Головуючий суду 1 інстанції - Сергєєв
Доповідач - Карташов О.Ю.
Справа № 2-2647/12
Провадження № 22ц/782/4721/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року квітня « 03» дня Колегія
суддів Судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Оробцова Р.І.

при секретарі Булгакова М.Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3

на рішення

Жовтневого районного суду м.
Луганська від 18 вересня 2013 року

по цивільній справі за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Головного
управління Держземагенства в
Луганській області про визнання права
власності в порядку спадкування та
поділ майна шляхом припинення права
власності та стягнення компенсації та
за зустрічним позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5
до ОСОБА_3 про перерозподіл часток у
спільній сумісній власності, поділ
майна шляхом припинення права
власності та визначення компенсації, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 18 вересня 2013 року позовні
вимоги представника позивача ОСОБА_2
діючої в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_6,
ОСОБА_5 про виділ будинку в натурі та
визнання права власності на 1/3 частину
земельної ділянки в порядку
спадкування задоволено частково.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про припинення права
на частку у спільному майні за вимогою
інших співвласників задоволені.

Припинено право власності ОСОБА_3 на
18,73% частки у житловому будинку АДРЕСА_1.
Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2
частку житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2
частку житлового будинку АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно
на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості
частки у спільній власності у розмірі
58268 грн., які знаходяться на депозитному
рахунку ТУ ДСА України у Луганській
області.

В задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_3 відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового рішення про
задоволення заявлених ОСОБА_3 позовних
вимог.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, -
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, але
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з необґрунтованості позовних
вимог ОСОБА_2 діючої в інтересах ОСОБА_3
до ОСОБА_6, ОСОБА_5 та обґрунтованості
позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3

Проаналізувавши наявні дані, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
повно та всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Так, ОСОБА_3 звернулась до суду з
позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
Головного Управління Держземагенства
в Луганській області про визнання
права власності в порядку спадкування
на земельну ділянку розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0575 га, поділ
житлового будинку, шляхом припинення
права власності на частку у спільному
майні ОСОБА_7 та стягнення з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на користь позивачки
компенсації у розмірі 103693 грн. та поділ
земельної ділянки, шляхом припинення
права власності на частку у спільному
майні ОСОБА_3 та стягнення з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на користь позивачки
компенсації у розмірі 44100,58 грн. На
обґрунтування уточнених позовних
вимог вказала, що вищезазначене
домоволодіння належить ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_5 в рівних частках. ОСОБА_3
володіє 1/3 часткою житлового будинку
розташованого за адресою АДРЕСА_1, на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом № 1-552 від 24.06.2010
року після смерті її батька ОСОБА_8.
Також позивачка зазначила, що за життя
ОСОБА_8 разом з його сестрами ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 було оформлено право власності
на земельну ділянку під домоволодінням
згідно Державного акту ЯД № 639832 від
28.09.2007р. Однак після його смерті
позивачка не змогла оформити право
власності на частку земельної ділянки
з причин перешкоджання їй іншими
співвласниками в наданні
правовстановлюючих документів.
Оскільки сумісне проживання та
користування будинком та земельною
ділянку через особисту неприязнь є
неможливим, просила поділити
домоволодіння та земельну ділянку
шляхом залишення спірного майна у
власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та
призначенні їй компенсації за частку у
спільній власності.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з
зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3
на обґрунтування якої вказали, що
домоволодіння АДРЕСА_1 належить їм на
праві власності та їх брату ОСОБА_8 в
рівних частках. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8
помер. Після його смерті спадкоємцем є
ОСОБА_3 Зазначили, що за період часу
вони за власні кошти та власними силами
провели ремонтні роботи, які були
направлені на поліпшення стану
житлового будинку. Крім того, зони за
життя ОСОБА_8 отримали вид нього усну
згоду на проведення ремонту будинку.
ОСОБА_3 та їх брат ОСОБА_8 за життя,
поліпшень житлового будинку, ремонтних
робіт чи будь яких заходів по утриманню
будинку не проводили, грошові кошти па
данні цілі не витрачати. Вважають, що на
теперішній час у зв'язку з проведенням
поліпшень житлового будинку які в свою
чергу призвели до збільшення ринкової
вартості майна, то мають право на
відповідне збільшення своєї частки у
праві спільної власності та слід
перерозподілити частки. Перерозподіл
часток повинен відбутися таким чином:
ОСОБА_4 - 40,635%, ОСОБА_5 - 40,635%, ОСОБА_3 - 18,73%.
Зазначили, що 1/3 частка житлового
будинку без урахування ремонтних робіт
фактично дорівнює 18,73% частки всього
житлового будинку з урахуванням
поліпшень складає 58 268 грн. є реальною
та відповідає дійсності. Просили
визнати право спільної власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 -
40,635%. ОСОБА_5 - 40,635%, ОСОБА_3 - 18,73%.
Припинити право власності ОСОБА_3 на
18,73% частки у вищезазначеному будинку.
Визнати за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 право
власності на 18,73% частину житлового
будинку АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_3
Стягнути з них на користь позивачки за
первісним позовом ОСОБА_3 компенсацію
вартості 18,73 % частки, що складає 58 268
грн.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини
цивільних справ встановлюються судом
за принципом змагальності. Суд же,
зберігаючи об'єктивність і
неупередженість, лише створює
необхідні умови для всебічного і
повного дослідження обставин справи.
При дослідженні і оцінці доказів,
встановленні обставин справи і
ухваленні рішення суд незалежний від
висновків органів влади, експертиз або
окремих осіб.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

Відповідно до ст.ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 57 цього
Кодексу, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
домоволодіння АДРЕСА_1 належало на
праві власності ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_8 у рівних частках на підставі
свідоцтва про право власності на
спадщину, виданого 9 червня 2004 року
нотаріусом 5 Луганської нотаріальної
контори м. Луганська.

ОСОБА_3, є рідною донькою ОСОБА_8, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження та копією свідоцтва про
укладення шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_9, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданим Жовтневим відділом РАГС
Луганського міського управління
юстиції у Луганській області, актовий
запис 1955.

Після його смерті відкрилась спадщина
у вигляді 1/3 частини будинку АДРЕСА_1.

24 червня 2010 року ОСОБА_3 видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на 1/3 частину житлового будинку
АДРЕСА_1.

Згідно до вимог ст. 360 Цивільного
кодексу України, - співвласник
відповідно до своєї частки у праві
спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Статтею 364 ЦК України передбачено, що
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим, співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки.

Згідно Пленуму Верховного Суду України
в Постанові № 7 від 4 жовтня 1991 року «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок», при неможливості виділу
частки будинку в натурі або
встановлення порядку користування ним,
власнику, що виділяється, за його
згодою присуджується грошова
компенсація. Розмір грошової
компенсації визначається за угодою
сторін, а при відсутності такої угоди -
судом по дійсній вартості будинку на
час розгляду справи. Під дійсною
вартістю будинку розуміється грошова
сума, за яку він може бути проданий в
даному населеному пункті чи
місцевості. Для її визначення при
необхідності призначається
експертиза. В окремих випадках суд
може, враховуючи конкретні обставини
справи і при відсутності згоди
власника, що виділяється, зобов'язати
решту учасників спільної власності
сплатити йому грошову компенсацію за
належну частку з обов'язковим
наведенням відповідних мотивів.
Зокрема, це може мати місце, якщо частка
у спільній власності на будинок є
незначною й не може бути виділена в
натурі чи за особливими обставинами
сумісне користування ним неможливе, а
власник в будинку не проживає і
забезпечений іншою жилою площею.

Згідно висновку будівельно-технічної
експертизи Луганського відділення
Донецького науково-дослідницького
інституту судових експертиз, висновок
№ 858/23, - ринкова вартість житлового
будинку розташованого за адресою
АДРЕСА_1 складає 311 080 грн., ринкова
(дійсна) вартість 1/3 частини
домоволодіння складає 103 693 грн., поділ
житлового будинку та будівель
домоволодіння з врахуванням часток є
неможливим, вартість робіт з
поліпшення домоволодіння складає 136277
грн., ринкова вартість без урахування
поліпшень складає 174 803грн., ринкова
вартість 1/3 частки домоволодіння без
врахування виконаних ремонтних робіт
складає 58 268 грн.

Судом встановлено, що підтверджується
матеріалами справи та поясненнями
свідків, що відповідачами за первісним
позовом за власні кошти та власними
силами були проведені ремонтні роботи
та поліпшення у будинку АДРЕСА_1, ними
сплачувались комунальні послуги,
сплачувались рахунки по утриманню
будинку, що підтверджується
квитанціями про сплату податків, про
сплату комунальних платежів,
накладними на придбання будівельних
матеріалів, рахунком-фактурою,
товарними чеками, договором по
виробництву та встановленню
металопластикових виробів № 660,
договором від 26.04.2009 року, накладною за
№ РН-0003286 від 06.05.2011 року, накладною від
20.07.2007 року, рахунком фактурою від 04.10.2006
року, накладною від 1.07.2006 року,
товарними чеками. При цьому, а ні
позивачка ОСОБА_3, а ні ОСОБА_9 поліпшень
житлового будинку, ремонтних робіт чи
будь яких заходів по утриманню будинку
не проводили, грошові кошти на дані
цілі не витрачали. Разом з тим,
відповідачі за первісним позовом
узгодили проведення ремонтних робіт з
ОСОБА_8 при цьому, отримали вид нього
усну згоду на проведення ремонту
будинку.

Таким чином, з урахуванням
встановлених обставин та висновку
експертизи та оскільки відповідачами
за власні кошти було проведено
поліпшення житлового будинку які не
можливо виділити в натурі (не від'ємні
поліпшення), які в свою чергу призвели
до збільшення ринкової вартості, суд
дійшов обґрунтованого висновку щодо
необхідності перерозподілити частки у
спільній власності у відповідності до
вимог ст. 357 ч 3 ЦК України.

А саме, ОСОБА_4 - 40,635%, ОСОБА_5 -40,635%, ОСОБА_3
- 18,73%, що складає 58 268 грн.

Зазначена сума, що знаходиться на
депозитному рахунку, правомірно
стягнута з відповідачок на користь
позивачки, яка не заперечувала
отримати грошову компенсацію за частку
у спільній власності.

Є обґрунтованими і висновки суду щодо
незадоволення позовних вимог ОСОБА_3
про визнання права власності на 1/3
частину земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_1.

Такі висновки ґрунтуються на
роз'ясненнях наданих в узагальненні
ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування».

ОСОБА_3 не надала суду доказів про не
визнання чи оскарження відповідачами
її права власності на земельну ділянку,
Головне Управління Держземагенства в
Луганській області є державним
реєстраційним органом.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

На підставі вищевикладеного судова
колегія приходить до висновку, що
рішення суду ухвалено відповідно до
норм матеріального і процесуального
права і підстав для його скасування не
має.

Керуючись ст.ст. 303, 304 , п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Луганської
області,~

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 ~ відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Луганська від 18 вересня 2013 року ~
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: