Єдиний унікальний номер 205/9636/13-ц
справа № 2/205/320/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Залімської Н.В.,

при секретарі Кравцову С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в
інтересах недієздатної ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Житлово-будівельного
кооперативу № 58, треті особи Друга
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора та орган опіки та піклування
Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради, про визнання
права власності на частину квартири як
спільну сумісну власність подружжя та
визнання права власності на частину
квартири в порядку спадкування за
заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах недієздатної ОСОБА_2
18 листопада 2013 року звернувся до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3,
Житлово-будівельного кооперативу № 58,
треті особи Друга Дніпропетровська
державна нотаріальна контора та орган
опіки та піклування Ленінської
районної у м. Дніпропетровську ради,
про визнання права власності на
частину квартири як спільну сумісну
власність подружжя та визнання права
власності на частину квартири в
порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що ОСОБА_2 перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 16
січня 1964 року. В 1966 році ОСОБА_5 став
членом ЖБК № 58 і по ордеру від 02 березня
1966 року йому на сім'ю з двох осіб була
передана квартира АДРЕСА_1. В період
шлюбу в лютому 1980 року за спільні
грошові кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_5
виплатили вартість спірної квартири в
розмірі 2941,78 руб. За життя ОСОБА_5
правовстановлюючий документ на спірну
квартиру не отримував. ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5 помер, залишивши заповіт, в
якому заповів спірну квартиру в рівних
частках ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Отже, ОСОБА_2
та ОСОБА_5 належало по 1/2 частині
квартири АДРЕСА_1 кожному, і за ОСОБА_2
як за дружиною може бути визнано право
власності на 1/2 частину зазначеної
квартири. Після смерті ОСОБА_5
відкрилась спадщина на 1/2 частину
спірної квартири. Спадкоємцями за
заповітом в рівних частках, по 1/4
частині квартири, є ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Позивач просив суд визнати за ОСОБА_2
право власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку ст. 22 КпШС України;
визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

У своїй заяві від 03 квітня 2014 року
ОСОБА_1 в інтересах недієздатної ОСОБА_2
просив розглядати справу без його
участі, позовні вимоги підтримує та
просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у своїй заяві від 03
березня 2014 року просила розглядати
справу без її участі, позовні вимоги
визнала в повному обсязі.

Представник ЖБК № 58 - Колодяжний В.С. у
заяві від 03 березня 2014 року просив
розглядати справу без його участі,
позовні вимоги визнає.

Представник органу опіки та піклування
Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради - Лосинець І.М. у
заяві від 03 березня 2014 року просила
розглядати справу без її участі,
позовні вимоги визнала в повному
обсязі.

20 січня 2014 року до суду надійшло
повідомлення Другої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори з
проханням розглядати справу без участі
їх представника відповідно до діючого
законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності з ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані та здобуті докази,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що рішенням
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 20 травня 2013 року
ОСОБА_2 визнано недієздатною,
встановлено над нею опіку та
призначено опікуном ОСОБА_1 (а.с. 8-9, 10).

16 січня 1964 року виконавчим комітетом
Таромської селищної ради Ленінського
району м. Дніпропетровська було
зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 (а.с. 11).

ОСОБА_5 був членом ЖБК № 58 та йому була
надана квартира АДРЕСА_1 на підставі
ордеру № 14 від 02 березня 1966 року на
сім'ю з двох осіб: ОСОБА_5
(квартиронаймач) та ОСОБА_2 (дружина)
(а.с. 14, 60).

В період сумісного шлюбу в лютому 1980
року за спільні грошові кошти ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 виплатили вартість спірної
квартири в розмірі 2941,78 руб. (а.с. 15).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
власність», який діяв на час виникнення
спірних правовідносин, член житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу або
товариства, який повністю вніс свій
пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж,
іншу будівлю або приміщення, надані
йому в користування, набуває права
власності на це майно.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 18
вересня 1987 року «Про практику
застосування судами законодавства про
житлово-будівельні кооперативи» пай,
внесений подружжям в ЖБК у період
сумісного проживання за рахунок
спільних коштів, а також за рахунок
коштів, подарованих подружжю або
одержаних ним у позичку, а після повної
сплати пайового внеску - квартира, є їх
спільним майном і підлягає поділу на
загальних підставах.

Відповідно до ст. 22 КпШС України, який
діяв на час виникнення спірних
правовідносин, майно, нажите подружжям
за час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном.

Згідно ст. 28 КпШС України в разі поділу
майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними. В окремих випадках
суд може відступити від начала
рівності часток подружжя, враховуючи
інтереси неповнолітніх дітей або
інтереси одного з подружжя, що
заслуговують на увагу.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 є
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_5 та ОСОБА_2, а, отже, за ОСОБА_2 має
бути визнано право власності на 1/2
частину спірної квартири на підставі
ст. 22 КпШС України.

За життя ОСОБА_5 склав заповіт,
посвідчений 02 липня 2004 року державним
нотаріусом Сьомої дніпропетровської
державної нотаріальної контори
Куликовим С.В. за реєстровим № 1-8029, в
якому заповів спірну квартиру в рівних
частках ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а.с. 12). Після
його смерті відкрилась спадщина на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1.

Спадкоємцями за заповітом після смерті
ОСОБА_5 в рівних частках є ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, які належним чином прийняли
спадщину, оскільки у встановлений
законом строк звернулися до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини. Однак, їм було
відмовлено в видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом через
відсутність правовстановлюючих
документів на спірну квартиру (а.с. 71-101).

На підставі ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі
викупу квартири член
житлово-будівельного (житлового)
кооперативу стає її власником.

Згідно п. 8 Постанови Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» у разі смерті члена
житлово-будівельного,
дачно-будівельного,
гаражно-будівельного кооперативу,
члена садівницького товариства, яким
до дня смерті не були внесені повністю
пайові внески, до складу спадщини
входять частина внесеного паю та інші
суми, які підлягають поверненню, а не
квартира, дача, гараж, садовий будинок.
Частка пайового внеску, що належала
померлому, входить до складу спадщини
на загальних підставах. Якщо
спадкодавець повністю вніс пайовий
внесок, то до складу спадщини
включається відповідно квартира, дача,
гараж, садовий будинок, інші будівлі та
споруди.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб спадкоємців.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

На підставі ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.

На підставі ч. 1 ст. 1235 ЦК України
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин.

Згідно ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач
має право скласти заповіт щодо усієї
спадщини або її частини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього ж Кодексу,
він не заявив про відмову від неї.

У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

З урахуванням того, що паєнакопичення
по квартирі АДРЕСА_1 були виплачені
повністю, то 1/2 частина спірної
квартири увійшла до складу спадщини, що
відкрилась після смерті ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до технічного паспорту,
складеного ФОП ОСОБА_11 станом на 14
серпня 2013 року, квартира АДРЕСА_1
складається з: 1 - коридор площею 5,7 кв.м.;
2 - санвузол площею 2,7 кв.м.; 3 - кухня
площею 5,2 кв.м.; 4 - житлова площею 19,1
кв.м.; І - балкон площею 0,7 кв.м. Загальна
площа приміщень - 33,4 кв.м., загальна
площа - 32,7 кв.м., житлова площа - 19,1 кв.м.,
допоміжна площа - 13,6 кв.м., площа літніх
приміщень - 0,7 кв.м. (а.с. 18-21).

Оскільки ОСОБА_2 належним чином
прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, суд вважає за
можливе визнати за ОСОБА_2 право
власності на 1/4 частину спірної
квартири в порядку спадкування за
заповітом (1/2 : 2 = 1/4).

Зважаючи на викладене, розглядаючи
даний спір в межах заявлених вимог,
оцінюючи здобуті по справі докази щодо
їх належності, допустимості,
достовірності, а також достатності та
взаємності зв'язку у сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в
інтересах недієздатної ОСОБА_2 законні,
обґрунтовані, повністю доведені та
обґрунтовані, а тому підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись п.
6 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 18 вересня 1987 року «Про
практику застосування судами
законодавства про житлово-будівельні
кооперативи», п. 8 Постанови Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування», ст. 15 Закону України «Про
власність», ст. ст. 22, 28 КпШС України, ст.
ст. 15-16, 384, 1216-1218, 1223, 1235-1236, 1268-1270 ЦК
України, ст. ст. 10-11, 59-60, 88, ч. 2 ст. 197, ст.
ст. 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах
недієздатної ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Житлово-будівельного кооперативу № 58,
треті особи Друга Дніпропетровська
державна нотаріальна контора та орган
опіки та піклування Ленінської
районної у м. Дніпропетровську ради,
про визнання права власності на
частину квартири як спільну сумісну
власність подружжя та визнання права
власності на частину квартири в
порядку спадкування за заповітом -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку ст.
22 КпШС України, загальною площею
приміщень - 33,4 кв.м., загальною площею -
32,7 кв.м., житловою площею - 19,1 кв.м.,
допоміжною площею - 13,6 кв.м., площею
літніх приміщень - 0,7 кв.м., яка
складається з: 1 - коридор площею 5,7 кв.м.;
2 - санвузол площею 2,7 кв.м.; 3 - кухня
площею 5,2 кв.м.; 4 - житлова площею 19,1
кв.м.; І - балкон площею 0,7 кв.м. Загальна
площа - 32,7 кв.м., житлова - 19,1 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1, загальною
площею приміщень - 33,4 кв.м., загальною
площею квартири - 32,7 кв.м., житловою
площею - 19,1 кв.м., допоміжною площею - 13,6
кв.м., площею літніх приміщень - 0,7 кв.м.,
яка складається з: 1 - коридор площею 5,7
кв.м.; 2 - санвузол площею 2,7 кв.м.; 3 - кухня
площею 5,2 кв.м.; 4 - житлова площею 19,1
кв.м.; І - балкон площею 0,7 кв.м. Загальна
площа - 32,7 кв.м., житлова - 19,1 кв.м., в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Н.В.
Залімська