АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4030/14 Справа № 206/236/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Колодяжна Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді- Колодяжної Н.Є.

суддів - Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі - Надтока А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу «Дніпропетровське обласне комунальне клінічне лікувально-профілактичне об*єднання «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради - про скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровськ від 14 березня 2014р., яким їй відмовлено у позові, - посилаючись на неповне з*ясування та невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, неврахування судом її доводів та наданих доказів.

Апеляційний суд, розглянувши скаргу, справу, вважає рішення суду таким, що повинно бути залишеним без змін з наступних підстав.

Матеріалами справи та судом вірно встановлено, що ОСОБА_2 працювала у відповідача-Комунального закладу «Дніпропетровське обласне комунальне клінічне лікувально-профілактичне об*єднання «Фтизіатрія» (далі-Об*єднання) з 2000 року, а з 23 вересня 2009р.- сторожем.

Наказом № 74-ос від 13.08.2013. її було відсторонено від роботи без збереження зарплати на період з 13 серпня 2013р. в зв*язку з ухиленням від обов*язкового медичного огляду: обстеження в Центрі професійних захворювань м.Дніпропетровськ та проходження лікарської комісії з остаточним висновком щодо діагнозу та отримання допуску до роботи.

Відмовляючи у позові про скасування зазначеного наказу та стягнення зарплати, місцевий суд поряд з висновками про незаконність покладеного відповідачем на позивачку обов*язку пройти додаткове медичне дообстеження, виходив з того, що, позивачка, будучи письмово ознайомлена із спірним наказом, пропустила без поважних причин встановлений законом тримісячний строк для його оскарження, а тому вимоги про скасування наказу та стягнення заробітної плати залишив без задоволення.

Апеляційний суд вважає висновки суду щодо виконання позивачкою вимог закону про проходження дообстеження помилковими.

Так, згідно п. 1.3 «Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій» - є обов*язковим проведення періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів для працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці. До таких робіт відноситься робота у Об*єднанні «Фтизіатрія». На підставі укладеного договору медичний огляд працівників відповідача покладено на комісію КЗ «Дніпропетровський центр ПМСД №10.

На підставі Заключного акту, складеному зазначеною комісією в 2012році, позивачка повинна була пройти медичне дообстеження.

Пунктом 2.18. «Порядку» передбачено, що у разі необхідності Комісія має право направити працівника з підозрою на захворювання, а також працівника зі стажем роботи більше 10років на додаткове обстеження.

На підставі даного акту відповідач 20.05.2013. видав наказ №119 та визначив графік обстеження, за яким ОСОБА_2 повинна була 03.07.2013. пройти обстеження.

Із рішення Самарського райсуду від 23.12.2013. вбачається, що ОСОБА_2 до прийняття наказу №119, в період з 20 по 22 лютого 2013року пройшла медичний огляд. Однак, після цього огляду в порушення вимог «Порядку»- ні заключний акт, ні довідка, ні висновок Комісії у медичній картці про її придатність до роботи складені не були. Доказів протилежного нею не надано.

Висновки райсуду про достатність самого факту огляду її фахівцями та внесення відповідних записів у медичну картку зроблені без врахування пп. 2.17., 2.16., 4.1.5. «Порядку».

Відповідно до ч.2ст.17 ЗУ «Про охорону праці» роботодавець має право у встановленому законом порядку притягнути працівника, який ухиляється від проходження обов*язкового медогляду, до дисциплінарної відповідальності, а також зобов*язаний відсторонити його від роботи без збереження заробітної плати.

На підставі наведеного відсторонення позивачки від роботи без збереження заробітної пати не може визнаватись незаконним.

Крім того, враховуючи вимоги п.10ст.16 ЦК України щодо способів захисту цивільних прав та інтересів- позивачкою вибраний такий спосіб захисту у вигляді вимоги про скасування наказу ( а не визнання його незаконним), який не ґрунтується на вимогах закону, а тому і з цих підстав вимоги про скасування наказу не підлягають задоволенню

В той же час, є такими, що відповідають встановленим обставинам та закону висновки суду щодо пропуску ОСОБА_2 строку позовної давності без поважних причин, оскільки із справи вбачається, що із спірним наказом Забара була ознайомлена та підписалась 13.08.2013.

Правилами ст.233ч.1 КЗпПУ передбачений тримісячний строк позовної давності для вирішення трудового спору.

До суду ж позивачка звернулась 14.01.2014. Поважних причин пропуску строку не зазначила. Її доводи під час розгляду справи та в апеляційній скарзі про те, що про існування спірного наказу дізналась тільки під час розгляду іншої справи по оскарженню інших наказів, - не можуть бути прийняті до уваги, оскільки є письмовий доказ про ознайомлення її з наказом в день його винесення.

Встановлені обставини та наведені докази дають підстави для залишення рішення суду без змін.

Посилання в апеляційній скарзі на наявні такі, що вступили в законну силу, інші рішення судів за позовами ОСОБА_2, якими встановлений факт незаконності обов*язку позивачки проходити медичне дообстеження, що є преюдиційним для суду, - не дають підстав для скасування рішення, оскільки у зазначених судових рішеннях наведені різні протилежні висновки з питань, які були предметом розгляду даної справи.

Зазначені у скарзі заперечення відносно строку позовної давності по вимозі про стягнення заробітної плати, не можуть бути прийняті до уваги і з тих підстав, що вимога про стягнення заробітної плати є похідною від основної вимоги про скасування наказу, відносно якої законом встановлений конкретний строк позовної давності три місяці.

З огляду на наведене рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровськ від 14 березня 2014р. - залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

С У Д Д І