У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О.,
Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
виконкому Городоцької міської ради
Львівської області, ОСОБА_2 про
визнання неправомірним рішення
виконкому міської ради, недійсним
державного акту про право власності на
земельну ділянку, за касаційною
скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах
ОСОБА_2, на рішення апеляційного суду
Львівської області від 19 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що в 1995 році вона із
сестрою - відповідачкою ОСОБА_2,
успадкували будинок на АДРЕСА_1, де їй
належить 7/16 частин будинку.
Оскаржуваним рішенням виконкому
Городоцької міської ради відповідачці
ОСОБА_2 передано у приватну власність
земельну ділянку площею 0,13 га для
обслуговування даного будинку і
ведення особистого підсобного
господарства. Вважає це рішення
незаконним, оскільки вона, як законний
землекористувач, згоди на приватизацію
усієї земельної ділянки відповідачкою
не давала. Відповідно є недійсним і
державний акт про право власності на
земельну ділянку.

З урахуванням наведеного просила суд
визнати незаконними рішення виконкому
Городоцької міської ради № 670 від 09
листопада 1995 року про передачу у
приватну власність земельної ділянки
на АДРЕСА_1 ОСОБА_2, а також виданий на
підставі цього рішення державний акт
серії ІІ-ЛВ № 033396 від 27 серпня 1996 року
про право приватної власності ОСОБА_2
на земельну ділянку площею 0,13 га,
призначеної для обслуговування
житлового будинку і ведення особистого
підсобного господарства.

Рішенням Городоцького районного суду
Львівської області від 23 серпня 2013 року
в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 19 листопада 2013 року,
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов задоволено. Визнано
незаконним рішення виконкому
Городоцької міської ради Львівської
області №670 від 09 листопада 1995 року
«Про передачу у приватну власність
земельної ділянки ОСОБА_2 на АДРЕСА_1».

Визнано недійсним державний акт серії
ІІ-ЛВ №033396 від 27 серпня 1996 року про
право приватної власності на земельну
ділянку площею 0,13 га, призначеної для
обслуговування житлового будинку і
ведення особистого підсобного
господарства.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судового
рішення апеляційного суду із
залишенням в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свої вимоги
порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що підстави для
скасування рішення апеляційного суду
відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
приватизація усієї площі земельної
ділянки одним із землекористувачів
відбулася правомірно, так як інший
землекористувач - ОСОБА_1 відмовилася
від свого права на приватизацію в
інтересах ОСОБА_2

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що ОСОБА_1 заяви про
відмови від права на приватизацію
земельної ділянки особисто не писала.
На час подання такої заяви до органів
місцевого самоврядування вона в
Україні не проживала. Чистий аркуш
паперу із своїм підписом остання
залишила сестрі - стороні по справі
ОСОБА_2 для реалізації спадкових прав,
на вчинення інших дій від її імені
ОСОБА_2 вона не уповноважувала. Від
своїх прав на земельну ділянку не
відмовлялася.

Доводи касаційної скарги, перевірені
вивченням матеріалів справи, висновків
суду апеляційної інстанції не
спростовують та не дають підстав
вважати, що при розгляді справи було
неправильно застосовано норми
матеріального права або порушено норми
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК
України, за наслідками розгляду
касаційної скарги суд касаційної
інстанції має право постановити ухвалу
про відхилення касаційної скарги і
залишення судового рішення без змін,
оскільки апеляційним судом не було
допущено неправильного застосування
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст.
332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в
інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 19 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Кадєтова В.О.
КузнєцовМ.І. Наумчук