УХВАЛА

24.04.2014 Амур-Нижньодніпровський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі: головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську скаргу публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» на дії старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області Саване Сорі
Мамадієвича, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на
неправомірні дії старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області Саване Сорі
Мамадієвича, зазначивши, що 31 січня 2007р.
між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є заявник та
ОСОБА_3 укладена Генеральна кредитна
угода № К-Д 014/02-40/573, в рамках якої
укладено кредитні договори, а саме:
кредитний договір № К-Д 014/02-40/573/1 від
31.01.2007р. згідно якого ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» зобов'язався надати ОСОБА_3
кредит у розмірі 501 940,00 доларів США
строком на 120 місяців до 28.01.2017 року, а
остання прийняла на себе зобов'язання
сплачувати проценти за користування
кредитом у розмірі 12,5% відсотків річних
та здійснювати повернення кредиту
щомісячними платежами відповідно до
графіку погашення кредиту; кредитний
договір № К-Д 014/02-40/573/2 від 31.01.2007р.
згідно якого ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» зобов'язався надати ОСОБА_3
кредит у розмірі 198060,00 доларів США
строком на 120 місяців до 28.01.2017 року, а
остання прийняла на себе зобов'язання
сплачувати проценти за користування
кредитом у розмірі 12,5% відсотків
річних. В забезпечення виконання
зобов'язань по поверненню кредитних
коштів за кредитними договорами між
банком та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були
укладені кредитні договори № 014/02-40/1318
та № 014/02-40/1319 від 31.01.2007 року, згідно з
якими предметами іпотеки є
домоволодіння АДРЕСА_1 в м.
Дніпропетровську та нежитлові
приміщення, магазин непродовольчих
товарів № 1, загальною площею 39,5 кв.м.

01.02.2007 р. та 31.01.2007 р. до Державного
реєстру іпотек та Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна внесено відповідні реєстраційні
записи про іпотечний договір.

16.05.2013р. старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровської області Саване С.М.
відкрито виконавче провадження ВП №
38032976 згідно до виконавчого листа №
401/7720/12(2/401/3674/12) виданого 09.04.2013 року
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська про
стягнення з ОСОБА_3 6015392,33 грн. за
рахунок предмета іпотеки -
домоволодіння АДРЕСА_1

Крім того, старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровської області Саване С.М.
відкрито виконавче провадження ВП №
38033374 про стягнення з ОСОБА_3 1609,50 грн.
судового збору.

Відповідно до постанови від 07.06.2013 р.
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровської області на предмет
іпотеки, а саме на нежитлове
приміщення, магазин непродовольчих
товарів №1 загальною площею 39,5 кв.м., що
знаходиться за адресою:
Дніпропетровська область, АДРЕСА_2,
накладено арешт. У вказаній постанові
вказано, що арешт на все майно ОСОБА_3
накладається з метою повного,
своєчасного та належного виконання
виконавчого листа № 401/7720/12(2(401/3674/12)
виданого 09.04.2013р.
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська в межах суми
заборгованості 6015392,33 грн.

Однак, згідно до рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська та тексту
виконавчого листа № 401/7720/12 (2/401/3674/12)
виданого 09.04.2013р.
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська, примусове
погашення боргу ОСОБА_3 потрібно
здійснити шляхом звернення тільки на
заставне майно по АДРЕСА_1

Винесенням постанови про накладення
арешту на майно та оголошення заборони
на його відчуження, старший державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровської області Саване С.М.
фактично розпочав звернення стягнення
на нерухомість, яка є предметом іпотеки
не на користь Іпотекодержателя, а в
рахунок погашення виконавчого збору,
чим обмежив АТ « Райффайзен Банк Аваль»
в особі Дніпропетровської обласної
дирекції в правах, які надані ЗУ « Про
іпотеку». У зв'язку з цим, заявник
просить суд визнати неправомірними дії
державного виконавця по внесенню до
Єдиного державного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
реєстраційного запису про накладення
арешту на нерухомість по АДРЕСА_2 в м.
Дніпропетровську, по накладенню арешту
на вказану нерухомість. Також просить
суд зобов'язати державного виконавця
зняти арешт з майна та виключити з
Єдиного реєстру заборони відчуження
об'єктів нерухомого майна відомості
про накладення арешту.

У судове засідання представник
заявника вимоги підтримав. Просив їх
задовольнити, надав суду пояснення
аналогічні викладеним у скарзі.

Державний виконавець Саване С.М. в
судовому засіданні проти заявлених
вимог заперечував, зазначивши, що діяв
в рамках Закону та не вбачає в своїх
діях порушення прав заявника.

Суд, вислухавши учасників процесу,
дослідивши наявні докази по справі,
приходить до висновку про наявність
правових підстав для часткового
задоволення скарги, з огляду на
наступне.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

У разі встановлення, відповідно до ч.2
ст. 387 ЦПК України, обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

У судовому засіданні встановлено, що 31
січня 2007р. між ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» правонаступником якого є
заявник та ОСОБА_3 укладена Генеральна
кредитна угода № К-Д 014/02-40/573, в рамках
якої укладено кредитні договори, а
саме: кредитний договір № К-Д 014/02-40/573/1
від 31.01.2007р. згідно якого ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» зобов'язався
надати ОСОБА_3 кредит у розмірі 501 940,00
доларів США строком на 120 місяців до
28.01.2017 року, а остання прийняла на себе
зобов'язання сплачувати проценти за
користування кредитом у розмірі 12,5%
відсотків річних та здійснювати
повернення кредиту щомісячними
платежами відповідно до графіку
погашення кредиту; кредитний договір №
К-Д 014/02-40/573/2 від 31.01.2007р. згідно якого
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
зобов'язався надати ОСОБА_3 кредит у
розмірі 198060,00 доларів США строком на 120
місяців до 28.01.2017 року, а остання
прийняла на себе зобов'язання
сплачувати проценти за користування
кредитом у розмірі 12,5% відсотків
річних. В забезпечення виконання
зобов'язань по поверненню кредитних
коштів за кредитними договорами між
банком та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були
укладені кредитні договори № 014/02-40/1318
та № 014/02-40/1319 від 31.01.2007 року, згідно з
якими предметами іпотеки є
домоволодіння АДРЕСА_1 в м.
Дніпропетровську та нежитлові
приміщення, магазин непродовольчих
товарів № 1, загальною площею 39,5 кв.м.

09 квітня 2013 року
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська було видано
виконавчий лист по цивільній справі за
позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення
на предмет іпотеки, яким було звернуто
стягнення у рахунок погашення
заборгованості за вищевказаними
кредитними договорами на предмет
іпотеки за договором іпотеки від 31.01.2007
року - домоволодіння АДРЕСА_1 в м.
Дніпропетровську шляхом проведення
прилюдних торгів у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
ЗУ «Про виконавче провадження» із
встановленням початкової ціни на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності /незалежним
експертом/ на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

16.05.2013р. старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровської області Саване С.М.
відкрито виконавче провадження ВП №
38032976 згідно до виконавчого листа №
401/7720/12(2/401/3674/12) виданого 09.04.2013 року
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська про
стягнення з ОСОБА_3 6015392,33 грн. за
рахунок предмета іпотеки -
домоволодіння АДРЕСА_1

Крім того, старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровської області Саване С.М.
16.05.2013р. відкрито виконавче провадження
ВП № 38033374 про стягнення з ОСОБА_3 1609,50
грн. судового збору.

Відповідно до постанови від 07.06.2013 р.
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровської області на предмет
іпотеки, а саме на нежитлове
приміщення, магазин непродовольчих
товарів №1 загальною площею 39,5 кв.м., що
знаходиться за адресою:
Дніпропетровська область, АДРЕСА_2,
накладено арешт. У вказаній постанові
вказано, що арешт на все майно ОСОБА_3
накладається з метою повного,
своєчасного та належного виконання
виконавчого листа № 401/7720/12(2(401/3674/12)
виданого 09.04.2013р.
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська в межах суми
заборгованості 6015392,33 грн.

Згідно з ч.2 ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження», арешт на майно
боржника може накладатися державним
виконавцем шляхом: винесення постанови
про арешт коштів та інших цінностей
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах чи на зберіганні у банках або
інших фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Відповідно до ч.1 ст. 6 ЗУ « Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно зі ст. 1 ЗУ « Про іпотеку»,
іпотека - вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.
Пріоритет - це переважне право однієї
особи відносно права іншої особи на те
ж саме нерухоме майно.

Відповідно до ст. З Закону України «Про
іпотеку» іпотека має похідний характер
від основного зобов'язання і є дійсною
до припинення основного зобов'язання
або до закінчення строку дії
іпотечного договору. У разі порушення
боржником основного зобов'язання
відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.
Пріоритет права іпотекодержателя на
задоволення забезпечених іпотекою
вимог за рахунок предмета іпотеки
відносно зареєстрованих у
встановленому законом порядку прав чи
вимог інших осіб на передане в іпотеку
нерухоме майно виникає з моменту
державної реєстрації іпотеки.

Стаття 7 Закону України «Про іпотечне
кредитування, операції з
консолідованим іпотечним боргом та
іпотечні сертифікати» чітко визначає,
примусову реалізацію предмета іпотеки
за виконавчими документами, а саме те,
що примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки і його реалізація для
задоволення вимог іпотекодержателя
здійснюється органом державної
виконавчої служби на підставі рішення
суду або виконавчого напису нотаріуса
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження», з урахуванням
вимог, установлених Законом України
«Про іпотеку».

Відповідно до ч.1 ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації. Відповідна норма закону
свідчить про те, що накладення арешту
на майно боржника є стадією звернення
стягнення на таке майно. Відповідно до
ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче
провадження», арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення.

Отже ,згідно до рішення суду, примусове
погашення боргу ОСОБА_3 потрібно
здійснити шляхом звернення стягнення
тільки на заставне майно по АДРЕСА_1 що
прямо вказано у виконавчому листі №
401/7720/12(2/401/3674/12) виданого 09.04.2013 року
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська. Звернення
стягнення або накладення арешту на
нежитлове приміщення, магазин
непродовольчих товарів №1 загальною
площею 39,5 кв.м., що знаходиться за
адресою: Дніпропетровська область,
АДРЕСА_2, що було зроблено державним
виконавцем, будь-якими виконавчими
документами не передбачено.

Виходячи з вищевикладено, суд вважає,
що вимоги заяника в частині визнання
дій державного виконавця
неправомірними в частині винення
постанови ВП № 38032976 про арешт майна
боржника та оголошення зоборони на
його відчуження від 07.06.2013 року в
частині накладення прешту на нежитлове
приміщення, магазин непродовольчих
товарів, що знаходиться за адресою:
Дніпропетровська область, АДРЕСА_2, що
належить боржнику ОСОБА_3, а також в
частині позовних вимог щодо скасування
вищевказаної постанови та виключення з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна даних щодо
арешту підлягають задоволенню. В іншій
частині скарга задоволенню не
підлягає, оскільки ст. 60 Закону України
передбачені випадки, коли арешт може
бути зняти1 за постановою державного
виконавця.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.383-388 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» на
дії старшого державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області Саване Сорі
Мамадієвича,- задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області Саване Сорі
Мамадієвича в частині винесення
постанови ВП №38032976 про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 07.06.2013 року в
частині накладення арешту на нежиле
приміщення, магазин непродовольчих
товарів, що знаходиться в АДРЕСА_2, що
належить боржнику ОСОБА_3.

Скасувати постанову ВП №38032976 про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 07.06.2013 року,
винесену старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області Саване Сорі
Мамадієвичем, в частині накладення
арешту на нежиле приміщення, магазин
непродовольчих товарів, що знаходиться
в АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_3 та
виключити з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
дані щодо арешту на нежиле приміщення,
магазин непродовольчих товарів, що
знаходиться в АДРЕСА_2, що належить
ОСОБА_3, внесених відповідно до
постанови ВП №38032976 про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 07.06.2013 року,
винесеної старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області Саване Сорі
Мамадієвичем.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подачі в
5-денний строк з дня проголошення
ухвали апеляційної скарги.

Суддя: