Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2014 року
смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд
Рівненської області, в складі: судді
одноособово Феха Т.С., при секретарі
Гордійчук Т.О., Прокопчук Л.О., за участю
представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, третьої особи
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - ОСОБА_4 про припинення
права на частку у спільному майні, суд, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до
Рокитнівського районного суду
Рівненської області із позовною заявою
до відповідача ОСОБА_3, третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
ОСОБА_4 про припинення права на частку у
спільному майні.

У позовній заяві позивач ОСОБА_5
просить припинити право відповідача
ОСОБА_3 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1;
визнати за ним право власності на 1/3
частку квартири АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_3; виплатити ОСОБА_3 грошові кошти
за частку нерухомого майна, що внесені
позивачем на депозитний рахунок суду, а
судові витрати покласти на
відповідача.

В судове засідання позивач ОСОБА_5 не
з'явився.

Представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_2
під час розгляду справи позовні вимоги
позивача ОСОБА_5 підтримав та пояснив,
що квартира АДРЕСА_1 та інше нерухоме
майно, а саме: літня кухня «Л», хлів «Е»,
навіс «М», що становлять 49/100
домоволодіння, належать на праві
спільної часткової власності ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 Квартира складається з
двох суміжних житлових кімнат площею
11,1 кв.м. та 16,3 кв.м. У вказаній квартирі
проживає позивач ОСОБА_5 з дружиною та
малолітнім сином.

Спільне володіння та користування
квартирою АДРЕСА_1 усіма
співвласниками неможливе через
неприязні відносини та постійні
сварки, що виникають в зв'язку з
проживанням ОСОБА_5 з сім'єю у вказаній
квартирі. Неприязні відносини виникли,
ще задовго до набуття співвласниками
права власності на об'єкт нерухомості.

Дійти згоди щодо спільного володіння
та користування об'єктом спільної
часткової власності неможливо.

Здійснити розподіл квартири АДРЕСА_1
між співвласниками неможливо, оскільки
технічно неможливо виділити
відокремлену частину квартири з
самостійним виходом, щоб утворити нові
квартири, також при наявності
технічної можливості переобладнати
приміщення в ізольовані квартири.

Відповідач ОСОБА_3 має у власності інше
житло, а тому припинення його права
власності на частку квартири АДРЕСА_1
не завдасть істотної шкоди його
інтересам та членам його сім'ї.

Представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_2
просить позовні вимоги позивача ОСОБА_5
задовольнити, припинити право
відповідача ОСОБА_3 на 1/3 частку
квартири АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_5
право власності на 1/3 частку квартири
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3; виплатити
ОСОБА_3 грошові кошти, внесені ОСОБА_5 на
депозитний рахунок суду, а судові
витрати покласти на відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позовні вимоги позивача ОСОБА_5 не
визнав та пояснив, що підстав для
припинення його права власності на
частку квартири немає, оскільки він є
таким же співвласником, як і позивач
ОСОБА_5 Вважає, що квартиру можна
поділити. Не погоджується отримувати
грошову компенсацію за частку
квартири, може сплатити позивачеві
ОСОБА_5 грошову компенсацію за його
частку квартири.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому
засіданні пояснила, що позовні вимоги
позивача ОСОБА_5 не визнає, вважає їх
безпідставними, оскільки співвласники
квартири є рівними у праві володіння та
користування майном. Вважає, що
квартиру можна поділити, погоджується
з тим, щоб ОСОБА_5 залишилася більша
кімната, а у її користуванні та
користуванні ОСОБА_3 залишилася
кімната меншою площею.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, відповідача,
третьої особи, вивчивши матеріали
справи, дослідивши докази по справі та
оцінивши їх як кожен окремо, так і в їх
сукупності за внутрішнім переконанням,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно копій свідоцтв про право на
спадщину за законом від 26 квітня 2012
року (а.с. ) спадкоємцями квартири
АДРЕСА_1, що становить 49/100
домоволодіння, що залишилася після
смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Із технічного паспорта на квартиру
АДРЕСА_1 встановлено, що загальна площа
вказаної квартири становить 67,7 кв.м.,
житлова - 27,4 кв.м., квартира складається
з двох житлових кімнат.

Згідно висновку експерта № 40110/2-С від 21
лютого 2014 року (а.с. ) виділити
співвласникам в натурі належні їм
частки квартири АДРЕСА_1 та інше
нерухоме майно (надвірні будівлі) -
літня кухня «Л», хлів «Е», навіс «М», без
втрати їх цільового призначення та без
порушення Державних будівельних норм
неможливо. Ринкова вартість квартири
АДРЕСА_1 становить 49700 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 365 ЦК України
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: 1) частка є незначною і не може
бути виділена в натурі; 2) річ не
неподільною; 3) спільне володіння і
користування майном є неможливим; 4)
таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї.

Як встановлено під час розгляду справи
з пояснень сторін, досліджених доказів
(документів) позивач ОСОБА_5, відповідач
ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 мають у
власності по 1/3 частці квартири
АДРЕСА_1. Така частка кожного з
співвласників, з урахуванням загальної
площі квартири, є незначною та не може
бути виділена в натурі без втрати її
цільового призначення та без порушення
Державних будівельних норм.

Крім того, в судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_2,
відповідач ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4
своїми поясненнями підтвердили, те, що
між співвласниками квартири склалися
неприязні відносини, спільне
проживання їх (та їх сімей) у квартирі
неможливе .

З урахуванням встановлених
положеннями ст. 47 ЖК України норм жилої
площі на одну особу, спільне володіння
і користування співвласниками (та їх
сім'ями) квартирою АДРЕСА_1, неможливо.

Згідно повідомлення КП «Рівненське
обласне бюро технічної
інвентаризації» № 165 від 8 квітня 2014
року (а.с. ) встановлено, що ОСОБА_3 має
у власності ? частку квартири АДРЕСА_2.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
підтвердив те, що є власником ? частки
вказаної квартири, така частка ним не
відчужена, загальна площа вказаної
квартири 67,5 кв.м., житлова - 40,1 кв.м.,
квартира складається з трьох житлових
кімнат.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі не
підлягають доказуванню.

З урахуванням того, що відповідач
ОСОБА_3 має у власності інше житло, в
квартирі АДРЕСА_1, з часу набуття права
власності на частку квартири, не
проживає та нею не користується, суд
приходить до висновку, що припинення
права власності відповідача ОСОБА_3 на
частку у спільному майні не завдасть
істотної шкоди інтересам відповідача
ОСОБА_3 та членам його сім'ї.

Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд
постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Як встановлено з квитанцій № 306.175.1 від
11 листопада 2013 року та № 1781.6.1 від 11
квітня 2014 року (а.с. ) позивачем
ОСОБА_5 сплачено на депозитний рахунок
суду 16567,00 грн. вартості частки квартири
відповідача ОСОБА_3 (49700 грн. вартість
квартири згідно висновку експерта №
40110/2_С : 3= 16567 грн.).

Враховуючи встановлені обставини
справи та вказані правові норми, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позову ОСОБА_5 та його
задоволення.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
судовий збір належить до стягнення з
відповідача ОСОБА_3 на користь позивача
ОСОБА_5 в розмірі 229,40 грн., оскільки
понесення таких витрат підтверджено
документально (а.с. 1).

Крім того, понесені позивачем витрати
за проведення експертизи в розмірі 2000
грн. (а.с. ) суд розподіляє між
сторонами з урахуванням необхідності
проведення судової
будівельно-технічної експертизи для
кожної із сторін та з урахуванням
частки нерухомого майна, яка належить
кожній із сторін, а тому стягує з
відповідача ОСОБА_3 на користь позивача
ОСОБА_5 витрати за проведення
експертизи в розмірі 1000,00 грн.

Дослідженими доказами в судовому
засіданні встановлено, що позивачем
були понесені витрати на надання
правової допомоги в розмірі 1000 грн., та
за проїзд представника позивача в
судове засідання в розмірі 96 грн. (а.с.
), а тому вказані витрати суд стягує з
відповідача ОСОБА_3 на користь позивача
ОСОБА_5

Суд приходить до висновку про
відсутність підстав для стягнення з
відповідача ОСОБА_3 на користь позивача
ОСОБА_5 витрат за проведення КП
«Рівненське обласне бюро технічної
інвентаризації» оцінки квартири
АДРЕСА_1 в розмірі 300 грн., оскільки
судом не встановлено, що понесення
таких витрат пов'язане з розглядом
даної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.
47 Житлового кодексу України, ст. 365
Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11,
88, 214, 215 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент. номер - НОМЕР_1, який
зареєстрований в АДРЕСА_1, на 1/3 частку
квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідент. номер - НОМЕР_2, який проживає в
АДРЕСА_1, право власності на 1/3 частку
АДРЕСА_1 з надвірними будівлями, яка
належить ОСОБА_3.

Стягнути з позивача ОСОБА_5
на користь відповідача ОСОБА_3
компенсацію за 1/3 частку АДРЕСА_1 з
надвірними будівлями, в розмірі 16567
(Шістнадцять тисяч п'ятсот шістдесят
сім) гривень (які внесені на депозитний
рахунок суду - 0032, отримувач ТУ ДСА
у Рівненській області, код отримувача
26259988, банк отримувача ГУ ДКСУ у
Рівненській області, код банку 833017).

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на
користь позивача ОСОБА_5 229 (Двісті
двадцять дев'ять) гривень 40 копійок
судового збору та 2096 (Дві тисячі
дев'яносто шість) гривень витрат за
проведення експертизи, правову
допомогу, проїзд представника.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Рівненської області через
Рокитнівський районний суд
Рівненської області шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Т.С. Феха.

Повний текст рішення складено 15 квітня
2014 року.