АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3164/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Озерянська Ж.М. Доповідач - Волошин
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Волошина
М.П.,

суддів -
Куценко Т.Р., Демченко Е.Л.,

при секретарі - Крикун А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
прокурора Дніпропетровського району
Дніпропетровської області на рішення
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 15
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Новоолександрівської
сільської ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області про
визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Новоолександрівської
сільської ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області про
визнання права власності.

В позовній заяві посилався на те, що на
підставі договору купівлі-продажу від
11 квітня 2012 року, йому належить 89100
частки нежитлової будівлі свинарника
літ. «А», загальною площею 774,8 кв.м. з
господарськими будівлями та спорудами:
навіс «Б», підпірне огородження №1,
огорожа № 2,3, замощення «І»,
розташовані на земельній ділянці
НОМЕР_1 по АДРЕСА_1. Позивач без
відповідного дозволу компетентних
органів здійснив самовільне
будівництво, прибудови «А-1», «а» та
переобладнання із зміною цільового
призначення в нежитловій будівлі
свинарник «А» на майстерню з
автомийкою. Позивач вважає, що в
результаті самочинного будівництва
права інших осіб не порушені, тому
просив визнати за ним право власності
на майстерню з автомийкою «А»,
прибудови «А-1» та «а», які розташовані
по АДРЕСА_1.

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 15
листопада 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_2 до Новоолександрівської
сільської ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області про
визнання права власності задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
майстерню з автомийкою «А», прибудови
«А-1» та «а», які розташовані по АДРЕСА_1.

Прокурор Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області
звернувся з апеляційною скаргою,
посилаючись на допущені судом першої
інстанції порушення норм
матеріального і процесуального права,
просив рішення скасувати і ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду -
скасуванню з наступним ухваленням по
справі нового рішення, виходячи з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки споруди збудовані за власні
кошти позивача в межах земельної
ділянки, повноправним користувачем
якої є позивач, дані будівлі не
порушують прав інших осіб,
правомірними є вимоги про визнання за
позивачем права власності на майстерню
з автомийкою «А», прибудови «А-1» та «а»,
які розташовані по АДРЕСА_1.

З таким висновком суду погодитись
не можна, оскільки він зроблений без
належного з'ясування дійсних обставин
та зібраних доказів по справі,
порушенням норм матеріального права.

З матеріалів цивільної справи
вбачається, що на підставі нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
від 11 квітня 2012 року, ОСОБА_2
належить 89/100 частки нежитлової
будівлі, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, а саме: нежитлова будівля
свинарника літ. «А», загальною площею
774,8 кв.м.; з господарськими будівлями та
спорудами: навіс «Б», підпірне
огородження № 1, огорожа № 2,3, замощення
І, які розташовані на земельній ділянці
площею 0,600 га.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 без
відповідного дозволу компетентних
органів, власними зусиллями та за
власні кошти, самостійно здійснив
самовільне будівництво будівлі
майстерні з автомийкою (зміна
цільового призначення) «А», прибудови
«А-1» та прибудови «а», що
підтверджується технічним паспортом,
виготовленим станом на 23 травня 2013
року.

На підставі рішення
Новоолександрівської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області від 05
вересня 2012 року, ОСОБА_2 було надано
дозвіл на складання технічної
документації щодо передачі земельної
ділянки в оренду, площею 0,60 га на
території Новоолександрівської
сільської ради в АДРЕСА_1, під об'єктом
нерухомого майна.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотним порушенням будівельних норм і
правил.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що
право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Таким чином, ст. 376 ЦК України
передбачено загальне правило про те, що
особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього (ч. 2 цієї статті), і встановлено
випадки, коли право власності на
самочинне будівництво може бути
визнане за рішенням суду за особою, що
здійснила самочинне будівництво, або
за власником земельної ділянки.

Право власності на самочинне
будівництво може бути визнано за
особою, що вимагає такого визнання,
виключно за умови наявності документів
про право власності на землю або
право користування земельною
ділянкою, що визначають цільове
призначення такої ділянки. Крім того,
за умови наявності документів про
зміну цільового призначення землі
(якщо воно потребується) в
установленому законом порядку.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п. 4 постанови від 30 березня 2012
року № 6 «Про практику застосування
судами ст. 376 ЦК України «Про правовий
режим самочинного будівництва» при
розгляді справ зазначеної категорії
судам слід мати на увазі, що самочинним
вважається будівництво житлового
будинку, будівлі, споруди, іншого
нерухомого майна, якщо вони збудовані
(будуються) на земельній ділянці, що не
були відведені особі, яка здійснює
будівництво; або відведена не для цієї
мети; або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту; або з істотним порушенням
будівельних норм і правил. Під наданням
земельної ділянки слід розуміти
рішення компетентного органу влади чи
органу місцевого самоврядування про
передачу земельної ділянки у власність
або надання у користування, або
передачу права користування
земельною ділянкою на підставі
цивільно-правових договорів із
фізичною чи юридичною особою.

Суд першої інстанції, визнавши право
власності на самочинно збудовані
майстерню з автомикою за ОСОБА_2 у
порушення норм процесуального права
належним чином не з'ясував правовий
статус спірної земельної ділянки, на
якій здійснено самочинне будівництво,
не врахував, що ОСОБА_2 не має належним
чином оформлених прав на земельну
ділянку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, тому
підстави для застосування ч.5 ст.376 ЦК
України відсутні.

Крім того, за загальним правилом кожна
особа має право на захист свого
цивільного права лише в разі його
порушення, невизнання або оспорювання
(ч. 1 ст. 15 ЦК України). Тому звернення до
суду з позовом про визнання права
власності на самочинне будівництво
може мати місце при наявності даних про
те, що порушене питання було предметом
компетентного державного органу,
рішення якого чи його відсутність
дають підстави вважати про наявність
спору про право.

Проте з матеріалів справи вбачається,
що позивач не звертався до
компетентних органів, що, зокрема,
підтверджується листом Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю Дніпропетрвоської області
від 17 лютого 2014 року відповідно до
якого, будь-яка дозвільна документація
на проведення будівельних робіт по
об'єкту за адресою: АДРЕСА_1 в Інспекції
відсутня. Доводи апеляційної скарги в
цій частині заслуговують на увагу.

Таким чином, апеляційна скарга
прокурора Дніпропетровського району
Дніпропетровської області підлягає
задоволенню, рішення суду скасуванню з
наступним ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області -
задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 15
листопада 2013 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Новоолександрівської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності - відмовити.

Рішення апеляційного суду чинне з
моменту проголошення та може бути
оскаржено до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Судді: