САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.
Справа № 206/422/14-ц
Провадження № 2/206/283/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" травня 2014 р.

Самарський районний суд м.
Дніпропетровську у складі:

головуючого судді
Поштаренко О.В.,

при секретарі
Нор І.С.
за участю позивача
ОСОБА_2
відповідача:
ОСОБА_3
третя особа:
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста
Дніпропетровська цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя
особа: ОСОБА_4 про захист права
власності,

в с т а н о в и в:

21 січня 2014 року позивач звернулася з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа:
ОСОБА_4 про захист права власності.

16 квітня 2014 року позивач уточнила
позовні вимоги та просила суд ухвалити
рішення, яким зобов'язати відповідачів
не чинити їй перешкоди у вільному
доступі до стіни належної їй частини
будинку АДРЕСА_1, що знаходиться на
земельній ділянці, яка перебуває в
користуванні ОСОБА_4, для її ремонту та
догляду тричі на рік в період з 15 по 30
березня, з 15 по 30 липня, з 15 по 30 жовтня.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй
на праві власності належить 72/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1, а відповідачці
ОСОБА_4 належить 28/100 частин цього
домоволодіння. Земельна ділянка була
надана в користування для будівництва
будинку рішенням № 1794 виконкому
Амур-Нижньодніпровської районної ради
депутатів трудящих від 20 жовтня 1953 року
ОСОБА_6 - першому власнику
домоволодіння. На підставі рішення
райради був складений акт відводу
земельної ділянки 06.03.1954 року та видані
довідка про землекористування і план
земельної ділянки. На підставі рішення
виконкому Дніпропетровської міської
ради народних депутатів від 14.11.1979 р. №
780 земельна ділянка також
зареєстрована за ОСОБА_7 Ухвалою
Самарського районного народного суду
м. Дніпропетровська від 22 лютого 1989
року була затверджена мирова угода про
поділ домоволодіння АДРЕСА_1 на 28/100 та
72/100 частин та визначений порядок
користування земельною ділянкою.
Власнику 28/100 частин домоволодіння була
виділена земельна ділянка площею 179
кв.м., а власнику 72/100 частин - 429 кв.м.
Порядок користування земельною
ділянкою був визначений таким чином, що
були відсутні ділянки спільного
користування та не було передбачено
можливості співвласниками будинку
доступу до своєї частини будинку.
Згідно цього порядку вона не має
доступу до зовнішньої стіни свого
будинку (приміщення 1-6 та 1-5), так як
встановлений паркан (споруда 16), який
належить відповідачу. На період
придбання нею частини будинку
співвласником була не ОСОБА_4, а її
покійна мати, яка перешкод при потребі
підходу до її частини будинку ніяких їй
не чинила. Але після смерті матері
відповідачка вселила в свою частину
будинку дочку з сім'єю та почали
перешкоджати у доступі до її частини
будинку у той час, як вона вирішила
капітально відремонтувати стіну зі
сторони двору відповідачки. На
сьогодні позивача до стіни
відповідачі, а саме ОСОБА_5, яка є
донькою третьої особи та власниці
будинку і ОСОБА_3, що є чоловіком
третьої особи відповідно не допускають
позивача до спірної стіни для її
ремонту та догляду. Вказані обставини
стали причиною звернення до суду з
вказаним позовом.

Позивач та її представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали у
повному обсязі та просили їх
задовольнити.

ОСОБА_5 в судове засідання не з»явилася.
Про час і місце засідання суду
повідомлена згідно вимог чинного
законодавства.
ОСОБА_3 в судовому засіданні
просив суд відмовити у позовних
вимогах в повному обсязі у зв'язку з їх
незаконністю та необґрунтованістю, про
що надав письмові заперечення.

ОСОБА_4 в судовому засіданні просила
суд відмовити у позовних вимогах в
повному обсязі у зв'язку з їх
незаконністю та необґрунтованістю, про
що надала письмові заперечення.

Вислухавши доводи та пояснення
позивача та його представника
відповідача та третю особу, дослідивши
матеріали справи в їх сукупності, суд
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог з наступних підстав,
встановлених в судовому засіданні.

Суд встановив, що позивачу на праві
власності на підставі договору
дарування частини домоволодіння від 4
квітня 2007 року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
належить 72/100 частин домоволодіння
АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську (а.с.4).

В домоволодінні позивачу належить: в
житловому будинку А-1 квартира № 1
загальною площею 48,9 кв.м., житловою
площею 35,10 кв.м.; літня кухня літ. Б,
сараї літ. В, И, К, сарай (тимчасовий)
вхід в погріб літ. Л, душ літ. М,
убиральні літ. Ж, навіси літ. Р,С,Ш, сарай
тимчасовий літ. Ч, споруди № 2,5, 8-15,1.

В житловому будинку позивачу належать
приміщення: 1-6 житлова кімната площею 6,8
кв.м.; 15 - житлова кімната площею 19, 4
кв.м.; 1-4 -житлова кімната площею 8,9 кв.м.;
1 - 3 - ванна площею 4,4 кв.м.; 1-2 кладова
площею 2,0 кв.м.; 1-1 кухня площею 7,4 кв.м.,
про що свідчить копія технічного
паспорту станом на 12.01.2007 року (а.с.7-11).

Відповідачці ОСОБА_4 належить 28/100
частин домоволодіння АДРЕСА_1, про що
остання не заперечувала у своїх
запереченнях на позовну заяву (а.с.31-32).

Рішенням Самарського суду м.
Дніпропетровська від 10.10.2012 року
встановлено що домоволодіння
розташоване на земельній ділянці
площею 637 кв.м., яка була надана в
користування для будівництва будинку
рішенням № 1794 виконкому
Амур-Нижньодніпровської районної ради
депутатів трудящих від 20 жовтня 1953 року
ОСОБА_6 - першому власнику (а.с. 39-40).

На підставі рішення райради був
складений акт відводу земельної
ділянки 06.03.1954 року та видані довідка
про землекористування і план земельної
ділянки.

Ухвалою Самарського районного
народного суду м. Дніпропетровська від
22 лютого 1989 року була затверджена
мирова угода про поділ домоволодіння
АДРЕСА_1 на 28/100 та 72/100 частин та
визначений порядок користування
земельною ділянкою. Власнику 28/100
частин домоволодіння була виділена
земельна ділянка площею 179 кв.м. а
власнику 72/100 частин - 429 кв.м. згідно
доданої схеми (а.с.12-14).

Порядок користування земельною
ділянкою був визначений таким чином, що
були відсутні ділянки спільного
користування та не було передбачено
можливості співвласниками будинку
доступу до своєї частини будинку.

На час розгляду справи, земельні
ділянки сторонами не приватизовані та
визначений лише порядок користування
ними.

Суд встановив, що на момент придбання
позивачем частини будинку порядок
користування земельною ділянкою був
встановлений так, як вказано на плані
земельної ділянки в технічному
паспорті, який був виготовлений за
станом на 12.01.2007 року (а.с.7-11).

Згідно цього порядку позивач фактично
не має доступу до зовнішньої стіни
свого будинку (приміщення 1-6 та 1-5), так
як встановлений паркан (споруда 16), який
належить ОСОБА_4.

Як встановлено рішенням Самарського
районного суду м.Дніпропетровська від
10.10.2012 року на період придбання
позивачем частини будинку,
співвласником була покійна мати
ОСОБА_4, яка перешкод при потребі
підходу до частини будинку, позивачу
ніяких не чинила.

З пояснень позивача та допитаного в
судовому засіданні свідка ОСОБА_9, було
встановлено, що позивач приступила до
капітального ремонту стіни зі сторони
двору ОСОБА_4, про що також свідчать
надані фото таблиці (а.с.154-162), однак під
час виконання будівельних робіт,
ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 чинять
перешкоди позивачці у доступі до стіни.

Ці обставини підтвердив і допитаний в
судовому засіданні свідок ОСОБА_9

Відповідно до ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном і на зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

За змістом ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.
При здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не
може бути протиправно обмежений у
здійсненні права власності.

Як вбачається з рішення Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
10 жовтня 2012 року, яке набрало законної
сили 12.03.2013 року було зобов'язано ОСОБА_4
не чинити перешкоди у вільному доступі
до стіни належної їй частини будинку
АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську, що
знаходиться на земельній ділянці, яка
перебуває у користуванні ОСОБА_4 для її
ремонту та догляду (а.с. 39-40).

Згідно із рішенням Європейського суду
з прав людини від 25.07.2002р. у справі за
заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг"
проти України", а також згідно до
рішення Європейського суду з прав
людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою
№28342/95 „Брумареску проти Румунії"
встановлено, що існує усталена судова
практика конвенційних органів щодо
визначення основним елементом
верховенства права принципу правової
певності, який передбачає серед іншого
і те, що у будь-якому спорі рішення суду,
яке вступило в законну силу, не може
бути поставлено під сумнів.

Факт того, що відповідачі чинять
перешкоди у доступі до стіни не
заперечує і відповідач ОСОБА_3.

Таким чином, відповідачі не мають
права позбавити позивача, як власника
частини будинку, вільного доступу до
стіни будинку, яка знаходиться на
земельній ділянці відповідача, при
необхідності проведення ремонтних
робіт, догляду за стіною та вікном,
оскільки такі дії свідчать про
порушення права власності позивачки на
її частину будинку.

Посилання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на той факт,
що відповідачі не є належними
відповідачами та не можуть чинити
перешкоди у користуванні позивачем
своєю власністю, оскільки не є
власниками спірного домоволодіння і не
мають права пускати позивачку до нього
не може бути взято судом до уваги,
оскільки факт здійснення перешкод
підтверджується матеріалами справи та
не спростовується поясненнями
відповідача та третьої особи.
Крім того,
згідно ч. 1 ст. 108 Земельного кодексу
України, у випадках, коли сусідні
земельні ділянки відокремлені
рослинною смугою, стежкою, рівчаком,
каналом, стіною, парканом або іншою
спорудою, то власники цих ділянок мають
право на їх спільне використання, якщо
зовнішні ознаки не вказують на те, що
споруда належить лише одному з сусідів.

Аналізуючи приведені вище норми права,
суд приходить до висновку про
необхідність часткового задоволення
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 61, 79, 88, 130, 208, 209, 212 - 215,
218 Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя
особа -Дніпропетровська міська рада
про усунення перешкод у здійсненні
права власності - задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_2
перешкод у вільному доступі до стіни
належної їй частини будинку АДРЕСА_1, що
знаходиться на земельній ділянці, яка
перебуває у користуванні ОСОБА_4, для її
ремонту та догляду.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через Самарський
районний суд м. Дніпропетровська.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий суддя
О.В. Поштапренко