У х в а л а

28 квітня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д. суддів:
Гончара В.П., Лесько А.О., Хопти С.Ф.,
Черненко В.А. розглянувши
заяву розглянувши заяву ОСОБА_1, подану
його представником ОСОБА_2, про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до приватного
акціонерного товариства
«Дніпрометалсервіс», комунального
підприємства Київської обласної ради
«Броварське міжміське бюро технічної
інвентаризації» про витребування
майна з чужого незаконного володіння,
скасування реєстрації права власності
на нерухоме майно та зобов'язання
зареєструвати у реєстрі прав
власності право власності на
нерухоме майно,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним
позовом, в якому просив витребувати
майно з чужого незаконного володіння,
скасувати реєстрацію права власності
на нерухоме майно та зобов'язати
зареєструвати у реєстрі прав
власності право власності на
нерухоме майно.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що у
1997 році Броварська районна державна
адміністрація Київської області
зареєструвала статут та установчий
договір підприємства з іноземною
інвестицією ТОВ «Фермой-КІ», метою
діяльності якого було будівництво
заводу по виробництву морозива в с.
Красилівка Броварського району
Київської області. Завод було
збудовано, але не здано в експлуатацію.
Учасниками ТОВ «Фермой-КІ» були
компанія «Clanvest Limited» (Ірландія) та ТОВ
«Магнет» (Польща). Для подальшого
будівництва заводу він підписав
документи щодо зміни статуту ТОВ
«Фермой-КІ», згідно яких він був
представником співвласника, а саме
компанії «Clanvest Limited» (Ірландія). Згідно
договорів продажу часток від 10 квітня
2000 року та від 15 березня 2001 року він
став власником 100 % часток у ТОВ
«Фермой-КІ». З метою залучення
додаткових інвестицій в розбудову та
введення в експлуатацію підприємства,
він, будучи необізнаним з чинним
законодавством України, погодився на
внесення змін до Статуту ТОВ
«Фермой-КІ». Зокрема, згідно рішення
загальних зборів учасників від 23
березня 2001 року, оформленого
протоколом № 1/01, компанія «Clanvest limited»
(Ірландія) вийшла із складу засновників
ТОВ «Фермой-КІ» та прийнято З. ОСОБА_1 до
складу учасників із часткою в
статутному фонді 99,95%, а також уступку
громадянином Польщі 3. ОСОБА_1 0,85%
статутного фонду новим учасникам. Були
внесені зміни № 1 до договору про
діяльність ТОВ «Фермой-КІ» та розподіл
часток був таким: ТОВ «Кіб- сервіс»
(Харків) - 0,3%; ТОВ «Магнет» (Польща) - 0,05%,
ПП «Європа Плюс» - 0,35%; ОСОБА_3 - 0,2%;
З.ОСОБА_1 - 99,1%. Вказував, що 24 березня 2001
року були внесені зміни №2 до протоколу
№2/01 від 24 березня 2001 року, яким
зафіксовано новий розподіл часток у
статутному фонді ТОВ «Фермой-КІ»: ТОВ
«Кіб-сервіс» (Харків) - 0,3%; ТОВ; ПП
«Європа Плюс» - 0,35%; ОСОБА_3 - 0,2%; З.ОСОБА_1
- 99,15%. Пізніше було складено додаткову
угоду до договору про діяльність на
підставі протоколу №3/01 від 29 червня 2001
року, якою до складу учасників
товариства введено «Avagno Enterprises limited»,
яке стало власником частки, що раніше
належала 3. ОСОБА_1 у розмірі 99,0 %
статутного фонду, а частка З.ОСОБА_1
становила 0,15%. Зазначав, що зловживаючи
його довірою, службові особи вказаних
вище підприємств зареєстрували в 2001-2002
роках зазначені зміни до договору щодо
діяльності ТОВ «Фермой-КІ» в органах
влади, увійшли до складу товариства
«Фермой-КІ», зменшивши його частку в
статутному капіталі, а потім без його
відома взагалі виключили його з
учасників товариства. На підставі
внесених змін, було скасовано
реєстрацію ТОВ «Фермой КІ» шляхом
реорганізації - приєднання до ТОВ
«АЛІБІ», в подальшому, заволодівши
майном, що складалося з інвестицій,
вказані вище особи протягом 2002-2003 року
реалізували його та передали як внески
у статутні фонди ТОВ «ІнКон», ТОВ
«Морозко», яке в подальшому було
реалізовано третім особам. Рішенням
апеляційного суду Київської області
від 24 вересня 2004 року визнано
незаконною реєстрацію вказаних змін та
доповнень до договору про діяльність
ТОВ «Фермой-КІ». На його думку, всі
подальші правочини та акти локальної
дії, які були здійснені після рішення
апеляційного суду Київської області
від 24 вересня 2004 року, суперечать
чинному законодавству.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 7
жовтня 2013 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 25 листопада 2013 року
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове про
часткове задоволення позовних вимог.
Витребувано у ПрАТ
«Дніпрометалсервіс» та передано
ОСОБА_1 нерухоме майно-об`єкт
незавершеного будівництва, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1 і який
складається з промислового корпусу
«А-1», КНС «Б», водонапірних башт «В» та
«Г», огорожі «К».

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 лютого 2014 року
рішення апеляційного суду скасовано,
рішення суду першої інстанції залишено
в силі.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом
України ухвали суду касаційної
інстанції з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
зокрема ст. ст. 31, 115, 203, 215, 228, 331, 328, 388 ЦК
України, ст. 35 ГК України та ст. 72 КАС
України.

На підтвердження викладених у заяві
доводів заявник додав ухвали
Верховного Суду України від 16 жовтня 2008
року, від 25 травня 2007 року, від 16 вересня
2004 року, від 22 лютого 2006 року, від 22
лютого 2006 року, ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 13
червня 2007 року, ухвалу Вищого
Господарського суду України від 22
серпня 2013 року, постанову Вищого
Господарського суду України від 5
серпня 2008 року, постановлені за
результатом розгляду, на його думку,
аналогічних справ, де по-іншому
застосовані ті самі норми
матеріального права.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Виходячи з роз'яснень, викладених у п. 9
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України», під судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення :

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов᾽?язковим є те,
щоб цими рішеннями, що набрали законної
сили, був вирішений спір по суті та в
них судом (судами) касаційної інстанції
неоднаково застосовані одні й ті самі
норми матеріального права.

Під судовим рішенням, згідно із п. 6
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України», у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове матеріально
- правове регулювання спірних
правовідносин. Зміст правовідносин із
метою з᾽?ясування їх подібності в
різних судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту наведених заявником доводів
в обґрунтування заяви та поданих ним
копій ухвал Верховного Суду України
від 16 жовтня 2008 року, від 16 вересня 2004
року, від 22 лютого 2006 року, від 22 лютого
2006 року, ухвали Вищого Господарського
суду України від 22 серпня 2013 року,
постанови Вищого Господарського суду
України від 5 серпня 2008 року, вбачаються
ознаки, які згідно з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України є підставами для перегляду
Верховним Судом України рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 лютого 2014 року у зв'язку з
неоднаковим застосуванням судами ст.
ст. 31, 115, 203, 215, 228, 331, 328, 388 ЦК України, ст.
35 ГК України та ст. 72 КАС України.

Крім того, згідно із п. 7 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 вересня 2011
року № 11 «Про судову практику
застосування статей 353 - 360 ЦПК України»
постановлення касаційною інстанцією
ухвали про скасування рішення судів
нижчих інстанцій із передачею справи
на новий розгляд не означає
остаточного вирішення спору у справі й
не відбулося застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті, тому ухвала Вищого
адміністративного суду України від 13
червня 2007 року, ухвала Верховного Суду
України від 25 травня 2007 року, якими
скасовано рішення судів нижчих
інстанцій і передано справи на новий
розгляд, не можуть бути предметом
перегляду в порядку, передбаченому
главою 3 розділу V ЦПК України, і на них
не може здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Колегія суддів дійшла висновку, що
справа підлягає допуску до провадження
у Верховному Суді України.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом ОСОБА_1
до приватного акціонерного товариства
«Дніпрометалсервіс», комунального
підприємства Київської обласної ради
«Броварське міжміське бюро технічної
інвентаризації» про витребування
майна з чужого незаконного володіння,
скасування реєстрації права власності
на нерухоме майно та зобов'язання
зареєструвати у реєстрі прав
власності право власності на
нерухоме майно за заявою ОСОБА_1,
поданою його представником ОСОБА_2, про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 лютого 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді: В.П.
Гончар

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко