Справа № 459/455/13- ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 року
Червоноградський міський суд
Львівської області

в складі: головуючого-судді
Кріль М.Д.

при секретарі
Пилипяк Ю.М.

за участю: позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Червонограда
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання договору дарування
квартири недійсним,

в с т а н о в и в :

Позивачка в лютому 2013 року
звернулася в суд з даним позовом. В
заяві послалася на те, що приблизно 15
років тому її чоловік ОСОБА_5 поїхав на
заробітки в Сибір і пропав, її син
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Після смерті
сина її здоров'я значно погіршилося, а
тому їй почала всяко допомагати ОСОБА_3,
яка проживала по сусідству.
Відповідачка обіцяла їй, що якщо вона
подарує їй свою квартиру АДРЕСА_1, то
вона буде за нею доглядати. Позивачка
спочатку не хотіла дарувати квартиру,
однак ОСОБА_3 приїхала до неї з своїм
сином ОСОБА_7, і відвезли її до
нотаріуса, який засвідчив договір
дарування квартири. Оскільки вона не
усвідомлювала своїх дій під час
укладення даного договору, так як не
обізнана в таких справах, вважає, що він
був укладений проти її волі і вільного
волевиявлення на його укладення у неї
не було. Після укладення договору
дарування відповідачка до неї більше
не приходила, добровільно розірвати
договір не бажає. Просить визнати
договір дарування квартири АДРЕСА_1
недійсним та стягнути з відповідачки
на її користь судові витрати по справі.

Позивачка та її представник в
судовому засіданні позов підтримали,
позивачка суду пояснила, що їй на праві
власності належить квартира АДРЕСА_1.
ОСОБА_3 вона знає давно. Її син ОСОБА_6
помер давно і інших дітей у неї немає.
Вказала, що квартиру вона не думала
дарувати ОСОБА_3 Відповідачка приїхала
до неї додому і забрала її, коли вона
зайшла в приміщення, то зрозуміла, що
там має переписати квартиру на ОСОБА_3
Тоді вона окулярів зі собою не взяла і
підписала якийсь документ в нотаріуса.
Вказала, що коли вона в окулярах, то
може читати, а без них вона не бачить
нічого. На наступний день вона
звернулася до нотаріуса щоб той дав їй
прочитати договір. Нотаріус договір їм
не читав коли вони там знаходилися і
коли вона його підписувала. Після
смерті сина відповідачка часто
приходила. Вона не знала, що підписує. У
неї було 2 інфаркти, вона все не
пам'ятає, і не все розуміє за станом
свого здоров'я. Іншого житла у неї
немає, в даній квартирі вона проживає,
оплачує за комунальні послуги.

Відповідачка та її представник
позову не визнали. Відповідачка суду
пояснила, що вона знає ОСОБА_1 впродовж
20-25 років, вона проживає АДРЕСА_1.
Позивачка дружила з її матір'ю,
ствердила, що в позивачки були
непорозуміння з братом ОСОБА_11 і він з
початку травня 2012 року перестав до неї
приходити. В неї з позивачкою були
добрі відносини, та їй постійно
говорила, що нікому нічого не дасть, а
квартира достанеться лише їй. В
нотаріуса, під час підписання договору,
він їй говорив, що позивачка бажає
подарувати їй квартиру, а ОСОБА_1 тоді
мала при собі окуляри. Її волевиявлення
під час підписання договору було
добровільним. Вона часто відвідувала
позивачку, прала її білизну. Їй відомо,
що позивачка на обліку в психіатричній
лікарні не перебувала і що в неї
підвищений тиск. Після укладення
договору дарування позивачка
продовжує і надалі проживати в спірній
квартирі. Вона перестала навідувати
позивачку з 29.01.2013 року так як остання
її словесно образила та вказала щоб
вона віддала їй її квартиру, бо на цьому
наполягає її брат.

Третя особа в судовому засіданні
пояснив, що він дійсно посвідчив
договір дарування квартири АДРЕСА_1 від
07.12.2012 року. До нього звернулася
відповідачка для посвідчення договору,
він її попросив забезпечити явку
дарувальника. Вони обоє принесли
паспорти та інші документи, необхідні
для вчинення правочину. Він спитав у
ОСОБА_1 яку дію вона бажає вчинити з
відповідачкою і пояснив, що мова йде
про перехід права власності на
квартиру до ОСОБА_3 Вона сказала, що
хоче вчинити дарування, він їй пояснив,
що краще зробити заповіт, на що вона
йому відповіла, що ОСОБА_3 дуже добре до
неї відноситься і тому вона хоче
подарувати їй квартиру. Вказав, що
посилання позивачки в позовній заяві
на те, що договір дарування був наперед
підготовлений не відповідає дійсності,
так як він хвилин 15-20 готував текст
договору. Перед підписанням договору,
обоє ознайомилися з текстом договору,
зауважень не мали і коли він запросив
їх в кабінет для підписання вони, в
присутності його помічника, підписали
договір. ОСОБА_1 після підписання
договору сказала, що і надалі буде
проживати в спірній квартирі і сказала,
що відповідачка буде продовжувати її
підтримувати. Він їй роз'яснив, що на
протязі року вона може розірвати
договір, він вручив їй другий примірник
укладеного договору.

Дослідивши докази суд встановив
слідуюче.

Відповідно до копії довідки № 121944
від 03.12.2012 року виданої КП «Комінтех» в
квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_1
(власник).

Як вбачається з договору дарування
квартири від 07.12.2012 року, посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_8, ОСОБА_1
подарувала, а ОСОБА_9 прийняла, квартиру
АДРЕСА_1 Дана квартира належить
дарувальнику ОСОБА_1 на підставі
договору міни квартир від 14.08.2003 року.

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона
працює помічником приватного
нотаріуса ОСОБА_8 07.12.2012 року сторони
прибули в нотаріальну контору і
сказали, що хочуть укласти договір
дарування кватири. Нотаріус сказав їй,
що необхідно готувати договір, сторони
були присутні при цьому, вони
знаходилися в приймальній.

В силу вимог ст. 203 ЦК України,
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Згідно медичних висновків від
27.06.2012 року та від 18.06.2013 року про
здатність до самообслуговування та
потребу в сторонній допомозі
громадянина, який потребує соціального
обслуговування (надання соціальних
послуг) територіальним центром за
місцем проживання, виданих
поліклінічним відділенням ЧЦМЛ для
дорослих, у ОСОБА_1 значно знижена
рухова активність, вона пересувається
в межах кімнати, самостійно може
виконувати деякі прості види домашньої
роботи; частково не здатна до
самообслуговування,потребує
соціально-побутової адаптації та
соціально-медичних послуг.

Відповідно до акту № 823
амбулаторної судової-психіатричної
експертизи від 27.12.2013 року, комісія
прийшла до висновку, що ОСОБА_1 страждає
стійким хронічним психічним розладом у
вигляді судинної деменції та за своїм
психічним станом не може усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними.
Потребує опіки. У період укладення
договору дарування 07.12.2012 року ОСОБА_1
також страждала стійким хронічним
психічним розладом - судинною
деменцією та за своїм психічним станом
не могла усвідомлювати значення своїх
дій та керувати ними.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 225 ЦК України передбачено,
що правочин, який дієздатна фізична
особа вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Враховуючи наведене, беручи до
уваги те, що на момент укладення
договору дарування 07.12.2012 року ОСОБА_1
страждала стійким хронічним психічним
розладом та за своїм психічним станом
не могла усвідомлювати значення своїх
дій та керувати ними, суд вважає позов
обгрунтованим та таким, що підлягає до
задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Договір дарування квартири
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
07 грудня 2012 року та посвідченого 07.12.2012
року приватним нотаріусом
Червоноградського нотаріального
округу ОСОБА_8 та зареєстрованого в
реєстрі за № 2423 - визнати недійсним.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 - 114 грн. 70 коп. судового збору.

Арешт накладений ухвалою
Червоноградського міського суду від
04.02.2013 року на квартиру АДРЕСА_1, після
набрання рішенням законної сили -
скасувати.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Львівської області протягом 10 днів з
часу його проголошення.

Суддя:
М. Д. Кріль