Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №279/5764/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
Лешко Світлана Миколаївна
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Жигановської О.С.

суддів: Якухно
О.М., Косигіної Л.М.

при секретарі судового

засідання
Крижанівській М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до Міністерства
оборони України про відшкодування
витрат на санаторно-курортне лікування

за апеляційною скаргою Міністерства
оборони України

на рішення Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 10.12.2013 року

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
з позовом до Міністерства оборони
України про відшкодування витрат на
санаторно-курортне лікування.
Зазначив, що 14.03.1993 року внаслідок
необережного поводження зі зброєю, яке
допустив ОСОБА_3, йому було заподіяно
тяжкі тілесні ушкодження від
вогнепального поранення правого
ліктьового суглобу та правого
тазостегнового суглобу з
роздробленням кістки. Висновком МСЕК
йому встановлено 2-гу групу
інвалідності безстроково.

На відповідача покладено
обов'язок по відшкодуванню шкоди,
заподіяної внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі й на
санаторно-курортне лікування. Оскільки
санаторно-курортне лікування в
добровільному порядку позивачу не
відшкодовано, останній просив стягнути
з відповідача на його користь вартість
путівки в сумі 15048 грн.

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 10.12.2013 року позов
задоволено. Стягнуто з Міністерства
Оборони України на користь ОСОБА_2 15048
грн. - вартість санаторно-курортної
путівки та 229,40 грн. витрат по оплаті
судового збору.

В апеляційній скарзі
Міністерство оборони України,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення, мотивуючи наступним.

Із матеріалів справи вбачається,
що 14.03.1993 року внаслідок необережного
поводження зі зброєю
військовослужбовця ОСОБА_3 позивачу
було спричинено тяжкі тілесні
ушкодження від вогнепального
поранення правого ліктьового суглобу
та правого тазостегнового суглобу з
роздробленням кістки. Вироком
військового суду Житомирського
гарнізону від 01.07.1993 року ОСОБА_3
визнано винним та засуджено за ст.245-1
п."а", ст.249 п."а" КК України.

Висновком МСЕК від 19.09.2006 року ОСОБА_2
встановлено 2-гу групу інвалідності
безстроково (а.с.12), зі стійкою втратою
загальної працездатності на 50% (а.с.7-8).

Згідно довідки для одержання путівки
на санаторно-курортне лікування,
виданої 27.03.2013 року відділковою
лікарнею ст.Коростень, ОСОБА_2
рекомендовано санаторно-курортне
лікування у санаторіях м.Одеса, м.Саки,
м.Євпаторія (а.с.3).

Згідно зі ст.455 ЦК УРСР /чинної на час
виникнення спірних правовідносин/ в
разі заподіяння каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я організація чи
громадянин, відповідальні за шкоду,
зобов'язані відшкодувати потерпілому
заробіток, втрачений ним внаслідок
втрати або зменшення працездатності, а
також відшкодувати витрати, викликані
ушкодженням здоров'я (посилене
харчування, протезування, сторонній
догляд тощо). Аналогічна норма
міститься у ст.1195 ЦК України.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п.п."д" п.19 постанови Пленуму Верховного
Суду України №6 від 27.03.1992 року „Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди", стягнення додаткових витрат
потерпілого може бути проведено й на
майбутній час у межах строків,
зазначених у висновку МСЕК або
судово-медичної експертизи. При
стягненні додаткових витрат на
протезування, придбання путівки на
санаторно-курортне лікування,
автомобіля суд повинен зазначити в
рішенні, що присуджені суми підлягають
перерахуванню відповідній
організації, яка має надати ці послуги
потерпілому.

За таких обставин, суд 1-ї інстанції
дійшов помилкового висновку про
наявність підстав для стягнення з
відповідача майбутніх витрат на
санаторно-курортне лікування позивача.

Не може бути взята до уваги вартість
путівки, яку вказує ОСОБА_2, оскільки в
матеріалах справи відсутній висновок
лікарсько-консультативної комісії
щодо необхідної тривалості
санаторно-курортного лікування
позивача, що впливає на вартість
лікування.

Надана позивачем довідка ПАТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
„Укрпрофоздоровниця" (а.с.4) щодо
середньої вартості путівок не є
допустимим доказом на підтвердження
зазначених обставин.

Враховуючи наведене, рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового - про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Міністерства
оборони України задовольнити.

Рішення Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 10.12.2013 року скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Міністерства оборони України про
відшкодування витрат на
санаторно-курортне лікування.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: