У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Лесько А.О., Луспеника Д.Д., Хопти
С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - приватний
нотаріус Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 30 жовтня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 09 листопада
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 19
вересня 1995 року він, його батько -
ОСОБА_4 та мати - ОСОБА_5 у рівних частках
є власниками ізольованої двокімнатної
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 47,4
кв.м. ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його
мати, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року батько,
внаслідок чого відкрилася спадщина на
належне їм майно, в тому числі і на
частки у зазначеній квартирі.

Позивач, як єдиний спадкоємець, вважав
себе таким, що прийняв спадщину після
смерті батьків, оскільки на час
відкриття спадщини постійно проживав
разом із ними. Через брак коштів до
вересня 2011 року до нотаріальної
контори для оформлення спадщини не
звертався.

19 вересня 2011 року позивач видав
доручення на ім'я ОСОБА_2, яким
уповноважив її оформити спадщину.

22 вересня 2011 року ОСОБА_2 від його імені
пред'явила позов до Миколаївської
міської ради про визнання за ним права
власності на вказану квартиру в
порядку спадкування за законом, який
було задоволено у повному обсязі.

Протягом наступних 10 днів нею були
здійсненні усі необхідні реєстраційні
процедури, а вже 11 жовтня 2011 року між
ними був укладений договір
купівлі-продажу цієї квартири.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2
скористалася алкогольною залежністю
позивача і тим, що під час загострення
даної хвороби він не міг розуміти
значення своїх дій і керувати ними, а
також, обманула його, щодо подальшого
придбання йому іншого житла, просив суд
визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 з
підстав передбачених ст. ст. 125, 230 ЦК
України.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 30 жовтня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 09 листопада 2013 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати вказані судові рішення,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарги про порушення норм
матеріального і процесуального права
безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення оскаржуваних судових рішень
без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК
України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 30 жовтня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 09 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта