Справа № 382/2531/13-ц Головуючий у І
інстанції Бурзель Ю.В.Провадження №
22-ц/780/2900/14 Доповідач у 2
інстанції МатвієнкоКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

29 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді Матвієнко Ю.О.,

суддів Волохова Л.А.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Микитенко
Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17 на рішення Яготинського
районного суду Київської області від 14
березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 до товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
Дружба", третя особа - спільне
підприємство товариство з обмеженою
відповідальністю "Нива Переяславщини",
про визнання недійсними договорів
оренди земельних ділянок,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2013 року позивачі
звернулися до суду з вищевказаним
позовом та просили ухвалили рішення
про його задоволення, посилаючись на
те, що 20 березня 2013 року між ними та СП
ТОВ «Нива Переяславщини» укладено
договори оренди землі за №№ 19, 116, 88, 20,
45, 162, 47, 109, 171, 172, 168, 91, 103, 10, 11, 5, 6, 89, 52,
зареєстровані у Реєстраційній службі
Яготинського РУЮ.

Під час розгляду іншої цивільної
справи за № 382/1035/13-ц, що розглядалась в
Яготинському районному суді Київської
області, їм стало відомо про те, що
передані ними у строкове платне
користування СП ТОВ «Нива
Переяславщини» земельні ділянки,
перебувають у строковому платному
користуванні ТОВ «Агрофірма Дружба» на
підставі договорів оренди землі.

Однак договори оренди землі,
укладені між позивачами і ТОВ
«Агрофірма «Дружба», не містять
кадастрового номера, дані про який з 01
січня 2002 року стали обов'язковими для
здійснення державної реєстрації
такого договору, так як Тимчасовим
порядком ведення державного реєстру
земель, затвердженим наказом
Держкомзему від 02 липня 2003 року, було
визначено, що Державний реєстр земель -
це складова частина державного
земельного кадастру, який складається
з книги записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі із зазначенням
кадастрових номерів земельних ділянок
та Поземельної книги, номер якої
збігається з кадастровим номером
земельної ділянки і яка містить
відомості про земельну ділянку і
формується за допомогою АС ДЗК, а отже
відсутність кадастрового номеру
свідчить про те, що Поземельні книги на
належні їм земельні ділянки відкриті
не були.

Посилаючись на те, що за змістом ст.
640 ЦК України у редакції, чинній на час
укладення договорів оренди землі з ТОВ
"Агрофірма "Дружба", договір, який
підлягає державній реєстрації, є
укладеним з моменту його державної
реєстрації, реєстрація договорів
оренди між ними і ТОВ «Агрофірма
«Дружба» не могла бути проведена, так
як у договорах відсутні кадастрові
номери земельних ділянок, тому
відповідно до ст. 228 ЦК України
правочини, укладені між ними і ТОВ
«Агрофірма «Дружба», порушують
публічний порядок, так як не містять
кадастрових номерів, а отже є
нікчемними. Крім того, у цих правочинах
відсутні передбачені ст. 15 Закону
України "Про оренду землі" невід`ємні
частини договорів оренди земельних
ділянок, а також деякі інші істотні
умови, в зв»язку з чим, враховуючи, що
між сторонами існує спір щодо
нікчемності укладених між ними і ТОВ
«Агрофірма «Дружба» договорів оренди,
позивачі просили суд встановити
нікчемність та визнати недійсними
договори оренди землі, укладені між
ними і ТОВ "Агрофірма Дружба",
зареєстровані в Яготинському
районному відділі Київської
регіональної філії ДП "Центр
Державного земельного кадастру" при
Держкомземі України в книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
землі Капустинської сільської ради
Яготинського району Київської області,
про що у Державному реєстрі земель
вчинено відповідні записи.

Рішенням Яготинського районного
суду Київської області від 14 березня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивачі подали на нього апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з»ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, а також на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просили рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити по справі нове
рішення про задоволення їхнього
позову.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
що 20 березня 2013 року між СП ТОВ "Нива
Переяславщини" та ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17 укладено договори оренди землі
за №№ 19, 116, 88, 20, 45, 162, 47, 109, 171, 172, 168, 91, 103,
10, 11, 5, 6, 89, 52, зареєстровані у
Реєстраційній службі Яготинського РУЮ
(т. 1 а.с.34-189, т. 2 а.с.80-95).

Також встановлено, що на час
укладення вказаних договорів належні
позивачам земельні ділянки перебували
у строковому платному користуванні ТОВ
«Агрофірма «Дружба» на підставі
договорів оренди, укладених у 2003-2006
роках (т. 1 а.с.190-248, т. 2 а.с.1-25), відповідно
до п. 8 яких строк дії таких договорів
закінчується 31 березня 2020 року.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд обґрунтовував свої висновки
відсутністю передбачених законом
підстав для встановлення нікчемності і
визнання недійсними оспорюваних
договорів оренди. При цьому суд виходив
з того, що укладені між сторонами
договори оренди не порушують публічний
порядок, а тому не можуть бути визнані
нікчемними (недійсними) з підстав,
передбачених ст.228 ЦК України.

Також суд керувався тим, що
позивачами не надано доказів порушення
їхніх прав з боку ТОВ «Агрофірма
«Дружба» у зв'язку із відсутністю у
договорах оренди, укладених між ними,
деяких істотних умов, передбачених ст.15
Закону України «Про оренду землі».

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону, що вбачається
з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Згідно ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6
ст.203 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних, або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст.15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових правовідносин.

За змістом вказаних процесуальних
норм, об'єктом захисту є порушене,
невизнане або оспорюване право чи
цивільний інтерес, і саме вони є
підставою для звернення особи за
захистом із застосуванням
відповідного способу захисту.

Аналогічні роз'яснення містить п.11
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 18 грудня 2009 року «Про
судове рішення у цивільній справі»,
відповідно до якого оскільки правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, то суд повинен встановити,
чи були порушені, невизнані або
оспорені права, свободи чи інтереси
цієї особи, а якщо були, то вказати, чи є
залучений у справі відповідач
відповідальним за це.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивачі є власниками
земельних ділянок для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, розташованих на території
Капустинської сільської ради
Яготинського району Київської області.

Між ТОВ «Агрофірма «Дружба» і
позивачами були укладені договори
оренди землі, за умовами яких позивачі
передали, а відповідач ТОВ «Агрофірма
«Дружба» прийняв у строкове платне
користування для
сільськогосподарського використання
належні позивачам земельні ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Всі договори оренди землі укладені
строком до 31 березня 2020 року і
зареєстровані у встановленому законом
порядку в Яготинському районному
відділі Київської регіональної філії
ДП «Центр державного земельного
кадастру» при Держкомземі України у
книзі записів державної реєстрації
договорів оренди землі.

Згідно п.43 всіх договорів оренди (які
є ідентичними за замістом) невід'ємними
частинами цих договорів є плани (схеми)
земельних ділянок, кадастрові плани
ділянок, акти визначення меж і акти
прийому-передачі ділянок в оренду.

Також судом встановлено, що укладені
між сторонами договори оренди
земельних ділянок не містять певних
умов, передбачених ст.15 Закону України
«Про оренду землі», зокрема у договорах
відсутні відомості про існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання ділянок, не зазначена
сторона, яка несе ризик випадкового
пошкодження або знищення об'єкта
оренди, відсутні умови передачі
ділянок у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди землі.
Проте під час розгляду справи позивачі
не надали суду доказів, що відсутність
вказаних умов призвела до порушення їх
законних прав та інтересів, як і не
надали доказів, що укладені між
сторонами договори оренди порушують
публічний порядок.

За таких обставин суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність підстав для
захисту прав позивачів шляхом
встановлення нікчемності і визнання
недійсними оспорюваних ними договорів
оренди.

Аналогічну правову позицію зайняв
Верховний Суд України на засіданні
Судової палати у цивільних справах 25
грудня 2013 року при розгляді цивільних
справ №6-94цс 13 та №6-78цс 13, предметом
яких був спір про визнання недійсним
договору оренди з підстав відсутності
у договорі істотних умов договору. При
розгляді цієї справи Верховний Суд
України зробив правовий висновок про
те, що однією з обов'язкових умов
визнання договору недійсним є
порушення у зв'язку із його укладенням
прав та охоронюваних законом інтересів
позивача. Якщо за результатами
розгляду справи факту такого порушення
не встановлено, а позивач посилається
лише на формальне порушення закону, у
суду немає правових підстав для
задоволення позову і визнання
правочину недійсним.

Апеляційна скарга позивачів не
містить доводів, в чому полягає
незаконність чи необґрунтованість
судового рішення, а повністю повторює
текст позовної заяви (із збереженням
тексту і абзаців).

Таким чином, оскільки судом першої
інстанції повно і всебічно з'ясовані
всі обставини справи, дана належна
правова оцінка доказам, висновки суду
відповідають фактичним обставинам
справи, а ухвалене рішення відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17 - відхилити.

Рішення Яготинського районного суду
Київської області від 14 березня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: