Дата документу 28.03.2014
Справа №320/2099/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2014 року Мелітопольський
міськрайонний суд Запорізької області
у складі:

головуючого судді: Калугіної І.О.,

при секретарі: Горбань Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мелітополі подання
старшого державного виконавця Відділу
Державної Виконавчої служби
Мелітопольського МУЮ Запорізької
області Компаль Галини Василівни про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В :

На виконанні у відділі державної
виконавчої служби Мелітопольської МУЮ
Запорізької області перебуває
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа №2-213/11 від
27.09.2011 року виданого Мелітопольським
міськрайонним судом про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини
з усіх видів доходів, щомісячно, але не
менше 30 % від прожиткового мінімум на
дитину відповідного віку, починаючи з 11
березня 2014 року до досягнення дитиною
повноліття.

Державним виконавцем 19.09.2012 року було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження. Рішення суду
боржником не виконано, боржник
ухиляється від виконання зобов'язань
покладених на нього судовим рішенням.

Просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві виїзду за кордон до
виконання невиконаних зобов'язань
шляхом заборони перетину кордону
України без вилучення паспортного
документа, до виконання своїх
зобов'язань покладених на нього
судовим рішенням. Тимчасове обмеження
права виїзду за кордон покласти на
Адміністрацію Державної прикордонної
служби України.

Відповідно до ст. 377- 1 ЦПК України, суд
негайно розглядає подання, без
виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Державний виконавець в судовому
засіданні підтримав подання в повному
обсязі.

Розглянувши подання, проаналізувавши
наявні в матеріалах справи докази, суд
вважає, що в задоволенні подання
державного виконавця про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 слід
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до Узагальнення судової
практики щодо вирішення питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України Верховним Судом України
від 01.02.2013 року за змістом п. 18 ч. 3 ст. 11
Закону № 606-XIV державний виконавець під
час здійснення виконавчого
провадження має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника-фізичної особи або керівника
боржника-юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свободі пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про
порядок виїзду України і в'їзду в
Україну громадян України" (зі змінами)
регулює порядок здійснення права
громадян України на виїзд з України і
в'їзд в Україну, порядок оформлення
документів для зарубіжних поїздок,
визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Крім того, Законом України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» визначено підстави
для тимчасових обмежень у праві виїзду
громадян України за кордон та способи
здійснення таких обмежень, а саме -
шляхом відмови у видачі паспорта або
шляхом затримання чи вилучення
паспорта.

Посилання державного виконавця на
норму ст. 217 ЦПК України, як на норму,
якою регламентовано визначення
порядку виконання рішення, зокрема
виття заходів для забезпечення його
виконання, не дає суду правової
підстави вирішити питання про
тимчасове обмеження виїзду за кордон
боржника, без спеціальної матеріальної
норми, як це передбачено Конституцією
України. Окрім цього заходи для
забезпечення виконання рішення
зазначаються відповідно до вимог
вищевказаної статті у самому рішенні.

Окрім того, державним виконавцем не
наведено доказів того, що виконувалося
виконавчою службою з приводу стягнення
суми боргу.

Також зі змісту подання не вбачається,
що боржник має намір покинути
територію України, чи наявний у нього
закордонний паспорт, а отже не має
свідчень того, що у боржника є намір та
спроможність покинути територію
України. Також до подання не долучено
акту державного виконавця про те, що
він виїжджав за адресою вказаною у
виконавчому документі, та що боржник
дійсно там не мешкає. Не надано доказів
стосовно того, що боржник отримав
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Саме невиконання боржником самостійно
зобов'язань протягом строку, про що
вказує державний виконавець в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

Державний виконавець, звертаючись з
клопотанням про тимчасове обмеження
права боржника на виїзд за межі
України, направив до суду подання,
копію постанови про відкриття
провадження та копії виконавчих
документів без надання будь-яких
доказів про ухилення боржника від
виконання зобов'язань.

Жодних доказів, окрім наявності
заборгованості, про будь-які свідомі
діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього об'єктивні
обставини (непереборної сили, події
тощо) відсутні. В справі немає доказів,
що маючи якесь майно чи грошові кошти
боржник його приховує, чи перешкоджає
у його вилученні чи реалізації.

Інших правових підстав для обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 державний виконавець не
навів.

Окрім іншого, фактично звернення
державного виконавця до суду з
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України повинно
бути як крайній захід, який
застосовується до боржника коли
державним виконавцем виконані вже всі
можливі дії щодо примусового виконання
судового рішення, оскільки це веде до
обмеження вказаного конституційного
права громадянина.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що
державним виконавцем не зазначено яким
способом слід обмежити у праві виїзду
за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
суд приходить до висновку, що в
задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.
377-1 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання старшого
державного виконавця Відділу
Державної Виконавчої служби
Мелітопольського МУЮ Запорізької
області Компаль Галини Василівни про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом 5 днів з дня її проголошення. У
разі, якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С У Д Д Я :