Номер провадження: 22-ц/785/4064/14
Номер справи місцевого суду: 506/1064/13-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича
В.А.

суддів - Варикаші
О.Д.

- Ступакова
О.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою Публічного акціонерного
товариства комерційний банк "Приват
Банк" до ОСОБА_3, про стягнення
заборгованості, за апеляційною скаргою
представника Публічного акціонерного
товариства комерційний банк "Приват
Банк" Шуліка Аліни Володимирівни на
рішення Красноокнянського районного
суду Одеської області від 11 лютого 2014
року, -

встановила:

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом до відповідача,
посилаючись на те, що відповідно до
укладеного кредитного договору б/н від
19.07.2005р. ОСОБА_3 в цей же день отримав від
банку кредит у розмірі 4 000,00грн., у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов договору, погашення
кредиту повинно здійснюватися
щомісячно, шляхом внесення
Позичальником грошових коштів Банку,
для погашення заборгованості за
кредитом, відсотками, за перевитрати
платіжного ліміту та комісії. Однак,
відповідач свої зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконував, а тому, станом на 31.08.2013р., має
заборгованість - 24 800,45грн., в тому числі:
6 557,29грн. - заборгованість за кредитом; 16
586,00грн. -заборгованість по процентам за
користування кредитом; 500,00грн. - штраф
(фіксована частина); 1 157,16грн. - штраф
(процентна складова), що і спонукало
позивача на звернення до суду з даним
позовом.

Сторони в судове засідання не
з'явились, надавши до суду заяви про
слухання справи в їх відсутності.

В наданих заявах представник позивача
наполягав на задоволенні позову, а
відповідач проти позовних вимог
заперечував, зазначивши, що отриманий
ним кредит був незначним, а нарахування
йому провели «дуже великі» та двічі
нарахували штрафні санкції, з чим він
незгоден, /а.с. 35, 40/

Рішенням Красноокнянського районного
суду Одеської області від 11 лютого 2014
року позов Публічного Акціонерного
Товариства Комерційного Банку
"ПриватБанк" задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Публічного Акціонерного Товариства
Комерційного Банку «ПриватБанк"
заборгованість за кредитним договором
в сумі 12 085,96 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Публічного Акціонерного Товариства
Комерційного Банку «ПриватБанк"
судовий збір у сумі 229,40 грн.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про зміну рішення суду та задоволення
позовних вимог ПАТ КБ"Приват Банк"в
повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах заявлених вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Тобто суд апеляційної інстанції
перевіряє законність рішення суду
першої інстанції тільки в частині
відмови ПАТ КБ"Приват Банк" в
задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що згідно договору
б/н від 19.07.2005р. (заяви та умов і правил
надання банківських послуг), а також
правовстановлюючих документів банку,
Банк надав відповідачеві кредитні
кошти, на споживчі потреби, в сумі 4
000,00грн., під зобов'язання їх повернення,
зі сплатою встановлених відсотків за
користування ними, та інших платежів,
згідно встановленого графіку. (а.с. 10-17)

Позичальник в повній мірі своїх
зобов'язань по сплаті кредиту,
відсотків та інших платежів не виконав,
в зв'язку з чим, станом на 31.08.2013р.,
утворилась заборгованість: за кредитом
- 6 557,29грн., за процентами - 16 586,00грн., по
штрафам - 1 657,16 грн., а всього - 24

800,45грн. (а.с. 6-9)

Пунктом 8.6 Договору передбачено, що при
порушенні клієнтом строків платежів по
любому з грошових зобов'язань,
передбаченим цим договором більш ніж
на 120 днів. Клієнт зобов'язаний сплатити
Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми
позову.

Позовні вимоги про стягнення з
відповідача 500 грн. штрафу (фіксована
частина) та 1 657,16 грн.штрафу (процентна
складова) задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

Зазначені у п. 8.6 умови договору є
нікчемними.

Ч. ч. 1,2 ст. 549 ЦК України визначено,
що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Таким чином зазначені позивачем
підстави для стягнення пені не
передбачені ст. 549 ЦК України.

При таких даних суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив в задоволенні
цих позовних вимог.

Між тим суд першої інстанції частково
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог послався на те, що частина тексту
заяви Позичальника викладена вкрай
дрібним шрифтом, її фотокопії,
витребувані судом на вимогу
відповідача, виготовлені позивачем
неякісно, а тому суд погодився з
твердженням відповідача, щодо її
нечитання при укладанні договору, а
також констатує неможливість її
якісного дослідження в судовому
засіданні. (а.с. 10, 28, 31, 37-38)

Крім того суд першої інстанції
зазначив, що в розрахунку
заборгованості по договору б/н від
19.07.2005р., окрім процентної ставки
(поточна заборгованість) в 36%, вказана
також процента ставка (прострочена
заборгованість) в 72%, якої в Умовах і
правилах надання банківських послуг
чітко не зазначено, що судом
розцінюється як приховування Банком
від Позичальника фактичних умов
отримання кредиту Окрім того, самі
Умови і правила надання банківських
послуг, які є складовою частиною
укладеного договору, підписані лише
керівником позивача, а відповідачем не
підписані, що ставить під сумнів сам
факт існування договірних відносин між
сторонами. (а.с. 6-9, 11-14)

А також на п.5.1 Умов і правил надання
банківських послуг де зазначено, що «за
несвоєчасне виконання боргових
зобов'язань (користування Простроченим
Кредитом і Овердрафтом) Держатель
оплачує проценти по підвищеній
процентній ставці чи додаткову
комісію, розміри яких визначаються
Тарифами», однак самі Тарифи, як і
Пам'ятка клієнта, що є

складовими Договору, до матеріалів
позову не долучені та суду не надані, а
тому ці обставини додатково
підтверджують вище викладений судом
висновок; (а.с. 11,14)

Між тим колегія суддів не може
погодитись з таким висновком суду
першої інстанції.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
вказаного Кодексу;

Відповідно до ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання, які
обчислюються у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання, та у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання, відповідно;

Відповідно до вимог ст. 626 ЦК
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або майно, яке боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання. Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Згідно вимогам ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, які
встановлені частинами 1-3, 5-6 ст.203 ЦК
України.

Згідно положенням ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
нормам Цивільного кодексу, актам
цивільного законодавства, моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним та відповідати його
внутрішній волі, правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 627 ЦК України встановлено
принцип свободи договору, згідно якому
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначеності умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Крім цього, відповідно до ст. 6 ЦК
України сторони мають право укласти
договір, який не передбачений актами
цивільного законодавства, але
відповідає загальним засадам
цивільного законодавства, сторони
мають право врегулювати у договорі,
який передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами, відступити
від положень цих актів і врегулювати
свої відносини на власний розсуд, і не
можуть відступити від положень цих
актів, якщо в цих актах прямо вказано
про це, а також у разі, якщо
обов'язковість для сторін положень цих
актів відносин між сторонами.

Таким чином, позивач на момент його
укладення договору не заперечував
свого вільного волевиявлення та своєї
вільної згоди щодо всіх умов даного
Кредитного договору.

Відмовляючи в задоволенні позову банку
в частині стягнення процентів за
користування кредитом, суд не звернув
уваги на те, що умови зі сплати
відсотків за користування кредитом
були передбачені безпосередньо в
заяві, яка є складовою кредитного
договору та була предметом дослідження
у суду першої інстанції.

При цьому, до суду першої інстанції
були надані Умови надання споживчого
кредиту фізичним особам у редакції, яка
не діяла у момент укладання кредитного
договору, за умови наявності заяви
позичальника на отримання кредиту, у
якій були передбачені умови кредитного
зобов'язання та з якими погодився
позичальник, а тому зазначене не може
бути підставою для відмови в позові про
стягнення процентів.

У той же час, встановивши факт
укладання кредитного договору та
виникнення у відповідача
заборгованості перед банком по тілу
кредиту на підставі цього договору, суд
першої інстанції одночасно відмовив
позивачу у стягненні процентів за
порушення кредитних зобов'язань,
застосування яких було передбачено
договором.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог
нарахованих позивачем процентів за
користування кредитом, в розмірі 16 586
грн., підлягають скасуванню та
ухваленню в цій частині нового рішення,
яким зазначені позовні вимоги
задовольнити.

На підставі наведеного, судова колегія,
частково погоджується з доводами
апеляційної скарги та вважає, що
рішення Красноокнянського районного
суду Одеської області від 11 лютого 2014
року, в частині відмови в задоволенні
позовних вимог нарахованих позивачем
процентів за користування кредитом, в
розмірі 16 586 грн., необхідно скасувати,
ухваливши в цій частині нове рішення
про задоволення цих позовних вимог. В
іншій частині рішення підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приват Банк" Шуліка
Аліни Володимирівни задовольнити
частково.

Рішення Красноокнянського районного
суду Одеської області від 11 лютого 2014
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приват Банк" до ОСОБА_3, про
стягнення заборгованості в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
нарахованих позивачем процентів за
користування кредитом, в розмірі 16 586
грн. - скасувати, ухваливши в цій
частині нове рішення про задоволення
цих позовних вимог.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:
В.А.
Станкевич

Судді:
О.А.
Ступаков

О.Д.
Варикаша