КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/2416/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді
Петренка В.С.

за участю секретаря -
Гарнаженко Н.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі цивільну
справу за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у шлюбі з 31
грудня 2010року, шлюб зареєстрований
Другим Приморським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Одеського міського управління юстиції.
Від даного шлюбу мають двох малолітніх
дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження
та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Позивач у позовній заяві просить суд
шлюб розірвати посилаючись на те, що
спільне життя з відповідачкою не
склалося, у зв'язку з постійно
виникаючими сварками та
непорозуміннями.

Позивач також вказує, що з березня
2013року вони з відповідачкою проживають
окремо, спільного господарства не
ведуть, шлюбні відносини фактично
припинені, подальше спільне життя та
збереження шлюбу неможливе та буде
суперечитиме його інтересам.

Також позивач зазначає, що спір
майнового характеру між ними
відсутній, проти проживання дітей з
матір'ю не заперечує.

У судовому засіданні 26.05.2014року позивач
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, просив суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 26.05.2014року
відповідачка не заперечувала проти
розірвання шлюбу, однак у неї були
вимоги про виконання прав та обов'язків
позивача щодо дітей.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, суд
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню, тому що родина фактично
розпалася і її відновлення неможливо,
при обставинах, зазначених позивачем, у
позивача відсутні які-небудь почуття
до відповідачки, їх шлюбний союз
розпався, на примирення позивач
категорично не згоден, оскільки сторін
по справі нічого не об'єднує, а також
той факт, що один з подружжя або обоє
мають право звернутися із заявою в суд
про розірвання шлюбу й це право
підлягає судовому захисту.

Одночасно, суд вважає, що подальше
спільне життя чоловіка й жінки та
збереження шлюбу суперечить інтересам
сторін, тому що сторони подружні
відносини припинили й спільного
господарства не ведуть, даний факт має
істотне значення.

Шлюб - це сімейний добровільний та
рівноправний союз жінки та чоловіка, їх
спільність, зареєстрований у
державному органі реєстрації актів
цивільного стану та спрямований на
створення сім'ї.

Добровільність шлюбу - одна з основних
його засад.

Загальна декларація прав людини у ч. 2
ст. 16 містить положення, за яким шлюб
може укладатися тільки при вільній і
повній згоді сторін, що одружуються, а
за ст. 23 Міжнародного пакту про
громадянські і політичні права, жоден
шлюб не може бути укладений без вільної
і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок,
що й подальше існування сім'ї як
добровільного союзу у разі відсутності
добровільної згоди чоловіка чи жінки
на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати
місце, а також, приймаючи бажання й
право одного з них розірвати шлюб не
може бути незаконно порушене або
одного з подружжя не можливо насильно,
без його волі змусити перебувати у
таких зареєстрованих як шлюб
відносинах.

Принцип добровільності шлюбу є чинним
не лише на стадії реєстрації шлюбу.
Добровільність шлюбу, тобто наявність
вільної згоди, - це його довічна риса.
Саме добровільністю шлюбу зумовлена
можливість його розірвання.

За ст. 51 Конституції України, шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка.

Як вбачається з пояснень позивача
зазначеної вільної згоди між сторонами
по справі не має.

Чинне законодавство України забороняє
примушування до шлюбу. Примушування -
значить добиватися певної поведінки
від особи за допомогою фізичного або
психічного насильства.

Закріплені у законодавстві права
дружини та чоловіка на повагу до своєї
індивідуальності є засобом захисту
психологічно слабшого у шлюбі від
психічного диктату чи навіть агресії
дружини, чоловіка або іншої особи. Воно
схиляє до толерантності, терпимості у
шлюбі, спрямовує кожного з них на
спокійне, інтелігентне залагодження
колізії індивідуальних рис характеру,
життєвих звичок.

Однією з причин припинення шлюбу є його
розірвання.

Шлюб припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду.

Оскільки шлюб ґрунтується на вільній
згоді жінки та чоловіка, розірвання
шлюбу може відбутися за їхньою
спільною заявою або за заявою когось з
них.

У ході розгляду справи, судом була
перевірена наявність відповідних
підстав для розірвання шлюбу, суд
переконався у дійсному волевиявленні
сторін по справі.

Суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, оскільки було встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечить інтересам
одного з них, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 110 СК України позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Згідно зі ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них.

У судовому засіданні встановлено, що
сім'я розпалася остаточно, і шлюб
носить формальний характер. Подальше
сумісне проживання суперечить їх
інтересам, що мають істотне значення.

Керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України,
ст.ст. 110, 112, 113, 114 СК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
зареєстрований Другим Приморським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Головного управління юстиції в
Одеській області, актовий запис № 640
від 31 грудня 2010 року.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вважати
розірваним у день набрання чинності
цим рішенням.

Позивачу залишити прізвище "ОСОБА_2".

Відповідачці залишити прізвище
"ОСОБА_3".

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення його вступної та
резолютивної частини.

Суддя
Петренко В. С.