У Х В А Л А

26 травня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О., суддів:
Кадєтової О.В.,Мартинюка В.І., Наумчука
М.І.,Остапчука Д.О.,розглянувши заяву
ОСОБА_6, яка діє в інтересах дочірнього
підприємства «Ілліч-Агро Донбас»
публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча», про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 липня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_7 до
дочірнього підприємства «Ілліч-Агро
Донбас» публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»,
третя особа - відділ Держкомзему у
Новоазовському районі Донецької
області, про визнання договору оренди
земельної ділянки недійсним,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_7 звернулася із
зазначеним позовом до суду,
посилаючись на те, що 12 січня 2009 року на
підставі розпорядження голови
Новоазовської районної державної
адміністрації Донецької області від 14
листопада 2008 року № 615 їй було видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 6,5854 га.
Земельна ділянка розташована на
території Самійлівської сільської
ради Новоазовського району Донецької
області, цільове призначення якої -
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Станом на січень 2009 року всіма землями
сільськогосподарського призначення
Самійлівської сільської ради
Новоазовського району Донецької
області, у тому числі і виділеною їй
земельною ділянкою, користувалося ДП
«Ілліч-Агро-Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча». У 2009 році вона
підписала договір оренди земельної
ділянки, при цьому, їй було надано для
підписання роздруковані останні
сторінки договору, з повним текстом
договору вона ознайомлена не була. У 2011
році відповідачем було надано їй
примірник договору оренди без дати, які
зареєстровані в Держкомземі
Новоазовського району Донецької
області 05 травня 2010 року. У договорі
відсутні умови про передачу у заставу і
внесення в статутний фонд права оренди
земельної ділянки, що може бути
використано відповідачем у власних
потребах та є порушенням вимог ч. 1 ст. 15
Закону України «Про оренду землі» при
вчиненні правочину.

З урахуванням викладеного просила суд
визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки.

Рішенням Новоазовського районного
суду Донецької області від 05
лютого 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 06 березня 2013 року, позов
ОСОБА_7 задоволено. Визнано недійсним
договір оренди землі, укладений між
ОСОБА_7 та ДП «Ілліч-Агро-Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча», зареєстрований
05 травня 2010 року у ДП «Центр державного
земельного кадастру при Державному
комітеті України по земельним
ресурсам». У порядку виконання
судового рішення зобов'язано позивача
ОСОБА_7 не чинити перешкод ДП
«Ілліч-Агро-Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» у зборі врожаю
на вказаній земельній ділянці.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 липня 2013 року касаційна
скарга ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» відхилена.
Рішення Новоазовського районного суду
Донецької області від 05 лютого 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 06 березня 2013 року залишено
без змін.

У квітні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_6, яка діє в
інтересах ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча», про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 липня 2013 року
з підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції ст. 15 Закону
України «Про оренду землі».

Як на приклад неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 січня 2014 року
та постанову Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 25 грудня 2013 року.

Відповідно до вимог статті 355 ЦПК
України заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах може бути
подана виключно з підстав:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Оскільки з доданої до заяви копії
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 січня 2014 року вбачається
різні встановлені судами фактичні
обставини у порівнянні з судовим
рішенням, яке оскаржується, вона не
може бути підставою для перегляду
через неоднакове застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права.

Крім того, згідно п. 9 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11
«Про судову практику застосування
статей 353-360 Цивільного
процесуального кодексу України»
судовими рішеннями, на які заявник
посилається на підтвердження підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК, можуть бути рішення
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ; Вищого адміністративного суду
України; Вищого господарського суду
України; Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,
ухвалені як судом касаційної
інстанції; апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Враховуючи наведене, постанова Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України від 25 грудня 2013 року не
може бути предметом перегляду в
порядку, передбаченому главою 3 розділу
V ЦПК, і на них не може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК.

Таким чином, оскільки відсутні
підстави, які відповідно до вимог
пункту першого частини 1 статті 355 ЦПК
України є підставами для перегляду
судового рішення, у допуску справи до
провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_7 до
дочірнього підприємства «Ілліч-Агро
Донбас» публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»,
третя особа - відділ Держкомзему у
Новоазовському районі Донецької
області, про визнання договору оренди
земельної ділянки недійсним до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді:В.О. Кузнєцов О.В.
Кадєтова В.І. Мартинюк М.І. Наумчук
Д.О. Остапчук