Номер провадження: 22-ц/785/3/14
Номер справи місцевого суду: 1527/2-5848/11
Головуючий у першій інстанції Зудіхін
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А.,
Суворова В.О.,

за участю секретаря - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на заочне рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 23 квітня 2012
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_2 - «Про стягнення
заборгованості за кредитом», -

ВСТАНОВИЛА:

27.10.2011 року ПАТ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Дельта-Банк», звернулось до суду із
зазначеним позовом, по якому просило
стягнути солідарно з відповідачів
заборгованість у розмірі 5909642,62 грн.,
еквівалент 669005,87 швейцарських франків.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилався на те, що відповідно
до кредитного договору за №1918-08 ПОУ-Н
(№ 0) від 13.10.2006 року, укладеного
між позивачем та відповідачем ОСОБА_3,
остання отримала кредит у розмірі 720604
швейцарських франків строком з 13.10.2006
року по 13.10.2021 року. У якості
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором між позивачем та
відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_2 був
укладений договір поруки 13.10.2006 року, за
умовами якого ОСОБА_2 на добровільних
засадах бере на себе зобов'язання
відповідати по зобов'язаннях ОСОБА_3,
які виникають з умов вказаного
кредитного договору. Через неналежне
виконання умов кредитного договору у
відповідачів виникла заборгованість.

Заочним рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси від 23.04.2012 року
задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитом та стягнуто
з відповідачів солідарно 5909642,62 грн.,
еквівалент 669005,87 швейцарських франків,
вирішено питання про стягнення
судового збору.

19.09.2012 року ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказане заочне рішення суду,
по якій просить рішення районного суду
скасувати, ухвалити у справі нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення районним судом норм
матеріального та процесуального права,
а також на неповне з'ясування районним
судом обставин у справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване
рішення відповідає частково.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України,
під час ухвалення судового рішення суд
вирішує, чи мали місце обставини
справи, якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
випливають із встановлених обставин,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правових відносин
та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має
здійснюватися за правилами,
передбаченими ст. 212 ЦПК України з
врахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
ЦПК України, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд досліджує
докази, які судом першої інстанції були
досліджені з порушенням встановленого
порядку або в дослідженні яких було
неправомірно відмовлено, а також нові
докази, неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну
справу у порядку позовного
провадження, повинен повно і всебічно
з'ясувати фактичні обставини справи,
однак не вправі виходити за межі
заявлених позовних вимог та тієї
доказової бази, яка сформована за
рахунок доказів, поданих до суду самими
учасниками процесу.

Згідно до п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
до ст. 11 ЦПК Україн, розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Судом були встановлені наступні
фактичні обставини по справі.

Відповідно до кредитного договору №
1918-08 ПОУ-Н (№ 0) від 13.10.2006 року,
укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та
відповідачем ОСОБА_3, остання отримала
кредит у розмірі 720604 швейцарських
франків строком з 13.10.2006 року по 13.10.2021
року.

У якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
позивачем та відповідачами ОСОБА_3,
ОСОБА_2 був укладений договір поруки
від 13.10.2006 року, за умовами якого ОСОБА_2
на добровільних засадах бере на себе
зобов'язання відповідати по
зобов'язаннях ОСОБА_3, які виникають з
умов кредитного договору за № 1918-08
ПОУ-Н (№ 0) від 13.10.2006 року.

Відповідно до п.п. 1.2.2 кредитного
договору позичальник зобов'язаний
повернути банку кредит в повному
обсязі в термін, встановлений графіком
погашення кредиту.

Кредитор має право вимагати
дострокового погашення позичальником
заборгованості за кредитом,
нарахованих процентів за користування
кредитом, неустойки, відшкодування
збитків у випадках невиконання
позичальником умов цього договору або
договорів застави/іпотеки, інших
договорів, що забезпечують погашення
кредиту, та в інших випадках,
передбачених договором (п. 5.3 абз. 2, п. 12
Договору).

У зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_3
припинила сплату по поверненню
грошових коштів та відсотків за
кредитним договором, на адресу ОСОБА_3
та ОСОБА_2 були направлені відповідні
листи, проте відповідачем у справі в
порушення умов кредитного договору
зобов'язання не виконані, внаслідок
чого перед банком виникла
заборгованість у розмірі 5909642,62 грн.,
еквівалент 669005,87 швейцарських франків,
яка складається із: заборгованості за
кредитом; заборгованості за відсотками
за користування кредитом; суми пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
по кредиту; суми пені за несвоєчасне
погашення заборгованості по відсотках
за користування кредитом.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.
Одностороння відмова від виконання
договірного зобов'язання не
допускається (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума, яку боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання, відповідно до ч. 3 цієї
статті, пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасного виконання грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Статтею 625 ч. 1 ЦК України передбачено,
що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком районного
суду про те, що у відповідача ОСОБА_3
перед позивачем виникла
заборгованість, яка підлягає
стягненню.

Одночасно, колегія суддів звертає
увагу на те, що рішенням апеляційного
суду Одеської області від 20.02.2014 року
задоволений позов ОСОБА_2 до ПАТ
«УкрСиббанк», ОСОБА_3 про визнання
договору поруки припиненим, визнаний
припиненим договір поруки № 1918,
укладений 13.10.2006 року між ОСОБА_2 та АКІБ
«УкрСиббанк».

Таким чином, колегія суддів, враховуючи
вищевикладене, прийшла до висновку, що,
оскільки договір поруки визнаний
припиненим, ОСОБА_2 не несе солідарної
відповідальності по невиконаним
зобов'язанням ОСОБА_3 перед банком, а
тому заборгованість, яка створилась у
ОСОБА_3 перед позивачем підлягає
стягненню безпосередньо з ОСОБА_3, у
зв'язку з чим рішення районного суду
підлягає зміні та відповідно в частині
позовних вимог, пред'явлених позивачем
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309, 313, 314,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Заочне рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 23 квітня 2012
року - змінити.

Скасувати рішення в частині
задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта
Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитом і судових
витрат та в цій частині ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову ПАТ
«Дельта Банк» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІПН НОМЕР_1) на
користь ПАТ «Дельта Банк» ( м. Київ.
Вул.. Щорса, 36-Б, ) судові
витрати 1820 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

28.05.2014 року
м. Одеса