Справа № 444/956/14-ц
Провадження № 2/444/462/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

21 травня 2014 року Жовківський районний
суд Львівської області у складі :

головуючого судді
Мартинишин Я. М.,

при секретарі -
Дмитроца З.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Жовкві
Львівської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Глинської сільської
ради, третіх осіб: Жовківської
державної нотаріальної контори про
визнання права власності на нерухоме
майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом про визнання за ним
права власності на нерухоме майно, яке
залишилося після смерті ОСОБА_3.

Свої позовні вимоги, які позивач
підтримав в подальшому письмовою
заявою, мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла його тітка, ОСОБА_3. Після її
смерті залишилося спадкове майно,
асаме : житловий будинок АДРЕСА_1.За
життя його тітка залишила на його ім»я
заповіт від 27.01.2004 року, який
зареєстровано в Глинській сільській
раді за № 9.Відповідно до відмітки
зробленої в Глинській сільській раді
12.08.2011 року даний заповіт не змінено.

Таким чином ОСОБА_3 являлася власником
згаданого вище житлового будинку,
оскільки ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2,
що підтверджено довідкою Глинської
сільської ради від 12.12.2013р. № 1171.Крім
того, даною довідкою стверджується, що
ОСОБА_3 являється донькою
ОСОБА_4.Свідоцтва про народження ОСОБА_3
не мала, оскільки народилася в
республіці Польща а в Україну була
переселена.

За життя ОСОБА_3 своєї частки в майні
колгоспного двору не виділила, також і
оформила свідоцтва про право на
спадщину після смерті своєї матері.
ОСОБА_3 спадщину прийняла фактично
після смерті своєї матері. Позивач
звернувся до державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, однак нотаріус в усній формі
мені відмовила у видачі свідоцтво про
право на спадщину за законом.

Оскільки як і до дати смерті ОСОБА_3 так
і після її смерті він проживає у
спірному будинку, тому вважається
таким, що спадщину прийняв. Просить
його позовні вимоги задоволити.

Позивач ОСОБА_1 до суду не прибув, однак
на адрес суду подав письмову заяву,
якою свої позовні вимоги підтримав та
просив суд справу розглядати за його
відсутності.

Представники відповідача та
третьої особи в судове засідання не
прибули, хоча про час та місце розгляду
справи були належно повідомлені.

Однак, відповідачем Глинською
сільською радою надіслано до суду
листа про відсутність заперечень проти
позовних вимог позивача та розгляд
справи у відсутності представника.

Представник третьої особи Жовківської
державної нотаріальної контори, в
судове засідання не прибули , про
причини неявки в судове засідання не
повідомили, хоча про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином.

Оскільки сторони в судове засідання не
з"явились, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК
України фіксація судового засідання з
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та
перевіривши їх доказами, а відтак,
з'ясувавши дійсні обставини справи,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 належить задоволити, з
наступних підстав.

Згідно зі ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. Статтею 11
ЦПК України передбачено, що суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог та на підставі наданих
сторонами доказів.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від
05.01.2011 року вбачається, що ОСОБА_3
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із довідки Глинської сільської ради
від 12.12.2013 року № 1170 вбачається, що
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Довідкою Глинської сільської ради від
12.12.2013 року № 1171 стверджується, що
ОСОБА_3 являється донькою ОСОБА_4 та
проживала разом з нею до ІНФОРМАЦІЯ_2.
Після смерті тітки Позивача залишилося
наступне спадкове майно: житловий
будинок АДРЕСА_1.За життя ОСОБА_3
залишила на ім.»я Позивача заповіт від
27.01.2004р. який зареєстровано в Глинській
сільській раді за № 9.Відповідно до
відмітки зробленої в Глинській
сільській раді 12.08.2011 року даний
заповіт не змінено.

Відповідно до довідки КП ЛОР
«Червоноградське міжміське бюро
технічної інвентаризації» від 19.12.2014р.
№ 7982 житловий будинок АДРЕСА_1
зареєстровано за головою колгоспного
двору ОСОБА_4.

Згідно довідки Глинської сільської
ради від 12.12.2014року № 1173 станом на 30.06.1990
року по АДРЕСА_1 проживали і були
зареєстровані ОСОБА_3

Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу
Української РСР майно колгоспного
двору належить його членам на праві
сумісної власності.

Відповідно п.6 до постанови Пленуми
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» № 20
від 22.12.1995 року до правовідносин, що
виникли раніше, застосовується чинне
на той час законодавство. Зокрема,
спори щодо майна колишнього
колгоспного двору, яке було придбане до
15.04.1991року, мають вирішуватися за
нормами, що регулювали власність цього
двору, а саме: право власності на майно,
яке належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили це
право, вважаються працездатні члени
двору, які не менше трьох років підряд
до цієї дати не брали участі своєю
участі своєю працею і коштами у веденні
спільного господарства двору.

Розмір частки члени двору визначається
виходячи з рівності часток усіх його
членів, включаючи неповнолітніх та не
працездатних.

Таким чином ОСОБА_3 являлася власником
згаданого вище житлового будинку,
оскільки ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2,
що підтверджено довідкою Глинської
сільської ради від 12.12.2013р. № 1171.

Крім того, даною довідкою
стверджується, що ОСОБА_3 являється
донькою ОСОБА_4.

Свідоцтва про народження ОСОБА_3 не
мала, оскільки народилася в республіці
Польща а в Україну була переселена, що
випливає із пояснень Позивача .

За життя ОСОБА_3 своєї частки в майні
колгоспного двору не виділила, також і
не оформила свідоцтва про право на
спадщину після смерті своєї матері.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
Української РСР (чинного на момент дії
правовідносин) визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину:

- якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном;

- якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Дані дії повинні бути вчинені протягом
шести місяців з дня відкриття
спадщини.

ОСОБА_3 спадщину прийняла фактично
після смерті своєї

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону
України від 01.07.2004р. «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного
Закону права на нерухоме майно, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсним у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрації, передбаченої цим
Законом, за таким умов: якщо реєстрація
прав була проведена відповідно до
законодавства, що діяло законодавство,
що не передбачало обов»язкової
реєстрації таких прав.

Належність правовстановлюючих
документів встановлюється судом
відповідно до законодавства України,
яке було чинним на час набуття права
власності на житловий будинок.

Позивач звернувся до державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, однак нотаріус в
усній формі мені відмовила у видачі
свідоцтво про право на спадщину за
законом.

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
затвердженого наказом МЮ України від
22.02.12 № 2965 за відсутності у спадкоємця
необхідних для видачі свідоцтва про
право на спадщину документів нотаріус
роз»яснює йому процедуру вирішення
зазначеного питання в судовому
порядку.

Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного
кодексу України спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину.

Оскільки як і до дати смерті ОСОБА_3 так
і після її смерті Позивач проживає у
спірному будинку, тому вважаюся таким,
що спадщину прийняв.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше не випливає із закону або
незаконність набуття такого права
власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 Цивільного кодексу України
власник майна може пред»явити позов
про визнання його права власності, якщо
це право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Зібрані по справі докази, оцінені судом
належним чином кожен окремо на їх
достовірність та допустимість, а також
їх достатність та взаємний зв'язок у
сукупності, встановлені судом
обставини свідчать про те, що у суду є
всі підстави для задоволення позовних
вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.10,57,60,212-215,294 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати в порядку спадкування
за заповітом право власності ОСОБА_1 на
спадкове майно, яке залишилося після
смерті ОСОБА_3, а саме, на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами , який знаходиться в АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути
оскаржено до Львівського апеляційного
суду протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи,які брали участь в справі
але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення рішення
,можуть подати скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги,якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення,якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Мартинишин Я.
М.