Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1031/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Русіна А. А.
Доповідач Суржик М. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

10.04.2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі :

головуючого : судді Суржика М.М.,

суддів : Авраменко Т.М., Савченко С.О.,

при секретарі Ткаченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за апеляційними скаргами
ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на рішення Новоукраїнського
районного суду Кіровоградської
області від 13 лютого 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
Новоукраїнської міської ради, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору ОСОБА_5 про
визнання незаконним розпорядження
органу приватизації про приватизацію
квартири і видачу свідоцтва про право
власності на житло та внесення змін в
розпорядження органу приватизації про
приватизацію та в свідоцтво про право
власності на житло, та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
його таким, що втратив право
користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3,
Новоукраїнської міської ради, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору ОСОБА_5 про
визнання незаконним розпорядження
органу приватизації про приватизацію
квартири і видачу свідоцтва про право
власності на житло та внесення змін в
розпорядження органу приватизації про
приватизацію та в свідоцтво про право
власності на житло, та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
його таким, що втратив право
користування жилим приміщенням.

Рішенням суду, як в первісному так і в
зустрічному позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в
скарзі ОСОБА_4 зазначив, що при
постановленні рішення судом порушені
норми матеріального та процесуального
права, висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи. Просив
рішення суду скасувати, його первинний
позов задовольнити.

Не погоджуючись з рішенням суду в
скарзі ОСОБА_2, яка діє в інтересах
ОСОБА_3, зазначила, що при постановленні
рішення судом порушені норми
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи. Просила
рішення суду скасувати повністю,
ухвалити нове рішення по суті спору.

Заслухавши доповідача, дослідивши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає
задоволенню частково і апеляційна
скарга ОСОБА_2, яка діє в інтересах
ОСОБА_3 відхиленню з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що судом 1-ої
інстанції на підставі досліджених
доказів правильно встановлено, що
ОСОБА_4 є сином ОСОБА_3.

Згідно договору найму житлового
приміщення від 30.03.1986 року визначений
наймачем квартири АДРЕСА_1 ( далі по
тексту квартира).

Розпорядженням № 4 від 25.03.1986 року
визначено що родина квартиронаймача
ОСОБА_3 складається з чотирьох осіб, в
тому числі ОСОБА_4, який має право на
проживання в квартирі.

Рішенням виконавчого комітету
Новоукраїнської міської ради № 172 від 25
серпня 2005 року ОСОБА_3 видано ордер на
квартиру на одну особу.

01.11.2005 року органом приватизації
Новоукраїнської міської ради ОСОБА_3
згідно розпорядження № 1204 видано
свідоцтво про право власності на
квартиру.

20 липня 2005 року ОСОБА_4 знятий з
реєстраційного обліку.

03.11.2005 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3
укладено нотаріально-посвідчений
договір купівлі-продажу квартири.

Як пояснила ОСОБА_5 перед укладанням
договору вона внесла 4270 грн. 71 коп.
заборгованості за комунальні послуги
по квартирі. В період з жовтня 2002 року
по листопад 2005 року в квартирі ніхто не
проживав, оскільки житло не було
пристосоване для проживання у зв'язку з
відсутністю постачання
електроенергії. Зазначені обставини не
оспорюються сторонами.

В рішенні суд 1-ої інстанції правильно
зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 8
Закону України *Про приватизацію
державного житлового фонду* , передача
квартир (будинків) у власність
громадян, передача займаних квартир
(будинків) здійснюється в спільну
сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім*ї, які постійно мешкають в
даній квартирі (будинку), в тому числі
тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку). Однак дійшов неправильного
висновку щодо відмови в позові ОСОБА_4.

Колегія суддів вважає, що на час
приватизації ОСОБА_4 мав право на
приватизацію квартири, оскільки не був
визнаний таким, що втратив право
користування квартирою, користування
квартирою було неможливим з поважних
причин (непридатність квартири для
проживання), а тому приватизація
квартири ОСОБА_3 була можлива лише за
умови письмової згоди ОСОБА_4 і не може
вважатись такою, що проведена у
відповідності до Закону України *Про
приватизацію державного житлового
фонду*. Тому розпорядження на
приватизацію квартири лише ОСОБА_3 є
незаконною, а свідоцтво з цих підстав є
недійсним.

Вимоги ОСОБА_4 щодо внесення змін в
розпорядження органу приватизації про
приватизацію та в свідоцтво про право
власності на житло не можуть бути
задоволені, оскільки внесення змін є
похідною дією після визнання
незаконним розпорядження та недійсним
свідоцтва про право власності і
входять до компетенції органів
приватизації.

Відмовляючи в позові ОСОБА_3 суд
прийняв до уваги, що ОСОБА_4 знаходився
на стаціонарному лікуванні в
реанімаційному відділенні
Новоукраїнської ЦРЛ з 06.09 по 09.09.2002 року
, а з 25.04 по 29.05.2003 року знаходився на
лікуванні в травмотологічному
відділенні.

Погоджуючись з висновками суду щодо
відмови в позові про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, апеляційний суд,
крім того, звертає увагу на ту
обставину, що не заперечується
сторонами по справі і підтверджено
свідками по справі, що квартира не була
придатна для проживання, що є поважною
причиною відсутності ОСОБА_4 в цій
квартирі. І ця обставина є
беззаперечною підставою для відмови в
задоволенні позову.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла переконання, що рішення суду в
частині відмови в позові про визнання
незаконним розпорядження органу
приватизації про приватизацію
квартири і видачу свідоцтва про право
власності на житло підлягає
скасуванню, а позов в цій частині
задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,307, 309,313,314,316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в
інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Новоукраїнського районного
суду Кіровоградської області від 13
лютого 2014 року в частині відмови в
позові про визнання незаконним
розпорядження органу приватизації про
приватизацію квартири і видачу
свідоцтва про право власності на житло
скасувати.

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати незаконним розпорядження
органу приватизації Новоукраїнської
міської ради № 1204 від 01.11.2005 року про
приватизацію та визнати недійсним
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, видане на ім'я
ОСОБА_3.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржено
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді