Номер провадження: 22-ц/785/4539/14
Номер справи місцевого суду: 498/1536/13-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом
заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
відділ державної виконавчої служби
Великомихайлівського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області,
про стягнення заборгованості по
аліментам та неустойки ( пені) за
прострочення виплати аліментів на
дитину за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Великомихайлівського
районного суду Одеської області від 18
лютого 2014 року,

встановила:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулася з
позовом до ОСОБА_3, третя особа: відділ
державної виконавчої служби
Великомихайлівського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області,
про стягнення заборгованості по
аліментам та неустойки ( пені) за
прострочення виплати аліментів на
дитину

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що сторони знаходились
в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу
мають дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають
разом з позивачкою та знаходяться на її
утримані, вона турбується про їхнє
здоров'я, займається їхнім вихованням,
навчанням, фізичним, духовним та
моральним розвитком.

21.06.2001 року рішенням Новогродівського
міського суду Донецької області
змінено рішення Великомихайлівського
районного суду Одеської області від
16.07.2004 року та з відповідача по даній
справі стягнуто аліменти на користь
позивачки на утримання дочки ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 части усіх
видів заробітку щомісяця до повноліття
дітей але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дітей відповідного віку
до досягнення ними повноліття.

ОСОБА_3 злісно ухиляється від сплати
аліментів на утримання своїх дітей та
має заборгованість по аліментах.
Відповідач працював, але звільнився.
Відповідно до довідки - розрахунку
відділу державної виконавчої служби
Великомихайлівського районного
управління юстиції Одеської області по
виконавчому листу № 2-504 від 06.07.2004 року
виданого Великомихайлівським районним
судом Одеської області заборгованість
по аліментах з ОСОБА_3 становить 400 грн.,
а по виконавчому листу № 2-650 від 21.06.2011
року виданого Новогродівським міським
судом Донецької області
заборгованість по аліментах з
відповідача по справі становить 2113,40
грн., за період з 30.09.2011 по 14.12.2012.
Загальна сума заборгованості за
вказаний період складає 2513, 40 грн.

Позивач зазначав, що не згоден з
розрахунком заборгованості
відповідача по сплаті аліментів, в
зв'язку з чим написала листа до
Виконавчої служби.

Позивач зазначав, що відповідач не
працює і не бажає нікуди
працевлаштуватися та платить аліменти
на двох дітей щомісяця в розмірі 500 грн.

Вважаючи, розмір заборгованості по
сплаті аліментів зроблений державним
виконавцем є неправильним, позивач
самостійно навів інший розрахунок
заборгованості по сплаті аліментів та
просив стягнути з відповідача
заборгованість по сплаті аліментів на
утримання дочок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 01
серпня 2012 року по 01 серпня 2013 року в
сумі 400 грн., 5343,40 грн., пеню за
несвоєчасну виплату аліментів в
розмірі 4894,09 грн.

Представник третьої особи: відділу
державної виконавчої служби
Великомихайлівського міжрайонного
управління юстиції1 в Одеській області,
розв'язання даного позову залишила на
розсуд суду, надала суду розрахунок
заборгованості ОСОБА_3 по аліментах та
копію квитанції №1754 від 18.02.2014 року
переказу грошових коштів ОСОБА_2 на
суму 2318,21 грн.

Рішенням Великомихайлівського
районного суду Одеської області від 18
лютого 2014 року позов задоволений
частково. Стягнуто з відповідача на
користь пеню за прострочення сплати
аліментів на утримання ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за
період з 01 серпня 2012 року по 01 серпня 2013
року у розмірі 4894,09 грн. Вирішено
питання про судові витрати.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду відповідач подав апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування судового рішення в
зв'язку з тим, що воно ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, і ставиться
питання про ухвалення нового рішення
про відмову задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції посилався на те, що
сторони знаходились в зареєстрованому
шлюбі, який 05 листопада 2002 року
розірвано.

Сторони мають неповнолітніх дітей
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

У відповідності до рішення
Новогродівського міського суду
Донецької області від 21 червня 2011 року
змінено рішення Великомихайлівського
районного суду Одеської області від
16.07.2004 року, згідно якого з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 на утримання дочки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 стягуються аліменти в
розмірі 100 грн., щомісячно та стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання
дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі
1/3 частини всіх видів заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, до повноліття дітей.

09.09.2011року відділом державної
виконавчої служби
Великомихайлівського міжрайонного
управління юстиції Одеської області,
відкрито виконавче провадження ВП
№2864301 на підставі виконавчого листа
№2-650/11, виданого 07.07.2011 року
Новогродівським міським судом
Донецької області, згідно якого
відповідач зобов'язаний сплачувати
аліменти на користь ОСОБА_2 на
утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у
розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку
(доходу) щомісячно, але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, до
повноліття дітей.

В матеріалах справи наявний розрахунок
заборгованості по аліментах від 10.02.2014
року, наданий відділом державної
виконавчої служби
Великомихайлівського міжрайонного
управління юстиції Одеської області,
заборгованість по аліментах ОСОБА_3
станом з 01.08.2012 року по 31.07.2013 року
становить 2283,18 грн.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що відповідач зобов'язаний
сплачувати аліменти на утримання дітей
за рішенням суду від 08 лютого 2011 року,
однак як встановлено в судовому
засіданні та підтверджується
розрахунком заборгованості по
аліментах, у відповідача є
заборгованість по аліментам, та як він
сплачував аліменти нерегулярно та не в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 195 Сімейного кодексу
України, заборгованість за аліментами,
присудженими у частці від заробітку
(доходу), визначається виходячи з
фактичного заробітку (доходу), який
платник аліментів одержував за час,
протягом якого не провадилося їх
стягнення. Якщо платник аліментів не
працював на час виникнення
заборгованості, але працює на час
визначення її розміру, заборгованість
визначається із заробітку (доходу),
який він одержує. Якщо платник
аліментів не працював на час
виникнення заборгованості і не працює
на час визначення її розміру, вона
обчислюється виходячи із середньої
заробітної плати працівника
відповідної кваліфікації або
некваліфікованого працівника для
даної місцевості. Розмір
заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом.

Статтею 196 Сімейного кодексу України,
передбачено, що при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення. Розмір неустойки може
бути зменшений судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів.

Відповідальність за несвоєчасне
виконання аліментного зобов'язання
спрямована на стимулювання боржника -
платника аліментів своєчасно
сплачувати аліменти та, певною мірою,
компенсувати одержувачеві аліментів
ті втрати, які він поніс у зв'язку із
затримкою їх сплати.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3,
передбачена ст. 196 СК України
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Не встановлено обставин, які б свідчили
про те, що заборгованість утворилася з
незалежних від відповідача причин.
Твердження представника позивача та
наявні в матеріалах справи докази, щодо
того, що відповідач на даний час не
працює, не займається підприємницькою
діяльністю, на його утриманні
знаходиться дружина та двоє дітей
дружини від іншого шлюбу, суд першої
інстанції не прийяв до уваги та вважав,
що заборгованість по аліментам виникла
з вини відповідача, оскільки він є
працездатним і мав можливість на
протязі 2012-2013 років сплачувати
аліменти на дочок в повному обсязі,
проте усвідомлено та навмисно їх не
сплачував.

У постанові Верховного Суду України
від 11.09.2013 року по справі №6-81цс13, в
міститься висновок про те, що оскільки
зобов'язання по сплаті аліментів
носить періодичний характер і повинно
виконуватися щомісячно, то при
розгляді спорів про стягнення на
підставі частини 1 статті 196 СК України
пені від суми несплачених аліментів
суд повинен з'ясувати розмір
несплачених аліментів по кожному з цих
періодичних платежів, встановити
строк, на протязі якого кожне з цих
зобов'язань повинно бути виконане, і з
урахуванням встановленого обчислити
розмір пені, виходячи із суми
несплачених аліментів за кожний місяць
окремо від дня порушення платником
аліментів свого обов'язку щодо їх
сплати до дня ухвалення судом рішення
про стягнення пені, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму.

Суд першої інстанції погодився з
розрахунком позивачки неустойки за
прострочення сплати аліментів в
розмірі 4894,09 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення
заборгованості по сплаті аліментів
задоволенню не підлягають, як
необгрунтовані та безпідставні,
оскільки є судове рішення щодо
стягнення аліментів, яке набрало
законної сили та яке вже виконується в
примусовому порядку.

Колегія вважає, що суд першої
інстанції правомірно відмовив в
задоволенні позовних вимог про
стягнення заборгованості по сплаті
аліментів, позивачем рішення суді в цій
частині не оскаржено, доводи
апеляційної скарги відповідача не
містять підстав для скасування рішення
суду в цій частині.

Разом з тим колегія не
погоджується з висновком суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог про стягнення з
відповідача неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ст. 195 Сімейного кодексу
України, заборгованість за аліментами,
присудженими у частці від заробітку
(доходу), визначається виходячи з
фактичного заробітку (доходу), який
платник аліментів одержував за час,
протягом якого не провадилося їх
стягнення. Якщо платник аліментів не
працював на час виникнення
заборгованості, але працює на час
визначення її розміру, заборгованість
визначається із заробітку (доходу),
який він одержує. Якщо платник
аліментів не працював на час
виникнення заборгованості і не працює
на час визначення її розміру, вона
обчислюється виходячи із середньої
заробітної плати працівника
відповідної кваліфікації або
некваліфікованого працівника для
даної місцевості. Розмір
заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом.

Позивач в позовних вимогах зазначав, що
не згоден з розміром заборгованості за
аліментами обчисленим державним
виконавцем. Разом з тим позивач не
звертався в суд з відповідним позовом
про визначення заборгованості за
аліментами.

В матеріалах справи відсутнє судове
рішення про встановлення
заборгованості по сплаті аліментів
відповідачем за період з 01 серпня 2012
року по 01 серпня 2013 року в загальній
сумі 5743,40 грн.

Зроблений позивачем розрахунок
заборгованості відповідача по сплаті
аліментів є неналежним доказом
підтвердження заборгованості по
сплаті аліментів відповідачем за
період з 01 серпня 2012 року по 01 серпня 2013
року в загальній сумі 5743,40 грн.

Єдиним належним доказом розміру
заборгованості по сплаті аліментів
відповідачем є розрахунок зроблений
державним виконавцем, який позивачем в
установленому порядку не оспорений.

Оскільки позивач не визнає розмір
заборгованості по сплаті аліментів
відповідачем за розрахунком зробленим
державним виконавцем, а підставою для
визначення розміру пені за
прострочення сплати аліментів
відповідачем, зазначається позивачем
виходячи з неналежного доказу - розміру
заборгованості по сплаті аліментів
зробленого самим позивачем, у суду
першої інстанції були відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог позивача про стягнення з
відповідача неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів.

На підставі наведеного колегія вважає,
що рішення суду першої інстанції про
задоволення позовних вимог позивача
про стягнення з відповідача неустойки
(пені) за прострочення сплати аліментів
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні зазначених позовних вимог.
В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

В зв'язку з відсутністю підстав для
задоволення позовних вимог позивача,
відсутні підстави для стягнення з
відповідача судових витрат.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково. Рішення
Великомихайлівського районного суду
Одеської області від 18 лютого 2014 року
скасувати в частині стягнення з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення
сплати аліментів за період з 01 серпня
2012 року по 01 серпня 2013 року у розмірі
4894,09 грн.

Ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні зазначених позовних вимог
ОСОБА_2.

Скасувати рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3
судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення однак може бути
оскаржено до суду касаційної інстанції
на протязі двадцяти днів.

Головуючий
О.А. Ступаков

Судді
О.Д. Варикаша

В.А.
Станкевич