АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.

секретаря: Лисак О.А.

за участю: позивача - ОСОБА_1, його
представника - ОСОБА_2, відповідача -
ОСОБА_3, його представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним, визнання права власності за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Першотравневого районного суду м.
Чернівці від 09 квітня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 в серпні 2012 року
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5,
ОСОБА_3 про визнання частково недійсним
договору купівлі-продажу квартири та
визнання права власності на ? ідеальної
частки в квартирі.

Вказував на те, що за спільні кошти з
колишньою дружиною вони придбали
квартиру АДРЕСА_1. Як виявилось в
подальшому, титульним володільцем
даної квартири на підставі договору
купівлі-продажу від 24 травня 2011 року
серія ВРП №140137, посвідченим приватним
нотаріусом Чернівецького міського
нотаріального округу ОСОБА_6, є їх син
ОСОБА_3.

Зазначав, що дана квартира є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
оскільки на дану квартиру кошти
накопичувались подружжям протягом
тривалого часу. На момент укладання
попереднього договору купівлі-продажу
квартири ОСОБА_3 було 18 років, він є
студент, не працює, заробітної платні
не отримує, а вартість квартири згідно
зазначеного попереднього договору
купівлі-продажу становила 440 046,00грн..

Тому договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1

________________________________________________________________________
_____

22ц-842/14 р.
Головуючий у 1-й інстанції
Войтун О.Б.

Категорія:46
Доповідач Литвинюк
І.М.

АДРЕСА_1 повинен бути визнаний судом
недійсним в частині визнання права
власності на 1/2 ідеальної частки,
оскільки дана квартира придбана за
спільні кошти подружжя і є об'єктом
спільної сумісної власності.

Просив суд визнати частково недійсним
договір купівлі-продажу від 24 травня 2011
року, серія ВРП №140137, укладений між ТОВ
"Полекс" та відповідачем ОСОБА_3, який
посвідчений приватним нотаріусом
Чернівецького міського нотаріального
округу ОСОБА_6, а саме в частині
визнання за ОСОБА_3 права власності на
1/2 ідеальної частки в квартирі АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
ідеальної частики в квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 09 квітня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення позивач ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Апелянт вважає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що дана квартира
придбана за спільні кошти подружжя, а
надані відповідачем розписки не
підтверджують реального боргу та
написані після подання позову до суду.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що при
укладенні договору купівлі-продажу від
24 травня 2011 року між ТОВ «Полекс» та
відповідачем ОСОБА_3 було дотримано
всіх установлених законодавством умов,
а позивачем не надано належних та
допустимих доказів, які б вказували на
недійсність оспорюваного договору.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційного суду.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції та матеріалами
справи встановлено, що позивач ОСОБА_1
та відповідач ОСОБА_5 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 10 лютого 1990
року до 31 жовтня 2011 року.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який є відповідачем у
справі.

Також встановлено, що відповідно до
договору купівлі - продажу від 24 травня
2011 року, посвідченим приватним
нотаріусом Чернівецького міського
нотаріального округу ОСОБА_6, укладеним
між ТзОВ «Полекс» та відповідачем
ОСОБА_3, останній придбав 3-х кімнатну
квартиру за № 120, загальною площею 104,20
кв.м., в житловому будинку АДРЕСА_1.
Продаж квартири вчинено за 429 300,00 грн..

В позовній заяві та апеляційній скарзі
ОСОБА_1 просить визнати договір
купівлі-продажу квартири, укладений
між ТОВ «Полекс» та ОСОБА_3, АДРЕСА_1 від
24 травня 2011 року частково недійсним,
посилаючись на ст.ст. 57, 60, 61 СК України.
При цьому посилається на те, що спірна
квартира була придбана за спільні
кошти подружжя - його та відповідачки
ОСОБА_5.

Вищезазначені доводи апелянта
спростовуються матеріалами справи,
зокрема, поясненнями сторін,
показаннями свідків, яким суд першої
інстанції дав належну оцінку, а також
нотаріально посвідченими попередніми
договорами купівлі-продажу спірної
квартири від 27 серпня 2009 року та від 19
липня 2010 року, укладеними між ТОВ
"Полекс" та відповідачем ОСОБА_3.

Згідно п.4.2 вищезазначеного
попереднього договору Продавець
зарахував, як "забезпечувальний
платіж", грошові кошти в розмірі 440 046,90
грн., сплачені покупцем ОСОБА_3 продавцю
на підставі попереднього договору
купівлі-продажу житлового приміщення
від 27 серпня 2009 року, реєстраційний
№1638, посвідченого приватним
нотаріусом Чернівецького міського
нотаріального округу ОСОБА_7.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами статті 16 ЦК України,
звертаючись до суду, позивач за власним
розсудом обирає спосіб захисту.
Обравши способом захисту визнання
правочину недійсним, позивач у силу
статті 10 ЦПК України зобов'язаний
довести правову та фактичну підставу
недійсності правочину.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що при укладенні договору
купівлі-продажу квартири від 24 травня
2011 року між ТОВ «Полекс» та
відповідачем ОСОБА_3 було дотримано
всіх установлених законодавством умов,
а позивачем, який не є стороною
договору, не надано належних та
допустимих доказів, які б вказували на
недійсність оспорюваного договору.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що спірна квартира придбана під час
шлюбу за кошти позивача ОСОБА_1 та
відповідачки ОСОБА_3, а тому в силу
положень ст. 60 СК України є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
ґрунтується на припущеннях, а надані
позивачем для підтвердження заявлених
вимог докази, не є належними в силу ст. 58
ЦПК України.

Крім того, ОСОБА_1 не позбавлений права
на захист в інший передбачений законом
спосіб.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Ураховуючи наведене, колегія
суддів вважає за необхідне відхилити
апеляційну скаргу і залишити рішення
суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 09 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: