У х в а л а

іменем україни

2 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,суддів:
Кафідової О.В.,Ступак О.В.,Попович
О.В.,Штелик С.П.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про стягнення вартості
спільного сумісного майна подружжя, за
касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення
апеляційного суду Кіровоградської
області від 15 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_7 частини вартості
спільного сумісного майна подружжя у
розмірі 15 тис. грн, які вони витратили
за час перебування у шлюбі на погашення
кредиту за придбаний автомобіль.

Рішенням Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 13 листопада 2013 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 5
080,31 грн.

У задоволенні позову в іншій частині
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 15 січня 2014
року рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 13 листопада 2013 року
скасовано, ухвалено нове рішення про
задоволення позову частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
частку вартості майна, придбаного під
час шлюбу в розмірі 9 467,14 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Не погодившись із рішенням
апеляційного суду, ОСОБА_7 звернувся до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з касаційною скаргою, в якій
просив скасувати оскаржуване судове
рішення та залишити в силі рішення суду
першої інстанції, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно з частиною 1 статті 61 СК України
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

20 вересня 1999 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6
уклали шлюб, який було зареєстровано
Великоскельовською селищною радою
Світловодського району
Кіровоградської області, актовий запис
№ 3.

За час перебування у шлюбі подружжям за
договором купівлі-продажу від 11
вересня 2008 року придбано транспортний
засіб ВАЗ-21104, д.н.з. НОМЕР_1, який було
зареєстровано за ОСОБА_7 Грошові кошти
на придбання цього автомобіля подружжя
отримало за кредитним договором,
укладеним у 2008 році між ОСОБА_7 і
товариством з обмеженою
відповідальністю «ПростоФінанс» (а.с.
55-57).

Рішенням Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 14 вересня 2010 року шлюб між
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розірвано (а.с. 5).

Розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу (частина 1 статті 68
СК України).

Не досягши із ОСОБА_7 згоди щодо поділу
автомобіля, ОСОБА_6 звернулася до суду з
позовом, в якому просила стягнути на її
користь частину грошових коштів, що
сплачені подружжям в рахунок погашення
кредиту.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що з
відповідача на користь позивача має
бути стягнута частина суми, сплаченої
подружжям на виконання кредитного
договору, грошові кошти за яким було
отримано для придбання автомобіля, за
вирахуванням відсотків і комісії.

Апеляційний суд рішення суду першої
інстанції скасував та ухвалив нове
рішення про стягнення на користь
позивача частини грошових коштів,
сплачених подружжям в рахунок
погашення кредиту з урахуванням
відсотків та комісії за користування
кредитом.

Проте з такими висновками судів
повністю погодитися не можна, оскільки
вони не відповідають закону та не
ґрунтуються на доказах, наявних у
матеріалах справи.

Поділ спільного майна подружжя
здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК України і
статтею 372 ЦК України.

Так, відповідно до частини 1 статті 70 СК
України у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором. Згідно з
нормами частин 1, 2 статті 71 СК України
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними.

Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на час
розгляду справи (пункт 22 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 11
від 21 грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя»).

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_6 фактично заявлено вимоги про
поділ майна подружжя - автомобіля,
шляхом стягнення на її користь
грошових коштів, адже це майно після
розірвання шлюбу залишилося у ОСОБА_7
При цьому відповідач позов частково
визнав, не погоджуючись лише щодо суми
такого стягнення.

Відтак сума грошових коштів, яку
позивач просить стягнути з
відповідача, є компенсацією за частку в
праві спільної сумісної власності на
транспортний засіб ВАЗ-21104, д.н.з.
НОМЕР_1, яка повинна розраховуватися
виходячи з дійсної його вартості на час
розгляду справи, а не розміру грошових
коштів, сплачених подружжям за
кредитним договором, як помилково
вважали суди.

Разом із цим відповідно до частини 4
статті 65 СК України при поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї.

Таким чином, суди не врахували
передбачений СК України порядок поділу
спільного сумісного майна подружжя та
не з'ясували його дійсної вартості.

За таких обставин суди неправильно
застосували норми матеріального права,
в порушення норм процесуального права
не встановили усіх фактичних обставин,
які мають значення для правильного
вирішення справи, тому ухвалені в
справі судові рішення підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції
з підстав, визначених частиною 2 статті
338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити
частково.

Рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 13 листопада 2013 року та
рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 15 січня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна Судді:О.В.
Кафідова О.В. Попович О.В. Ступак С.П.
Штелик