Справа № 752/3079/14-ц
Провадження № 2/752/2626/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.04.2014 року Голосіївський районний суд
м. Києва у складі

головуючого судді
Шевченко Т.М.

з участю секретаря
Крекотень О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
будинку в натурі та припинення
спільної часткової власності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 у березні 2014 року звернувся у
суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ
будинку в натурі та припинення
спільної часткової власності.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що він є власником ?
частини домоволодіння, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, а відповідач є
співвласником іншої частини вказаного
домоволодіння на підставі свідоцтва по
право на спадщину від 25 липня 1955 року.

Рішенням Народного суду
Кагановичського району м. Києва від 13
вересня 1955 року в конкретне
користування ОСОБА_1 виділена ? частина
вказаного домоволодіння, зокрема
тильну частину будинку, яка
складається з двох кімнат розміром 14,1
кв.м та 10.7 кв.м з окремим входом зі
сторони земельної ділянки НОМЕР_4, а
також виділено йому у користування ?
частину вказаної земельної ділянки, що
знаходиться під його половиною
домоволодіння.

На підставі рішення виконкому
Київської міської ради № 249 від 15 липня
1958 року вказане домоволодіння отримало
новий АДРЕСА_1.

У позовній заяві зазначено, що 23 січня
2014 року позивач виявив бажання
здійснити поділ у натурі зазначеного
домоволодіння, у зв'язку з чим
звернувся до відповідача з письмовою
пропозицією щодо укладення між
співвласниками договору про поділ в
натурі нерухомого майна, що
знаходиться у спільній частковій
власності в порядку та у відповідності
до рішення Народного суду
Кагановичського району м. Києва від 13
вересня 1955 року, з подальшим
припиненням права спільної часткової
власності на дане домоволодіння.

Оскільки станом на день подачі
позовної заяви відповіді відповідач не
надав та не виявив бажання укласти
відповідний договір, погодити його
умови або ж вчинити будь-які інші дії,
що свідчили б про намір укласти
відповідний правочин, на думку
позивача, відповідач чинити перешкоди
у реалізації права позивача на поділ
майна в натурі, що є у їх спільній
частковій власності, чим порушує його
право власності на ? частину
домоволодіння АДРЕСА_1.

У заяві про уточнення позовних вимог
позивач просить виділити йому в натурі
? частину домоволодіння АДРЕСА_1, що
складається з квартири НОМЕР_2,
загальною площею 44,4 кв.м, а саме тамбур
площею 1,3 кв.м, коридор площею 3,4 кв.м,
кухня площею 8,1 кв.м., санвузол площею 5,9
кв.м, житлова кімната площею 11,.4 кв.м та
житлова кімната площею 14,3 кв.м.
Виділити ОСОБА_2 ? частину вказаного
домоволодіння, що складається з
квартири НОМЕР_3, загальною площею 22,2
кв.м, а саме житлової кімнати 9,0 кв.м та
житлової кімнати 13,2 кв.м. Припинити
право спільної часткової власності
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вказане
домоволодіння.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги та
просила суд задовольнити позов,
зазначивши, що згідно технічного
паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1
від 02 липня 2010 року він складається з
двох ізольованих квартир під НОМЕР_2 та
НОМЕР_3, що дає можливість розділити
його в натурі між співвласниками.
Позивач просить виділити йому у натурі
ту частину домоволодіння, яку
визначено судовим рішенням від 13
вересня 1955 року, а саме квартиру НОМЕР_2
у вказаному будинку, яка відповідає
розміру його частки - ?.

Відповідач в судовому засіданні визнав
позовні вимоги та не заперечував проти
їх задоволення.

Вислухавши пояснення учасників
судового розгляду та дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право на спадщину,
виданого 25 липня 1955 року Другою
київською державною нотаріальною
конторою, ОСОБА_1 є власником ? частини
домоволодіння, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 10)

Інша ? частина вказаного домоволодіння
належить на праві власності ОСОБА_2 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину, виданого 25 липня 1955 року
Другою київською державною
нотаріальною конторою.

В акті приймання від 30 грудня 1946 р.
зазначено будівельно-технічну
характеристику спірного домоволодіння
до набуття права власності на нього
сторонами у справі, а саме вказано, що
забудовник ОСОБА_3 збудувала у 1939 р.
дерев»яний одноповерховий будинок,
який складається з однієї квартири,
трьох кімнат та кухні, розмірами 7,0 х8,4
кв.м. Житлова площа становила 35 кв.м.

У свідоцтві про право на спадщину за
законом від 14.03.1985 р., додатково
виданого Першою київською державною
нотаріальною конторою до раніше
виданого 25.07.1955 р. свідоцтва про право
на спадщину, зазначено, що вказаний
житловий будинок - дерев'яний, житловою
площею 47,9 кв.м.

Рішенням Народного суду
Кагановичського району м. Києва
виділено в конкретне користування
ОСОБА_1 ? частину вказаного
домоволодіння, а саме тильну частину
будинку, яка складається з двох кімнат
розміром 14,1 кв.м та 10,7 кв.м з окремим
виходом зі сторони земельної ділянки
НОМЕР_4, а також виділено у користування
ОСОБА_1 ? частину земельної ділянки, що
знаходиться під його половиною
домоволодіння. З рішення суду
вбачається, що порядок користування
був визначений судом з урахуванням
висновку технічного інспектора РЖУ
Кагановичського району м. Києва. (а.с. 14)

Домоволодіння між сторонами було
поділено майже порівну. Так загальна
площа домоволодіння станом на 1955 р.
складала 7,0 кв.м х 8,8 кв.м = 58,8 кв.м, з яких
10,7 кв.м + 14,1 кв.м = 24,8 кв.м виділено в
користування ОСОБА_1

Такий порядок користування даним
житловим будинком не змінився і станом
на час судового вирішення даної
позовної заяви.

Проте відбулися наступні технічні
зміни.

Зокрема на підставі рішення виконкому
Київської міськради № 249 від 15 липня 1958
р. домоволодіння АДРЕСА_1 отримала
новий АДРЕСА_1.

У зв'язку з уточненням лінійних вимірів
було визначено дійсну площу приміщень,
яка збільшилася в кімнаті 1-5 на 0,7 кв.м з
10,7 кв.м до 11,4 кв.м, в кімнаті 1-6 на 0,2 кв.м
з 14,1 кв.м до 14,3 кв.м, що вбачається з
технічного паспорту на житловий
будинок, виготовлений КП «Київське БТІ"
станом на 02 липня 2010 року.

Відповідач ОСОБА_2 також здійснив
прибудови до веранди.

Відповідно до витягу з рішення
Московської райради народних
депутатів № 644 від 24 липня 1989 р. позивач
збудував та зареєстрував право
власності на наступні приміщення:
тамбур площею 1,3 кв.м, коридор площею 3,4
кв.м, кухня площею 8,1 кв.м, санвузол
площею 5,9 кв.м.

З технічного паспорту, виготовленого
КП «Київське БТІ» станом на 02 липня 2010
року, вбачається, що житловий будинок
АДРЕСА_1 фактично складається з двох
ізольованих квартир НОМЕР_2 та НОМЕР_3.
(а.с. 16)

В судовому засіданні встановлено, що у
квартирі НОМЕР_2 вказаного житлового
будинку проживає позивач, а у квартирі
НОМЕР_3 - відповідач.

Позивач просить виділити йому у натурі
ту частину домоволодіння, яку
визначено судовим рішенням від 13
вересня 1955 року, а саме квартиру НОМЕР_2
у будинку АДРЕСА_1, яка відповідає
розміру його частки та становить 1/2.

У судовому засіданні сторони
підтвердили, що саме такий порядок
користування жилим будинком склався
між ними і спору з цього приводу у них
не має.

Відповідно до статей 321, 317, 319 ЦК України
право власності є непорушним,
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном; власник володіє, користується
та розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність
двох чи більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю.

Відповідно до положень ст. 367 ЦК України
- майно, що є у спільній частковій
власності, може бути поділене в натурі
між співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу спільного майна між
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється.

Суд приходить до висновку про
обґрунтованість вимог ОСОБА_1 про поділ
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, в
натурі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 просив суд
виділити йому в натурі частину будинку,
що складається з ізольованої квартири
НОМЕР_2, а відповідачу ОСОБА_2 виділити в
натурі частину будинку, що складається
з ізольованої квартири НОМЕР_3.

Судом встановлено, що між сторонами
склався конкретний порядок
користування спірним будинком. ОСОБА_1
в будинку користується приміщеннями
ізольованої квартири НОМЕР_2, яка
значиться за поштовою адресою АДРЕСА_1,
кв. НОМЕР_2, загальною площею - 44,4 кв.м;
ОСОБА_2 користується частиною будинку,
що складається з приміщень квартири
НОМЕР_3 та значиться за поштовою
адресою АДРЕСА_1, кв. НОМЕР_3, загальною
площею - 70,3 кв. метри.

На підставі викладеного, суд вважає за
доцільне поділити будинок між
сторонами в натурі з урахуванням
існуючого порядку користування,
виділивши в натурі ОСОБА_1 наступні
приміщення: тамбур - 1,3 кв. метри (1-1),
коридор - 3,4 кв. метри (1-2); кухня 8,1 кв.
метри (1-3); санвузол - 5,9 кв. метри (1-4);
житлова кімната - 11,4 кв. метри (1-5);
житлова кімната - 14,3 кв. метри (1-6).

Співвласнику ОСОБА_2 виділити в натурі
наступні приміщення: житлова кімната -
9,0 кв. метри (2-5) та житлова кімната - 13,2
кв. метри (2-6).

Приміщення коридор - площею 7,7 кв. метри
(2-1), санвузол - 4,4 кв. метри (2-2), житлова
кімната - 15,9 кв. метри (2-3), кухня - 11 кв.
метри (2-4) та веранда - 9,1 кв.м (І) були
самовільно збудовані ОСОБА_2 , є
самовільним будівництвом , а тому не
можуть бути враховані під час поділу.

Суд вважає, що такий поділ будинку в
натурі повністю відповідає ідеальним
часткам співвласників будинку та
порядку користування, який склався між
сторонами. При визначеному варіанті
поділу будинку в натурі перепланування
та переобладнання будинку не
вимагається, оскільки в будинку
фактично розташовані дві ізольовані
квартири спроможні самостійно
функціонувати і в складі основних та
допоміжних приміщень, мають окремі
виходи та окремі присадибні ділянки.

Внаслідок поділу в будинку АДРЕСА_1 на
самостійні об'єкти нерухомого майна,
право спільної часткової власності на
нього припиняється.

За таких підстав, позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню

На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,60 грн.
судового збору.

Керуючись статтями 317, 319, 321, 356, 364, 367 ЦК
України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215,
218, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Поділити домоволодіння АДРЕСА_1 на
самостійні об'єкти нерухомого майна.

Виділити в натурі власнику ОСОБА_1 ?
частину домоволодіння АДРЕСА_1, що
складається з приміщень квартири
НОМЕР_2, загальною площею 44,4 кв. метри, а
саме тамбур площею 1,3 кв.м, коридор
площею 3,4 кв.м, кухня площею 8,1 кв.м.,
санвузол площею 5,9 кв.м, житлова кімната
площею 11,4 кв.м та житлова кімната
площею 14,3 кв.м.

Виділити в натурі власнику ОСОБА_2 ?
частину домоволодіння АДРЕСА_1, що
складається з приміщень квартири
НОМЕР_3, загальною площею 22,2 кв.м, а саме
житлової кімнати 9,0 кв.м та житлової
кімнати 13,2 кв.м.

Припинити право спільної часткової
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
домоволодіння АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м. Києва, іден. номер НОМЕР_1,
проживає за адресою: АДРЕСА_1, кв.
НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 234,60 грн.
судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: