Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №289/1710/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді:
Гансецької І.А.

суддів:
Товянської О.В.,

Микитюк О.Ю.

при секретарі:
Гуковій О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа
ОСОБА_4 про стягнення коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Радомишльського районного
суду Житомирської області від 27 лютого
2014 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з даною заявою, в обгрунтування
якої зазначила, що 06.07.2011 року
відповідач надав їй письмове
зобов'язання щодо продажу житлового
будинку з надвірними спорудами по
АДРЕСА_1. На підтвердження своїх
намірів вона передала відповідачу 19000,00
грн., а він мав виготовити необхідні
документи для оформлення договору
купівлі-продажу. Свої зобов'язання
ОСОБА_3 не виконав, чим завдав їй
збитків. Просила стягнути з
відповідача на її користь суму боргу за
зобов'язанням в розмірі 21444,23 грн. з
урахуванням індексу інфляції та 3%
річних від простроченої суми, а також
10000,00 грн. упущеної вигоди.

Рішенням Радомишльського районного
суду Житомирської області від 27 лютого
2014 року позов ОСОБА_2 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на її
користь 21444,23 грн.боргу та 214,45 грн.
судового збору. В задоволенні решти
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення Радомишльського
районного суду Житомирської області
від 27 лютого 2014 року та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову в повному обсязі. Посилається на
неправильне застосування
матеріального і процесуального права.
Зазначає, що не домовлявся з позивачкою
про термін укладення договору
купівлі-продажу. Технічну документацію
було виготовлено у вересні 2012 року і з
цього часу він неодноразово пропонував
позивачці укласти договір
купівлі-продажу, однак вона з різних
причин відкладала це питання.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
06.07.2011року ОСОБА_3 підписав розписку, в
якій зазначено, що він продає, а ОСОБА_2
купує житловий будинок з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1 за домовленою
ціною 19000,00 грн., які були передані
ОСОБА_3 в присутності сільського
голови.

Строк, протягом якого сторони
планували укласти договір
купівлі-продажу будинковолодіння в
розписці зазначено не було.

09.09.2013 року ОСОБА_2 направила ОСОБА_3
претензію в якій зазначала, що
відповідач не виконав взяті на себе
зобов'язання по оформленню договору
купівлі-продажу, тому просила
повернути їй борг в озмірі 19000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції вважав, що відповідач
прострочив виконання зобов'язання,
тому повинен сплатити позивачці суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення та три відсотки річних.
Однак, з таким висновком суду
погодитися не можна, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно), виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

З розписки, наданої ОСОБА_3 не
вбачається, що між сторонами виникло
будь-яке зобов'язання, з даної розписки
випливає, що одна особа продає, а інша
купляє нерухоме майно і передає за
нього певну суму коштів.

Крім зазначеного, на момент
виготовлення вказаної розписки ОСОБА_3
не був власником житлового будинку з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1. Не є
ОСОБА_3 власником вказаного будинку і в
даний час. Так, згідно свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від
01.06.2012 року йому на праві власності
належить ? частина жилого будинку з
надвірними будівлями по АДРЕСА_2

Таким чином, відповідач без достатньої
правової підстави отримав від позивача
19000,00 грн.

За змістом ч.1 ст.1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно.

Враховуючи те, що з вимогою про
повернення коштів позивач звернулася
до відповідача лише у вересні 2013 року,
підстави для застосування
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання відповідно до
вимог ст.625 ЦК України відсутні. Також
безпідставними є позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача на користь
позивача 10000,00 упущеної вигоди.

Приймаючи до уваги викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову.

Керуючись
ст.ст.209,218,303,304,307,309,313,314,316,317,319,324,325 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Радомишльського районного
суду Житомирської області від 27 лютого
2014 року скасувати. Ухвалити нове
рішення. Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 19000,00 грн. та 243,60 грн. судового
збору. В решті позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення. Касаційна скарга
на нього може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: