АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4021/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Демидова С. О. Доповідач - Кочкова
Н.О. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

10 квітня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючої - судді
Кочкової Н.О.,

суддів -
Слоквенка Г.П., Максюти Ж.І.,

при секретарі -
Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
комунального підприємства
«Теплоенерго» Дніпропетровської
міської ради про стягнення
заборгованості за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 13 березня
2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся
з позовом до КП «Теплоенерго»
Дніпропетровської міської ради про
стягнення заборгованості. Посилався на
те, що відповідно до договору на
відпуск теплової енергії для потреб
опалення № 458 від 13 серпня 2009 року
відповідач взяв на себе зобов'язання з
відпуску теплової енергії за цінами,
встановленими договором та додатком №
1, відповідно до якого встановлено ціну
теплової енергії у розмірі 744, 50 грн., а
позивач взяв на себе зобов'язання
сплачувати за спожиту теплову енергію.
Позивачу стало відомо, що протягом
опалювальних сезонів 2011-2012 p.p.. 2012-2013 p.p..
жовтень-грудень 2013 р. відповідач без
повідомлення збільшив ціни за опалення
до 890,26 грн. 23 січня 2014 року на адресу
відповідача було направлено запит про
надання інформації про обсяги, тарифи,
умови, режим споживання та ціни за
надані послуги. 30 січня 2014 року
відповідачем було направлено
відповідь, у якій повідомлено про
підвищення тарифів на теплову енергію
починаючи з 1 жовтня 2011 року.
Посилаючись на обман з боку
відповідача, позивач просить стягнути
з нього заборгованість в сумі 12 186 грн. 92
коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 13 березня 2014 року
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено (а.с. 54-56).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неповне встановлення
судом обставин, що мають значення для
справи, неправильне застосування норм
матеріального права та неправильну
оцінку доказів, ставить питання про
скасування рішення суду з ухваленням
нового про задоволення позову в
повному обсязі (а.с. 61).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 31
серпня 2009 року між КП «Теплоенерго»
Дніпропетровської міської ради та
ОСОБА_2 укладено договір № 458 на відпуск
теплової енергії для потреб опалення,
відповідно до якого КП «Теплоенерго»
Дніпропетровської міської ради
зобов'язалося надавати споживачу
теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1, в
обсягах згідно з додатком 1 до цього
договору (а.с.68). Ціна одиниці теплової
енергії (1Гкал) згідно тарифів,
затверджених Рішенням виконавчого
комітету Дніпропетровської міської
ради від 25 травня 2009 року № 1345 складає
744 грн. 50 коп. Окрім того постачальник
зобов'язався письмово повідомляти
споживача про зміну ціни одиниці
теплової енергії, яка затверджується
органами виконавчої влади.

Постановою Національної комісії
регулювання ринку комунальних послуг
України № 13 від 30 вересня 2011 року
вирішено встановити КП «Теплоенерго»
Дніпропетровської міської ради тарифи
на теплову енергію для потреб інших
споживачів - 890,26 грн. за 1 Гкал. Листом №
3079 від 06 жовтня 2011 року КП
«Теплоенерго» Дніпропетровської
міської ради повідомило ОСОБА_2 про
зміну тарифів на теплову енергію та
направило два примірники додаткової
угоди (а.с.35).

Постановою Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг № 486 від 31 грудня 2013
року встановлені КП «Теплоенерго»
Дніпропетровської міської ради тарифи
на теплову енергію, її виробництво,
транспортування, постачання для потреб
інших споживачів 751 грн. 74 коп. за 1 Гкал.
(а.с.41). Листом від 30 січня 2014 року за № 386
КП «Теплоенерго» Дніпропетровської
міської ради повідомило споживача про
зміну тарифів на теплову енергію
(а.с.43-45).

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив із того,
що позивачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
своїх позовних вимог, оскільки
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях, а надані відповідачем
заперечення спростовують доводи
позивача.

Вказані висновки суду відповідають
вимогам закону і підтверджуються
матеріалами справи, оскільки згідно із
ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів, наданих сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, а відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
надати суду докази на підтвердження
своїх вимог або заперечень.

Із матеріалів справи вбачається,
що на адресу позивача 06 жовтня 2011 року
була направлена додаткова угода про
зміну розміру тарифу до договору про
постачання теплової енергії № 458 від 31
серпня 2009 року. Після чого на адресу
позивача було направлено рахунок
НОМЕР_1 від 31 жовтня 2011 року з
урахуванням зміненої ціни за
теплопостачання, який беззастережно
був сплачений позивачем в установлений
договором строк, як і інші рахунки за
вказані послуги на протязі 2011-2013 року.

За таких обставин суд першої інстанції
правильно відмовив в позові, оскільки
відсутні підстави для стягнення
заборгованості з огляду на те, що
виставлені рахунки позивачу за
постачання теплової енергії, були
розраховані згідно Постанов
Національної комісії регулювання
ринку комунальних послуг України, що
встановлено п. 4.2.3. договору, а позивач,
отримавши рахунок із зміненою ціною, не
вважав вказані суми необґрунтовано
завищеними. Із заявою про зміну або
розірвання договору до відповідача не
звертався, Постанови Національної
комісії регулювання ринку комунальних
послуг України № 13 від 30 вересня 2011
року і № 486 від 31 грудня 2013 року позивач
не оскаржував.

Посилання в апеляційній скарзі на
неправильну оцінку доказів не може
бути прийнято судом до уваги, оскільки
згідно із ст. 212 ЦПК України виключне
право оцінки доказів належить суду 1
інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не
спростовують правильність висновків
суду, оскільки зводяться до повторень
обставин справи, викладених у позовній
заяві.

Судом 1 інстанції у досить повному
обсязі з'ясовані права та обов'язки
сторін, доводи сторін перевірені і їм
дана належна оцінка, неправильного
застосування норм матеріального права
або порушень норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування чи зміни рішення, - не
встановлено, доводи апеляційної скарги
не спростовують правильність
висновків суду, тому апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
є законним і обґрунтованим, і його слід
залишити без змін.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 ВІДХИЛИТИ.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 13 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: