Справа № 358/53/14 Головуючий у І
інстанції Якутюк В.С.Провадження №
22-ц/780/2319/14 Доповідач у 2 інстанції
СержанюкКатегорія 29
РІШЕННЯ

Іменем України

19 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого - судді Сержанюка
А.С, членів колегії - суддів Журби С.О.,
Коцюрби О.П., із участю секретаря Токар
Т.Ю., розглянувши у м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Богуславського районного суду
Київської області від 21 лютого 2014 року
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
ДТП,

ВСТАНОВИЛА:

13 січня 2014 року ОСОБА_2 звернувся
до суду із позовом, в якому просив
стягнути з ОСОБА_1 на його користь
заподіяну матеріальну шкоду внаслідок
ДТП у розмірі 12 680 грн., немайнову - 5 000
грн., грн. витрати за проведення
незалежної оцінки автомобіля - 1 200 грн.,
за надання юридичної допомоги - 2 000 грн.

На обґрунтування заявлених вимог
зазначив, що 06 липня 2013 року біля 16
години на автошляху Чайки-Богуслав
Богуславського району Київської
області сталася дорожньо-транспортна
пригода.

При цьому, ОСОБА_1, керуючи
автомобілем «ЗАЗ-110557», держномер
НОМЕР_1, не надав перевагу автомобілю
«ВАЗ-21043», держномер НОМЕР_2, під
управлінням сина позивача - ОСОБА_3,
який рухався по головній дорозі.

Унаслідок цього, автомобіль
«ВАЗ-21043» перевернувся та отримав
механічні пошкодження, а позивачу була
завдана матеріальна та моральна шкода.

Відповідач в добровільному
порядку частково відшкодував
заподіяні збитки, а решту коштів
відмовляється сплачувати.

Рішенням Богуславського
районного суду Київської області від 21
лютого 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто із відповідача на
користь ОСОБА_2 12 680 грн. матеріальної
шкоди, 1 500 грн. - немайнової шкоди, 1 200
грн. - вартість проведення оцінки
збитків, 2 000 грн. - витрат за надання
юридичної допомоги.

В решті позовних вимог
відмовлено.

На обґрунтування ухваленого
рішення суд першої інстанції, як
правові підстави для задоволення
заявлених вимог, зазначив положення
ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України і ту
обставину, що матеріальна та моральна
шкода заподіяні з вини відповідача.

Витрати на проведення оцінки та
правову допомогу підтверджуються
відповідними квитанціями про сплату
коштів.

Не погоджуючись із рішенням,
ОСОБА_1 03 березня 2014 року подав
апеляційну скаргу, де просив рішення
суду скасувати в повному обсязі та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

При цьому, посилався на його
незаконність та необґрунтованість,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення матеріального та
процесуального права при його
ухваленні.

Суд, з'ясувавши обставини і
перевіривши їх доказами у межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
вислухавши учасників процесу у судових
дебатах, вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити,
керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 979 ЦК
України, за договором страхування одна
сторона ( страховик ) зобов'язується у
разі настання певної події (
страхового випадку ) виплатити другій
стороні ( страхувальникові ) або іншій
особі, визначеній у договорі, грошову
суму ( страхову виплату ), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно положень ст. 1172 ЦК України,
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових (
службових ) обов'язків.

Як встановлено судом, що
підтверджується і матеріалами справи,
ОСОБА_1 14 серпня 2012 року прийнятий на
посаду механіка фірми «Кушнер-Оболонь
2» товариства з обмеженою
відповідальністю «Кушнер» ( а.с. 99 ).

Згідно наказу №67-К від 14 серпня 2012
року за ним закріплено автомобіль
«ЗАЗ-110557», держномер НОМЕР_1 з метою
виконання безпосередніх посадових
обов'язків ( а.с. 100 ).

04 січня 2013 року між Центральним
регіональним управлінням Приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Кушнер» укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, строком дії з 05 січня 2013 року
до 04 січня 2014 року ( а.с. 98 ).

06 липня 2013 року біля 16 години на
автошляху Чайки-Богуслав
Богуславського району Київської
області ОСОБА_1, при виконанні трудових
обов'язків, керуючи автомобілем
«ЗАЗ-110557», держномер НОМЕР_1, не надав
перевагу автомобілю «ВАЗ-21043»,
держномер НОМЕР_2, під управлінням
ОСОБА_3, який рухався по головній
дорозі, унаслідок чого останній
транспортний засіб перевернувся та
отримав механічні пошкодження ( а.с. 22,
102 ).

У результаті цього, власнику
транспортного засобу була заподіяна
матеріальна шкода у розмірі 22 680,72 грн. (
а.с. 25-31 ).

16 липня 2013 року ОСОБА_4 передала
ОСОБА_5 10 000 грн. ( а.с. 16 ).

У зв'язку із цим, ОСОБА_2 13 січня 2014
року звернувся до суду із названими
вимогами ( а.с. 1-3 ).

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення, зазначених обставин у повній
мірі не врахував, вимог норм
матеріального права, зокрема, ст. 22
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", ст.ст. 979, 1172 ЦК
України та процесуального - ст.ст. 212-213
ЦПК України, не виконав і ухвалив
неправильне рішення по суті заявлених
вимог саме до ОСОБА_1.

Такий висновок, на переконання
апеляційного суду, є передчасним, який
не ґрунтується на встановлених
обставинах справи та названих нормах
матеріального права.

У даному випадку,
цивільно-правову відповідальність має
нести страховик у межах страхової
виплати та юридична особа з якою ОСОБА_1
перебуває у трудових відносинах - в
решті заподіяної шкоди.

За таких обставин, доводи апелянта про
незаконність, необґрунтованість
рішення, неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального і процесуального
права при його ухваленні, на думку
апеляційного суду, знайшли своє
підтвердження при розгляді справи по
заявленим вимогам, які мають бути
вирішені у встановленому законом
порядку.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити. Рішення Богуславського
районного суду Київської області від 21
лютого 2014 року за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої внаслідок
ДТП, скасувати і ухвалити нове рішення
про відмову в задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий
А.С. Сержанюк

Судді
С.О. Журба

О.П. Коцюрба