Номер провадження № 22-ц/785/2769/14
Головуючий у першій інстанції Матяш
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючої
судді Процик М.В.,

суддів Доценко Л.І., Гірняк Л.А.,

при секретарі Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Миколаївської сільської ради
Білгород-Дністровського району, ОСОБА_3
про визнання права власності на ?
частину житлового будинку з
господарськими спорудами та на ?
частину земельної ділянки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 21 листопада 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вищевказаним позовом до
Миколаївської сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області і ОСОБА_3 про визнання
за ним права власності на ? частину
житлового будинку з господарськими
спорудами та на ? частину земельної
ділянки.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
подала клопотання про закриття
провадження у справі, посилаючись на
те, що цей спір за участю тих самих осіб
та з таким же предметом позову був
вирішений рішенням суду від 26 вересня
1991року (справа № 2-252).

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 21 листопада 2013 року клопотання
ОСОБА_3 задоволено. Закрито провадження
по справі за позовом ОСОБА_2 до
Миколаївської сільської ради
Білгород-Дністровського району, ОСОБА_3
про визнання права власності на ?
частину житлового будинку з
господарськими спорудами та на ?
частину земельної ділянки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
ухвалу суду від 21 листопада 2013 року
скасувати, а справу для продовження
розгляду направити до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла до
висновку, що скарга підлягає
задоволенню, а ухвала суду скасуванню,
з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд
1-ої інстанції виходив з того, що спір
між сторонами про той самий предмет і з
тих самих підстав уже вирішено судом, є
ухвалене рішення по спору між тими ж
самими сторонами, яке набрало законної
сили.

Проте повністю з такими висновками
суду погодитись неможливо.

Згідно зі ст. 205 ч.1 п.2 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо набрало законної сили
рішення суду… ухвалене по спору між
тими самими

сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав..

Із матеріалів справи вбачається,
що первісно подавши позов про визнання
права власності на частину будинку з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1,
що складається з приміщень під літ.3,4,
загальною площею 37,14 кв. м., підвалу,
сараю, колодязю, позивач зазначав, що
рішенням суду від 26.09.1991р.
вищеперераховані приміщення йому були
виділені, проте він не може
зареєструвати своє право власності,
оскільки рішенням суду право власності
за ним не визнано.

Із дослідженого рішення Білгород
-Дністровського районного народного
суду Одеської області від 26 вересня
1991р. вбачається, що судом було вирішено
спір про розподіл майна колгоспного
двору. (а.с.6-16) За вказаним рішенням
позивачу виділено вищевказані
приміщення у будинку по АДРЕСА_1.
Колегія суддів погоджується, що у
зв'язку з набранням чинності згаданим
рішенням суду повторний розподіл
спірного нерухомого майна є
неможливим. Однак в резолютивній
частині рішення суду від 26 вересня 1991р.
не зазначено висновок про визнання
права власності на виділені позивачу
приміщення, і наявність таких вимог не
вбачається. Судом достеменно не
з'ясовано, чи може позивач на підставі
рішення суду від 26 вересня 1991р.
оформити і зареєструвати своє право
власності. А тому висновки суду 1-ої
інстанції про те, що спір між сторонами
про той самий предмет і з тих самих
підстав уже вирішено судом є
передчасним. Суд також не врахував, що
позивач в уточненій позовній заяві
одночасно просив визнати за ним право
власності на ? частину земельної
ділянки, тоді як рішенням суду від 26
вересня 1991р. спір щодо земельної
ділянки між сторонами взагалі не
вирішувався.

Колегія суддів також звертає
увагу суду першої інстанції на
порушення порядку розгляду клопотання
про закриття провадження у справі. У
відповідності до ст. 169 ч.1 п.1 ЦПК
України суд відкладає розгляд справи…
у разі неявки в судове засідання однієї
із сторін або будь-кого з інших осіб,
які беруть участь у справі, про яких
нема відомостей, що їм вручені судові
повістки. Порядок виклику позивачів та
їх представників до суду та порядок
вручення їм судових повісток визначено
ст. ст. 74-76 ЦПК України.

Всупереч вищевказаним вимогам закону,
не маючи доказів належного
повідомлення позивача або його
представника про час та місце розгляду
справи, суд першої інстанції провів
судове засідання, в якому розглянув
клопотання відповідача та його
представника і закрив провадження у
справі, позбавивши позивача можливості
заперечувати проти заявленого
клопотання і обґрунтовувати свою
правову позицію.

За таких обставин, ухвала суду першої
інстанції не може вважатися законною
та обґрунтованою, і на підставі ст.
311ч.1п.4 ЦПК України вона підлягає
скасуванню з направленням справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 303,307ч.2,311,312-315,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 21 листопада 2013 року скасувати, а
справу для продовження розгляду
направити до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуюча:
М.В. Процик

Судді:
Л.І. Доценко

Л.А. Гірняк