спадщині інших спадкоємців.
Відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця
права на спадщину. Спадкоємець, який
прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло
кілька спадкоємців, свідоцтво про
право на спадщину видається на ім'я
кожного з них, із зазначенням імені та
частки у спадщині інших спадкоємців.

Згідно глав 13-14 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22 лютого 2012 р. за №
282/20595 нотаріус відмовляє у вчиненні
нотаріальної дії, якщо: вчинення такої
дії суперечить законодавству України;
не подано відомості (інформацію) та
документи, необхідні для вчинення
нотаріальної дії; дія підлягає
вчиненню іншим нотаріусом або
посадовою особою, яка вчиняє
нотаріальні дії; є сумніви у тому, що
фізична особа, яка звернулася за
вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює
значення, зміст, правові наслідки цієї
дії, або є підозра в тому, що ця особа
діє під впливом насильства; з проханням
про вчинення нотаріальної дії
звернулась особа, яка в установленому
порядку визнана недієздатною, або
уповноважений представник не має
необхідних повноважень; правочин, що
укладається від імені юридичної особи,
суперечить цілям, зазначеним у її
статуті чи положенні, або виходить за
межі її діяльності; особа, яка
звернулася з проханням про вчинення
нотаріальної дії, не внесла плату за її
вчинення; особа, яка звернулася з
проханням про вчинення нотаріальної
дії, не внесла встановлені
законодавством платежі, пов'язані з її
вчиненням; в інших випадках,
передбачених Законом. Нотаріус на
вимогу особи, якій відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії,
зобов'язаний викласти причини відмови
в письмовій формі і роз'яснити порядок
її оскарження. У цих випадках нотаріус
протягом трьох робочих днів виносить
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії. У постанові про
відмову зазначаються, зокрема, причини
відмови у вчиненні нотаріальної дії з
посиланням на чинне законодавство;
порядок і строки оскарження відмови з
посиланням на норми цивільного
процесуального законодавства.
Нотаріусу забороняється безпідставно
відмовляти у вчиненні нотаріальної
дії. Нотаріальна дія або відмова у її
вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду. Право на
оскарження нотаріальної дії або
відмови у її вчиненні, нотаріального
акта має особа, прав та інтересів якої
стосуються такі дії чи акти.

Суд не приймає до уваги пояснення
позивача за первісним позовом, що
нотаріусом було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину,
оскільки, як встановлено в судовому
засіданні, в матеріалах цивільної
справи та в матеріалах спадкової
справи обґрунтованої постанови про
відмову нотаріуса у вчиненні
нотаріальної дії, зокрема, відмови у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на частку земельної ділянки немає, а є
лише лист-роз'яснення нотаріуса з
даного питання. Даний лист-роз'яснення,
враховуючи зазначені вище положення
законодавства, не може вважатися
відмовою у вчиненні нотаріальної дії.

Суд зазначає, що главою 86 ЦК України,
Законом України "Про нотаріат",
підзаконними нормативними актами,
визначено нотаріальний порядок
оформлення права на спадщину, що
відповідає встановленій
законодавством сукупності функцій,
притаманній юрисдикційній діяльності
судів та нотаріусів.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в п. 23 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про
судову практику у справах про
спадкування" свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов
для одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду шляхом оскарження
дій нотаріуса за правилами позовного
провадження. Якщо нотаріусом
обґрунтовано відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину, лише
тоді виникає цивільно-правовий спір, що
підлягає розглядові у позовному
провадженні.

Однак позивачем за первісним позовом
та позивачем за зустрічним позовом не
доведена відсутність умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину та не
підтверджена належними доказами. Крім
того, суд не приймає визнання позову
відповідачем за первісним позовом та
визнання позову за зустрічним позовом,
оскільки таке визнання позову
суперечить вимогам законодавства.

Суд зазначає, що право власності
спадкоємця на спадкове майно підлягає
захисту в судовому порядку шляхом його
визнання у разі, якщо таке право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Однак, в судовому засіданні
встановлено, що кожною із сторін право
іншої сторони не оспорюється, сторони
визнають та не оспорюють право
власності на спадкове майно іншої
сторони, зокрема, на земельну ділянку,
документ, який засвідчує право
власності на земельну ділянку не
втрачено.

Суд зазначає, що визнання права
власності на спадкове майно в судовому
порядку є винятковим способом захисту,
що має застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку.

Отже, враховуючи вищезазначені
положення законодавства, позовні
вимоги первісного та зустрічного
позову задоволенню не підлягають,
оскільки в даному випадку реалізація
прав на спадкове майно має інші
механізми.

Крім того, суд зазначає, що відповідно
до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві
спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.

Отже, у разі відмови нотаріуса видати
свідоцтво про право на спадщину,
спадкоємці учасника спільної сумісної
власності мають право звернутися з
позовом про визначення частки майна,
належної померлому на праві спільної
сумісної власності.

Враховуючи, що частки майна, а саме,
земельної ділянки, належної померлим
на праві спільної сумісної власності
на даний час не визначені, суд вважає за
необхідне роз'яснити, що сторони мають
право звернутися до суду із такими
позовними вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказування підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позивачем за первісним
позовом не доведено обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог, а судом, за результатами
розгляду справи не встановлено
підстав, передбачених законодавством,
для задоволення позову, тому в
задоволенні первісного позову слід
відмовити. Крім того, суд приходить до
висновку, що позивачем за зустрічним
позовом не доведено обставини, на які
він посилається як на підставу своїх
вимог, а судом, за результатами
розгляду справи не встановлено
підстав, передбачених законодавством,
для задоволення позову, тому в
задоволенні зустрічного позову слід
відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд враховує, що в
задоволенні первісного та зустрічного
позову відмовлено, а тому судові
витрати слід залишити без
відшкодування.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 57, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності та виділ частки -
відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання права власності та виділ
частки - відмовити.

Судові витрати залишити без
відшкодування.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ