Провадження №22-ц/784/1035/14 Головуючий у
першій інстанції Кокорєв В.В. Категорія
- 55 Доповідач в
апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Ухвала

Іменем України

28 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів: Серебрякової Т.В.,
Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання
- Яценко Л.В.,

за участю: представника позивача та
третіх осіб - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

товариства з обмеженою
відповідальністю «Турфірма «САМ»

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 27 січня 2014 року,
ухваленого за позовом ОСОБА_4 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Турфірма «САМ»,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
про стягнення грошових коштів, пені та
відшкодування моральної шкоди,

установила:

09 грудня 2013 року ОСОБА_4 пред'явив
до суду позов до товариства з обмеженою
відповідальністю «Турфірма «САМ» (далі
- ТОВ «Турфірма «САМ») про стягнення 82
854 грн. 62 коп. вартості ненаданих
туристичних послуг, 27 341 грн. 82 коп. -
пені та 10 000 грн. - компенсації моральної
шкоди.

Позивач зазначав, що 26 липня 2013
року уклав з ТОВ «Турфірма «САМ»
договір на туристичне обслуговування
№ М-10145, за умовами якого відповідач
зобов'язався надати йому та членам його
родини, від імені яких він діяв,
туристичні послуги з подорожі до м.
Кемер країни Туреччина у період з 08 по 18
вересня 2013 року, а саме послуги з
організації проживання в готелі Marti Myra
Hotel 5* та перельоту.

На виконання своїх договірних
зобов'язань, він ще 25 липня 2013 року
перерахував на банківський рахунок
відповідача повну вартість
туристичних послуг в сумі
82 854 грн. 62 грн.

Відповідач в свою чергу, не
виконав своїх зобов'язань, а саме не
передав йому проїзних та інших
документів для отримання туристичних
послуг без пояснення причин.

Зазначені неправомірні дії
відповідача спричинили йому моральні
страждання. Посилаючись на
неповернення грошових коштів, позивач
просив стягнути з відповідача кошти,
які він сплатив, відшкодувати
заподіяну моральну шкоду, а також пеню
на підставі ч. 5 ст.10 Закону України "Про
захист прав споживачів" у розмірі 3% від
вартості послуги за 11 днів
прострочення надання послуги.

Заперечуючи проти позову,
представник відповідача посилався на
необґрунтованість пред'явлених вимог.

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 22 січня 2014 року до
участі у справі в якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору залучені ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Рішенням того ж суду від 27 січня
2014 року позов ОСОБА_4 задоволено
частково. Стягнуто з ТОВ «Турфірма
«САМ» на користь позивача 77 854 грн. 62
коп. на відшкодування вартості
ненаданих туристичних послуг, 27 341 грн.
82 коп. - пені, 1000 грн.
компенсації моральної шкоди та 373 грн.
42 коп. - судового збору.

Додатковим рішенням того ж суду
від 24 березня 2014 року з відповідача на
користь держави стягнуто 907 грн. 95 коп.
судового збору.

В апеляційній скарзі ТОВ
«Турфірма «САМ» просило рішення суду в
частині стягнення пені скасувати і
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні цієї вимоги.

Скаргу обґрунтувало
невідповідністю висновків суду
обставинам справи і положенням чинного
цивільного законодавства, яким
врегульовані правовідносини в сфері
туристичної діяльності.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів
апеляційного суду дійшла висновку, що
апеляційна скарга ТОВ «Турфірма «САМ»
не підлягає задоволенню, з таких
підстав.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції виходив з того, що ТОВ
«Турфірма «САМ» порушило умови
договору, а тому повинно повернути
позивачу сплачену ним вартість
туристичного продукту та компенсувати
моральну шкоду. І в цій частині рішення
суду не оскаржувалося, тому в
апеляційному порядку не переглядалося.

Також суд вважав, що за порушення
умов договору, відповідач повинен
сплатити позивачу, як споживачу, пеню
за 11 днів прострочення надання
туристичних послуг, яка передбачена ч.
5 ст. 10 Закону України «Про захист прав
споживачів».

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду.

Відповідно до положень статті 20
Закону України «Про туризм» за
договором на туристичне
обслуговування одна сторона
(туроператор, турагент) за встановлену
договором плату зобов'язується
забезпечити надання за замовленням
іншої сторони (туриста) комплексу
туристичних послуг (туристичний
продукт). До договору на туристичне
обслуговування застосовуються
загальні положення договору про
надання послуг, якщо інше не
передбачено законом та не суперечить
суті зобов'язання.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 32 Закону
України «Про туризм» за неналежне
виконання своїх зобов'язань
туроператор, турагент, інші суб'єкти
туристичної діяльності несуть майнову
та іншу відповідальність, визначену в
договорі відповідно до чинного
законодавства. Розмір майнової
відповідальності туроператора,
турагента чи іншого суб'єкта
туристичної діяльності не може
перевищувати фактично завданих
замовнику збитків з їх вини.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Частиною 5 ст. 10 Закону України
«Про захист прав споживачів»
передбачена відповідальність
виконавця роботи (послуг) за її не
виконання в обумовлений договором
строк у вигляді сплати пені у розмірі
трьох відсотків вартості роботи
(послуги).

Згідно з ч. 15 ст. 20 Закону України
«Про туризм», яка діє в редакції Закону
від 09 лютого 2012 року № 4385-VI "Про
внесення змін до Закону України "Про
туризм" щодо надання туристичних
послуг", якість туристичних послуг
повинна відповідати умовам договору на
туристичне обслуговування, порядок і
способи захисту порушених прав
туристів визначаються Законом України
«Про захист прав споживачів».

Отже, на думку колегії суддів, дія
Закону України «Про захист прав
споживачів» поширюється на
правовідносини у сфері надання
громадянам туристичних послуг та
регулює правовідносини, які виникли
між сторонами.

До того ж, суперечностей щодо
сплати пені виконавцем туристичних
послуг в нормах Закону України «Про
туризм» та Закону України «Про захист
прав споживачів», на що посилався
відповідач, не міститься.

З матеріалів справи вбачається,
що 26 липня 2013 року між ТОВ «Турфірма
«САМ» та ОСОБА_4 укладено договір на
туристичне обслуговування № М-10145, за
умовами якого відповідач зобов'язався
надати позивачу та членам його родини
(ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.),
від імені яких він діяв, туристичні
послуги з подорожі до країни Туреччина
у період з 08 по 18 вересня 2013 року, а саме
послуги з організації проживання в
готелі Marti Myra Hotel 5* та перельоту.

Відповідно до п. 5.1 цього договору
та п. 2 замовлення на пакет туристичних
послуг вартість туристичного продукту,
включаючи вартість послуг
Туроператора і Турагента, становила 82
854 грн. 62 коп.

На виконання своїх договірних
зобов'язань, ОСОБА_4 25 липня 2013 року
перерахував від свого імені та імені
членів родини на банківський рахунок
відповідача повну вартість цих послуг.

Відповідач в свою чергу, не
виконав своїх зобов'язань, щодо видачі
проїзних та інших документів для
отримання туристичних послуг. Причин, з
яких вказаний договір не був виконаний,
він не вказав.

08 січня 2014 року позивачу було
повернуто лише 5 000 грн.

Докази, які б свідчили про
звільнення від відповідальності за
невиконання договору, відповідач суду
не надав, хоча згідно ст. 60 ЦПК України,
то є його обов'язком.

Зазначені обставини сторонами не
оспорювалися.

Пунктом 8.1. договору, укладеного
між сторонами, передбачено, що сторони
несуть відповідальність, зокрема, за
невиконання своїх зобов'язань, у
відповідності до умов договору та
чинного законодавства України.

Таким чином, слід вважати, що
відповідно до положень ч. 5 ст. 10 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
ТОВ «Турфірма «САМ», яке не надало
послуг згідно з договором на
туристичне обслуговування, за кожен
день прострочення (за 11 днів з 08 по 18
вересня 2013 року) повинно сплатити
позивачу ОСОБА_4, як споживачу таких
послуг, пеню у розмірі трьох відсотків
загальної вартості замовлення, що
складає 27 341 грн. 82 коп.

Оскільки такого ж, з таких же
мотивів дійшов й суд першої інстанції,
то підстав для задоволення апеляційної
скарги немає.

За такого, колегія суддів вважає,
що під час встановлення зазначених
фактів судом першій інстанції не було
порушено норм процесуального права,
рішення суду відповідає вимогам
матеріального права та встановленим
обставинам справи, а тому не вбачається
підстав для його скасування чи зміни.

Інші доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими, оскільки не
спростовують правильність висновку
суду першої інстанції.

В іншій частині рішення суду
першої інстанції та додаткове рішення
того ж суду не оскаржувалося.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України не
підлягають стягненню з позивача судові
витрати понесені відповідачем за
подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Турфірма
«САМ» відхилити, а рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 27 січня
2014 року та додаткове рішення того ж
суду від 24 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: