печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Пилаєвої М.К.,

при секретарі - Савченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі
третьої особи приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу Насобіної Ганни Олександрівни
про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

26.11.2013 ОСОБА_1 в особі уповноваженого
представника ОСОБА_4 звернулась до суду
з вказаним позовом та просить усунути
ОСОБА_2 від права на спадкування після
смерті їх спільного сина ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_3. В обґрунтування
позовних вимог позивач посилається на
наступні обставини. ІНФОРМАЦІЯ_3 від
тяжкої хвороби помер син позивача та її
колишнього чоловіка ОСОБА_2 - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті
відкрилась спадщина на квартиру
АДРЕСА_1 право власності на яку
спадкодавцем було набуто за життя на
підставі договору купівлі-продажу від
05.12.2008, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу Гніденко Н.Ю. та
зареєстрованого в реєстрі за №1666.
Заповіт спадкодавцем складено не було.
Після розлучення позивача із
відповідачем рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 29.02.2010,
спадкодавець ОСОБА_5 залишився
проживати із матір'ю та згідно п.5
Договору про поділ майна набутого за
час шлюбу від 24.01.2012 останній
знаходився на утриманні позивача.
Позивач посилається на те, що
відповідач, будучи обізнаним про тяжку
хворобу сина - ОСОБА_5, який потребував
лікування, піклування, постійного
догляду та матеріальної допомоги,
участі у догляді та витратах на
лікування, яке здійснювалось в Україні
та у Німеччині, не приймав. Позивач
ОСОБА_1 самостійно доглядала сина та
забезпечувала усім необхідним
останнього, за власні кошти та кошти
своїх батьків оплачувала лікування
сина. Також позивач зазначає, що вище
вказана квартира була придбана, за
рахунок батьків позивача, з метою
забезпечення синові можливості
відпочинку під час перерв між уроками у
школі, яка знаходилась неподалік./а.с. 2-5
т.1/

Протягом розгляду справи в судовому
засіданні позивач ОСОБА_1, за її згодою
допитана як свідок, та її представники
ОСОБА_4 /а.с. 40 т.1/, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 /а.с.52
т.1/, позов підтримали, посилаючись на
викладені у позові та письмових
поясненнях обставини, просили
задовольнити, вважаючи наявними
підстави для усунення відповідача від
спадкування та посилаючись на
відсутність жодних доказів участі
відповідача в догляді за спадкодавцем,
коли останній перебував у безпорадному
стані внаслідок хвороби, та відповідно
заперечень відповідача та
представників на позов./а.с.185-190, 242- 245,
т.2, а.с.31-38, т.3/

Зокрема, допитана у якості свідка
позивач ОСОБА_1 - мати померлого
спадкодавця ОСОБА_5, /а.с. 21, 23-24 т.3/
пояснила суду, що у 2005 році захворів її
із відповідачем спільний син ОСОБА_5 У
зв'язку із хворобою останній
потребував лікування в Україні та за
кордоном. Відповідач часто подорожував
із позивачем та їх спільним сином
ОСОБА_5, та часу на допомогу у догляді та
лікуванні у ОСОБА_2 не вистачало,
матеріальної допомоги не надавав.
Після розлучення, відповідач отримав
від позивача грошові кошти, новий
автомобіль та квартиру, що
підтверджується договором про поділ
майна набутого за час шлюбу. Спірна
квартира була придбана за рахунок
батьків позивача для ОСОБА_5, оскільки
останній мав бажання відвідувати
школу, але за станом здоров`я не міг
відвідувати усі заняття, вказана
квартира знаходиться навпроти школи,
що забезпечувало останньому
можливість відпочинку. В 2012 році
відбувся рецидив хвороби та стан
здоров`я ОСОБА_5 погіршився, порушились
функції тазових органів, чутливість,
м'язовий тонус, слух, зір та вимова. В
кінці січня 2013 відповідач відвідував
сина, та знаючи про його стан здоров`я
та про те, що останньому потрібний
догляд та допомога, зник майже на три
місяці. Наступного разу, відповідач
приїхав до сина в середині квітня 2013, у
той день у ОСОБА_5 відбулася зупинка
дихання, позивач разом із відповідачем
провели реанімаційні заходи. В цей день
відповідач залишився разом із сином, та
протягом ночі разом із позивачем
погодинно чергували біля ОСОБА_5
Наступного дня ОСОБА_2 вранці поїхав до
будинку у Конча-Заспі, а у вечері
повернувся до сина, та провів разом із
останнім ще одну ніч, після чого
повернувся до Кривого Рогу. Починаючи
із грудня 2012 року до дня смерті ОСОБА_5
відповідач відвідував останнього
близько 10 разів, за проханням ОСОБА_1 та
за її рахунок. ОСОБА_5 дуже любив батька
та сумував за ним, в останні місяці
життя, через те що відповідач не
приїздив ОСОБА_5 нервував, стан його
погіршувався та траплялись приступи,
тому доводилось давати
транквілізатори для того щоб
заспокоїти останнього. Також
зазначила, що відповідач навмисно
ухилявся від виконання своїх
батьківських обов'язків по догляду за
сином, не допомагав матеріально,
оскільки увесь час знав про хворобу
сина та за період візитів до останнього
ОСОБА_2 бачив, що його син потребує
постійного цілодобового догляду та
піклування. З пропозиціями прийняти
участь в матеріальному забезпеченні
утримання сина чи відвідати сина з
власної ініціативи до позивача
відповідач не звертався, позивачу
доводилось оплачувати витрати
відповідача на дорогу, бензин та
подарунки від відповідача сину. Також
позивач пояснила суду, що відповідач,
на якого був оформлений рахунок по
виплаті соціальної допомоги сину, для
особистих потреб після смерті ОСОБА_5
розпорядився грошовими коштами, які
були накопичені на рахунку з грудня 2012
року, а також не приймав жодної участі,
окрім особистої присутності, в
похованні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з`явився, направив до суду
уповноважених представників ОСОБА_10
/а.с. 166 т.2/ та ОСОБА_11 /а.с. 191-193 т.2/, які
проти позову заперечили, просили
відмовити у його задоволенні
посилаючись на обставини викладені у
письмових запереченнях, зокрема на
участь по мірі можливості відповідача
у житті хворого сина, його догляді та
утриманні, і відсутність у позивача
належних доказів того, що відповідач не
належно здійснював свої
обов'язки./а.с.142-145, 195-196, т.2, а.с.39-41, т.3/

Третя особа приватний нотаріус КМНО
Насобіна Г.О., повідомлялась судом
належним чином про дату, час та місце
розгляду справи у судове засідання не
з`явилась /а.с. 61 т.1, 239 т.2, а.с.11, 29 т.3/,
надавши через цивільну канцелярію суду
копію спадкової справи, заведеної
після смерті ОСОБА_5 та заяву у якій
просила розглядати справу у її
відсутність. /а.с. 62 т.1, 79 т.1/

Протягом розгляду справи були допитані
особи як свідки у справі, які
повідомили суду обставини, на які
послалась в позові та своїх поясненнях
позивач.

Так, допитана у якості свідка подруга
позивача ОСОБА_12./а.с.221, 226-229 т.2/,
пояснила суду, що знайома із позивачем,
відповідачем та спадкодавцем з 2001 року,
оскільки її син та спадкодавець ОСОБА_5
були друзями та відвідували один
навчальний заклад. ОСОБА_12 разом зі
своєю сім`єю та ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5
часто їздили разом на відпочинок за
рахунок позивача. Також зазначила, що
позивач із відповідачем ще до
розлучення разом не проживали, але
підтримували стосунки через хворобу
сина. Після розлучення позивачем
відповідачу було придбано квартиру у
Київській області, але проживав
останній у районі Конча - Заспа. Стан
здоров`я ОСОБА_5 погіршився у вересні
2012, погіршилась координація рухів,
слух, останній майже не розмовляв,
самостійно не міг вживати їжу, увесь
час знаходився у лежачому стані на
спеціально обладнаному ліжку,
самостійно обслуговувати себе не міг,
протягом 24 годин на добу за сином
доглядала мати - ОСОБА_1 ОСОБА_12
перебувала у будинку, за місцем
проживання позивача та ОСОБА_5 протягом
трьох-чотирьох діб на тиждень,
допомагала по догляду за останнім.
Також ОСОБА_12 зауважила, що в останні
місяці життя ОСОБА_5 взагалі не
розмовляв, але спілкувався за
допомогою азбуки із букв, і увесь час
запитував де його батько - ОСОБА_2, у
зв'язку з чим, позивач телефонувала до
відповідача та повідомляла про те, що
син хоче його побачити, але ОСОБА_2 до
сина не приїздив. У цей період часу,
ОСОБА_12 та відповідач інколи
спілкувались та телефону, та останній
зазначав, що проживає у Кривому Розі зі
своєю дружиною та новонародженою
дитиною. Позивач та її батьки не
перешкоджали відповідачу спілкуватись
із сином, а навпаки наполягали на його
присутності у житті останнього, навіть
обладнали кімнату для того щоб у разі
приїзду відповідача, останній міг
залишитись із сином на декілька днів.
Лікування ОСОБА_5 здійснювалось у
Німеччині, відповідач декілька раз
відвідував сина за кордоном. За час
перебування ОСОБА_12 у будинку за
місцепроживання спадкодавця,
відповідача остання бачила лише один
раз.

Допитана у якості свідка ОСОБА_13 /а.с.222,
229-231 т.2/ пояснила суду, що працює у
батьків позивача хатньою робітницею з
2007 року. У 2009 році ОСОБА_1 разом із сином
ОСОБА_5 переїхала у будинок батьків. У
цей час позивач із сином їздили у
Німеччину на лікування, інколи
відповідач також їздив з ними, за
проханням позивача. Під час
перебування в Україні, ОСОБА_5
відвідував школу, вивчав англійську
мову, грав на гітарі, займався спортом.
У вересні 2012 стан здоров'я останнього
погіршився, він погано ходив,
розмовляв. Доки останній ще міг
розмовляти, він спілкувався з батьком
по телефону. ОСОБА_2 приїздив до сина на
день народження ІНФОРМАЦІЯ_4. З грудня
2012 року ОСОБА_5 взагалі не міг рухатись,
перебував у лежачому стані, самостійно
не міг харчуватись, доглядати за собою.
Увесь час за сином доглядала мати -
ОСОБА_1, годувала його, переодягала,
слідкувала за гігієною останнього.
Позивач часто телефонувала до
відповідача та просила приїхати до
сина, так як останній сумував за
батьком та весь час запитував, чому
батько не приїздить. Свідок ОСОБА_13
також зазначила, що за її присутності
відповідач приїздив до сина кілька
разів, не на тривалий час, приблизно 20
хвилин, а одного разу на дзвінок
позивача пообіцяв, що приїде до сина, та
не приїздив. Позивач потребувала
допомоги відповідача та створювала всі
умови для того щоб останній приїздив та
мав можливість побути із сином. ОСОБА_1
самостійно забезпечувала усім
необхідним ОСОБА_5, доглядала його,
слідкувала за харчуванням та
лікуванням останнього.

Допитана у якості свідка ОСОБА_14 /а.с.220,
231-234 т.2/ пояснила суду, що з позивачем та
відповідачем знайома більше 20 років, та
є хрещеною матір`ю ОСОБА_5 Останні
декілька місяців ОСОБА_14 з
відповідачем не спілкується.
Відповідач ОСОБА_2, після розлучення із
позивачем, участі у догляді та
лікуванні сина не приймав. Лікування
померлого здійснювалось у Німеччині за
рахунок коштів позивача та її батьків.
З кінця 2012 році стан здоров`я ОСОБА_5
погіршився він не міг самостійно
рухатись, не контролював функції
тазових органів, не міг самостійно
дихати, тому потребував постійного
догляду. У цей період ОСОБА_14 щомісяця
на тиждень приїздила до будинку, за
місцем проживання позивача та ОСОБА_5,
для того щоб допомагати по догляду за
новонародженою дитиною ОСОБА_1 та по
можливості за ОСОБА_5 Також ОСОБА_14
зазначила, що незважаючи на фізичний
стан ОСОБА_5, останній все усвідомлював,
нікому крім матері не дозволяв себе
переодягати, проводити гігієнічні
процедури, часто запитував про батька,
потребував його присутності, сумував
за ним. За останні 6 місяців життя
ОСОБА_5, відповідач, у присутності
ОСОБА_14, приїздив до сина двічі, у січні
2013 року заїжджав приблизно на 30 хвилин
та у перших числах травня 2013, приїхав
пізно ввечері, вночі того ж дня змінив
ОСОБА_1, яка доглядала за сином, та
залишився із останнім до ранку.

Допитана у якості свідка ОСОБА_15 /а.с. 241
т.2, 2-4 т.3/ пояснила суду, що знайома із
позивачем, відповідачем, та їх сином
ОСОБА_5 більше 12 років. Так як, ОСОБА_15 є
власником туристичного агентства, вона
часто організовувала поїздки за кордон
позивачу, відповідачу та їх спільному
сину, та особисто часто їздила на
відпочинок із останніми. Усі поїздки
сплачувались ОСОБА_1, так як ОСОБА_2 був
безробітній. У січні 2012 року відповідач
разом із сином їздили на відпочинок у
Польщу. Разом з тим, під час цієї
поїздки, як в подальшому дізналась
свідок від своєї дочки, відповідач не
забезпечував належного догляду за
хворим сином, залишав його вночі самого
та відвідував нічні заклади розваг.
ОСОБА_15 особисто зустрічалась із
спадкодавцем 23 вересня 2012 року, у день
його народження, останній все
усвідомлював, абсолютно адекватно
реагував, але погано пересувався.

Допитаний у якості свідка завідуючий
відділенням паліативної медицини
Київського міського клінічного
онкологічного центру ОСОБА_16 /а.с. 240 т.2,
5-6 т.3/ пояснив суду, що у квітня 2013 року
мати померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_1
звернулась до відділення паліативної
медицини Київського міського
клінічного онкологічного центру, за
направленням. ОСОБА_16 із анамнезу
хвороби ОСОБА_5 відомо, що останній
хворіє із 2005 року, діагноз
медулобластома IV ступеню із
метастазами у головному та спинному
мозку, проходив тривале лікування:
нейрохірургічні операції та
хіміотерапію, надалі була ремісія
хвороби та у 2010 році стан останнього
погіршився. У період, коли ОСОБА_16
здійснював лікування ОСОБА_5, останній
був у важкому стані, самостійно
доглядати себе не міг, перебував у
лежачому стані, через вживання
гормонів у хлопчика була надмірна вага,
що спричинило зміни з боку шкіри,
харчування здійснювалось за допомогою
трахеостомічної трубки, а згодом через
погіршення стану здоров`я - через
внутрішньовенне харчування, відбулось
порушення зору, слуху, останній не
розмовляв та потребував стороннього
нагляду та догляду. ОСОБА_1 відмовилась
від лікування сина на стаціонарі у
зазначеному відділенні Київського
міського клінічного онкологічного
центру, тому ОСОБА_16 відвідував хворого
раз у 2-3 дні протягом однієї години у
будинку, де проживав останній. Також
свідок пояснив суду, що у ОСОБА_5, який
самостійно не міг навіть
поворухнутись, не було жодного
пролежню, що свідчило про повноцінний
догляд за останнім. У період
перебування ОСОБА_16 у будинку хворого,
у кімнаті завжди перебувала мати
останнього - ОСОБА_1 Всі питання щодо
догляду та лікування ОСОБА_5
вирішувались виключно із позивачем. Із
відповідачем - ОСОБА_2 свідок ОСОБА_16 не
знайомий, за період лікування ОСОБА_5 із
батьком останнього особисто не
зустрічався.

Допитана у якості свідка ОСОБА_17 /а.с.12,
4-17 т.3/ пояснила суду, що є власником
фірми з організації надання медичної
допомоги у Мюнхені для громадян країн
колишнього СРСР та знайома із
позивачем, відповідачем та їх спільним
сином із січня 2006 року, з моменту коли
останні вперше приїхали на лікування
до клініки в Мюнхен. У період лікування
ОСОБА_5 у Мюнхені з січня 2006 року по
липень 2012 ОСОБА_17 особисто займалась
організацією та супроводом під час
лікування останнього. За цей час,
ОСОБА_5 привозили на лікування до
клініки Мюнхена не менше одного разу на
три місяці, як мінімум на один тиждень.
У 2006 році відповідач приймав активну
участь у лікуванні сина, хоча оплата за
лікування здійснювалась позивачем
ОСОБА_1 та її батьком. У літку 2010 року,
під час перебування ОСОБА_5 у клініці в
Мюнхені, в присутності ОСОБА_17, позивач
телефонувала до відповідача та просила
його приїхати до сина, на що ОСОБА_2
повідомив, що перебуває на відпочинку у
Ялті та до сина не приїде. Відповідач
приїздив до сина восени 2010, двічі у 2011
році та двічі у червні 2012 року. Усі
питання, що стосувались лікування
ОСОБА_5 вирішувались із позивачем, але
ОСОБА_17 інформувала відповідача про
стан здоров`я сина ОСОБА_5 по телефону
та у період перебування у Мюнхені
ОСОБА_2- особисто. Востаннє ОСОБА_17
особисто зустрічалась із ОСОБА_5 на дні
народженні останнього ІНФОРМАЦІЯ_4
року, надалі спілкувалась по телефону
та за допомогою скайп зв'язку до
середини січня 2013 року, потім оскільки
у останнього погіршився стан здоров`я,
він не міг розмовляти, рухатись та
погіршився слух, їх спілкування
припинилось. Також ОСОБА_17 зазначила,
що під час таких розмов ОСОБА_2 часто
згадував про батька, та говорив про
обіцянки останнього приїхати у гості
до сина. З відповідачем особисто
ОСОБА_17 зустрічалась вже після смерті
ОСОБА_5, у липні 2013 року у Мюнхені, коли
відповідач маючи на меті зайнятись
бізнесом скористався візою, виданою
виключно для перебування на території
Німеччини для лікування померлого на
той час ОСОБА_5 Позивач ОСОБА_1 не
перешкоджала відповідачу у
спілкуванні із сином, а навпаки сприяла
їх зустрічам, так як останній сумував
за батьком. Так, вже після розлучення
позивача із відповідачем, ОСОБА_17 було
організовано спільний відпочинок
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх сина ОСОБА_5 у
Альпах, за проханням та за рахунок
останньої.

Суд, заслухавши пояснення позивача, її
представників та представників
відповідача, визнавши можливим розгляд
справи за відсутності відповідача -
ОСОБА_2 у відсутність третьої особи,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами шляхом допиту
свідків та дослідження письмових та
речових доказів - фотокарток в
матеріалах справи, надходить до
наступних висновків.

На підставі пояснень осіб у справі,
свідків та наявних в матеріалах справи
письмових доказів судом встановлено
наступні обставини: ІНФОРМАЦІЯ_3 помер
спільний син позивача та відповідача
ОСОБА_5 /а.с. 11 т.1/, після смерті якого
відкрилась спадщина на квартиру
АДРЕСА_1 право власності на яку
останнім було набуто за життя на
підставі договору купівлі-продажу від
05.12.2008, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу Гніденко Н.Ю. та
зареєстрованого в реєстрі за №1666. /а.с.
13 т.1/ Рішенням Печерського районного
суду м. Києва від 29.01.2010 у цивільній
справі №2-492-1/10 розірвано шлюб між
позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
ОСОБА_2./а.с.5 т.2./ та 26.11.2010 Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Печерського районного управління
юстиції видано свідоцтво про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_4. /а.с. 9 т.1/
Згідно п.5 Договору про поділ майна
набутого за час шлюбу від 24.02.2012 між
сторонами неповнолітній син ОСОБА_5
залишився проживати із матір'ю та
знаходився на її утриманні. /а.с. 14-17 т.1/
08.11.2013 позивач ОСОБА_1 звернулась із
заявою про прийняття спадщини до
приватного нотаріуса КМНО Насобіної
Г.О./ а.с.81 т.1./ Окрім позивача до
вказаної нотаріальної контори 19.11.2013 із
заявою про прийняття спадщини
звернувся відповідач - ОСОБА_2./а.с. 96 т.1/

Згідно витягу із історії хвороби
ОСОБА_5, наданого Відділення дитячої
онкології Національного інституту
раку МОЗ України, останній хворів із
жовтня 2005 року, встановлений діагноз
медулобластома. /а.с. 19 т.1/

Згідно даних наданих Клінікою
Мюнхенського університету - дитячий
госпіталь доктора фон Хаунершайна,
ОСОБА_5 був пацієнтом вказаної клініки
з початку 2006 року та до кінця 2012 року.
/а.с. 20-33 т.1/

Відповідно до договору від 02.01.2006 року,
укладеного у Мюнхені між фірмою AVI-MEDICO
та батьком позивача ОСОБА_4, ОСОБА_17
здійснювала організацію приїзду,
обстеження та лікування
неповнолітнього внука останнього
ОСОБА_5 у вище вказаній клініці в
Мюнхені. /а.с.173-175 т.2/

Згідно виписки по рахунку, відкритому у
ПАТ «Кредитпромбанк» на ім`я позивача
ОСОБА_1 за період з 01.02.2010 по 24.10.2013, за
рахунок останньої здійснювалась
купівля авіаквитків до Мюнхена, оплата
проживання у готелі Мюнхена, оренда
транспортного засобу /а.с. 6-28 т.2/ та
згідно довідок складених в Аптеці св.
Анни в м. Мюнхені позивачем
здійснювалась оплата лікарських
засобів для хворого ОСОБА_5./а.с. 30-88 т.2/

Відповідно до виписок по рахунку
НОМЕР_1 за період з 21.03.2003 по 21.11.2013,
відкритому у ПАТ АБ «Укргазбанк» на
ім`я ОСОБА_4, оплата лікування ОСОБА_5
здійснювалась ОСОБА_4 шляхом
перерахування грошових коштів із
вказаного вище рахунку на рахунок
спеціалізованої клініки у Мюнхені, де
проходив лікування померлий. /а.с. 168-172
т.2/

Вказані обставини підтверджуються
наявними в матеріалах справи
достатніми належними і допустимими
доказами - поясненнями свідків,
письмовими доказами, які прийнято до
уваги судом.

Доказів на спростування вказаних вище
обставин суду не надано, іншого судом
протягом розгляду справи не
встановлено.

При цьому, суд, не приймає як достатні
та належні докази участі відповідача в
утриманні та догляді за тяжко хворим
сином ОСОБА_5 в період безпорадного
стану останнього, роздруківки сторінок
сайту із зображенням фотокарток
відповідача, спадкодавця та позивача
на відпочинку, а також аналогічні за
зображенням фотографії, та копії
сторінок паспорту відповідача з
відповідними відмітками про перетин
кордону та візами, оскільки ці докази
не містять достатніх та належних даних
про участь відповідача у догляді за
тяжко хворим спадкодавцем в період
перебування останнього у безпорадному
стані з грудня 2012 і по час його смерті.

Також, суд не приймає заперечень
представників відповідача про
неналежність та недостатність як
доказів вищезазначених даних з
пояснень свідків та наданих позивачем
письмових документів як
необґрунтованих, і оцінюючи ці докази в
їх сукупності та взаємозв'язку вважає
ці дані належними, допустимими і
достатніми доказами тієї обставини, що
відповідач в період перебування його
неповнолітнього тяжко хворого сина у
безпорадному стані з грудня 2012 і до
часу смерті у травні 2013 року
безпідставно самоусунувся та ухилявся
від утримання та догляду, якого
потребував останній.

Зокрема, на наявність цих обставин
вказують дані про нерегулярність та
нетривалість, фрагментарність
відвідувань відповідачем хворого сина,
відсутність даних про участь в його
утриманні, відсутність даних про
належну участь у постійному
цілодобовому догляді за хворим, дані
про постійні прохання та очікування
хворого зустрічей та відвідувань
батька.

Не приймає суд і доводів представників
відповідача про неможливість
відповідача тривалий час перебувати
поряд з сином та приймати участь у
догляді та утриманні останнього, у
зв'язку з пошуком роботи, відсутністю
доходу та наявністю іншої сім'ї та
новонародженої дитини, оскільки, як
вбачається з показів свідків ОСОБА_14 та
ОСОБА_12, які не є родичами померлого і
не будучи зобов'язаними законом, за
наявності аналогічних обставин,
допомагали по догляду за хворим
регулярно і тривалий час по декілька
днів на тиждень та декілька разів
протягом місяця, що не заперечували
представники відповідача.

Відповідно до ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України
батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 3 ст. 1224 ЦК України не
мають права на спадкування за законом
батьки (усиновлювачі) та повнолітні
діти (усиновлені), а також інші особи,
які ухилялися від виконання обов'язку
щодо утримання спадкодавця, якщо ця
обставина встановлена судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Виходячи з встановлених обставин
справи та положень чинного
законодавства, суд приходить до
висновку про наявність підстав для
усунення ОСОБА_2 від права на
спадкування за законом прав та
обов'язків його сина ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відтак, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України у
зв'язку із задоволенням позову з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню понесені та
документально підтверджені судові
витрати, а саме сплачена сума судового
збору у розмірі 229,40 грн. /а.с.1/

Керуючись ст.ст. 141, ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК
України, ст. 1216, ч. 3, 5 ст. 1224 ЦК України,
ст.ст.10-11, ст.38, ст.ст.57-60, ст.61, ст.88, ст.169,
ст.ст.62-64, ст.209, ст.212-215, ст.218, ст.223,
ст.ст.292, 294 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі
третьої особи приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу Насобіної Ганни Олександрівни
про усунення від права на спадкування,
- задовольнити.

Усунути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, від права
на спадкування за законом прав та
обов'язків ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 16 років.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
код НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний код НОМЕР_3) у
відшкодування судового збору 229 (двісті
двадцять дев'ять) грн. 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.
Апеляційна скарга подається
Апеляційному суду м. Києва через
Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Печерського

районного суду міста Києва М.К. Пилаєва