АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №688/659/14-ц
Провадження №22-ц/792/1046/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року
м.Хмельницький

колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Хмельницької області в складі:

головуючого судді
Харчука В.М.,

суддів: Кізюн О.Ю.,

Грох Л.М.

при секретарі: Вінярській А.А.

з участю: представників сторін
та відповідача

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Шепетівського міськрайонного суду
Хмельницької області від 21 березня 2014
року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
встановлення фактів не проживання за
місцем реєстрації та неприйняття
спадщини, заслухавши доповідача,
пояснення учасників процесу,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, судова колегія ,

В С Т А Н О В
И Л А :

рішенням Шепетівського міськрайонного
суду від 21 березня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення
суду від 21 березня 2014 року ОСОБА_2
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
права - ст. 1269 ЦК України, п. 211
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої Наказом Мінюсту України
№ 205 від 03.03.2004 року, ч. 2 ст. 256 ЦПК
України.

Апелянт посилається на те, що
судом першої інстанції безпідставно не
ураховано ті обставини, що свідоцтво
про право на спадщину нотаріальними
конторами видається спадкоємцям, які
фактично прийняли спадщину (тим, які
постійно проживали разом із
спадкодавцем) або які у шестимісячний
строк з дня відкриття спадщини
юридично прийняли спадщину (подали до
нотаріальної контори відповідну
заяву). Доказом постійного проживання
спадкоємця із

Головуючий в першій інстанції - Босюк
В.А. Категорія : 37, 44

Доповідач - Харчук В.М.

спадкодавцем можуть бути довідка ЖЕКу,
реєстраційний запис в паспорті
спадкоємця та інші документи, що
підтверджують факти спільного
проживання із спадкодавцем.

Судом при вирішенні спору
безпідставно не взято до уваги довідку
ЖЕКу - ПП «Управдом», відповідно до
якої ОСОБА_3 станом на час відкриття
спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає
постійно за місцем проживання
спадкодавця ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 з квітня
1996 року.

Факт окремого проживання
спадкоємця підтверджується і показами
свідків.

Безпідставні висновки суду в
тому, що встановлення зазначених у
позовній заяві фактів не тягне за собою
виникнення, зміну чи припинення
цивільних прав та обов»язків, а
свідчить про намагання позивача
позбавити відповідача права на
спадщину. Відповідач вправі прийняти
спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК
України.

Тому апелянт просить скасувати
рішення Шепетівського міськрайонного
суду від 21 березня 2014 року і ухвалити
нове рішення про задоволення позову
позивача.

Судова колегія приходить до висновку,
що апеляційна скарга апелянта
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60, ч. 3 ст.
61, ст.ст. 213, 308 ЦПК України суд вирішує
цивільний спір на засадах змагальності
та диспозитивності, в межах та на
підставах заявлених позовних вимог та
наданих сторонами на їх підтвердження
чи спростування доказів. Кожна сторона
повинна доказами довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Судове рішення повинне бути
законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу апелянта і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Відповідно до глави 6, ст. 256, ч. 2,
та ч. 4 ЦПК України справи про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, вирішуються судами за заявою
заявника та за участі заінтересованих
осіб в порядку окремого провадження.

Суддя при прийняття заяви
відмовляє у відкритті провадження у
справі, а якщо провадження відкрите, то
залишає заяву без розгляду, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
наявність спору про право цивільне.

У цьому випадку встановлення
юридичних фактів здійснюється судом в
порядку позовного провадження
одночасно із вирішенням заявлених
позивачем позовних вимог про
відновлення та захист порушеного
цивільного права.

Без заявлених позовних вимог про
захист порушеного цивільного права
юридичні факти окремо в порядку
позовного провадження не
встановлюються. Відмовляючи
позивачу ОСОБА_2 у задоволенні позову
про встановлення фактів не проживання
відповідача ОСОБА_3 постійно разом із
спадкодавцем ОСОБА_5 та неприйняття
фактично спадщини, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
у позовному провадженні, крім вимог про
встановлення юридичних фактів, не
заявлено позовні вимоги про
відновлення та захист порушеного
цивільного права (спадкування,
визнання права на спадкове майно,
усунення від права на спадкування
відповідача та інше). А тому,
встановлення таких фактів у позовному
провадженні не вирішує спору про право
цивільне (не породжує цивільних прав та
обов»язків).

Крім того, позивачем не доведено
належними і допустимими доказами того
факту, що відповідач ОСОБА_3 не проживав
постійно разом із спадкодавцем ОСОБА_5
і відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України не
вважається таким, що фактично прийняв
спадщину.

Такі висновки суду першої
інстанції ґрунтуються на встановлених
обставинах, підтверджених належними і
допустимими доказами, зроблені з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст.1261, ч.ч. 1, 3 ст. 1268
ЦК України спадкоємець за заповітом чи
за законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо він протягом
шестимісячного строку з дня відкриття
спадщини не заявив про відмову від неї.

Спадкоємцями першої черги за
законом є батьки спадкодавця, його
дружина та діти.

Відповідно до ст. 2 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
реєстрація місця проживання чи
відсутність такої реєстрації самі по
собі ще не свідчать про постійне місце
проживання особи і не можуть бути
підставою для реалізації прав та
свобод громадянина чи їх обмеження.

Судом правильно встановлено, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьком та матір»ю
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Всі зазначені особи постійно
проживали в АДРЕСА_1, вартістю 146 497
гривень, де і зареєстровані.

Ця квартира усіма зазначеними
особами приватизована і кожна із цих
осіб являється власником 13 частини
квартири.

У 1996 році подружні стосунки
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 фактично припинились
і ОСОБА_3 через неприязні стосунки з
колишньою дружиною з квітня 1996 року
тимчасово вибув з квартири, однак
вважає квартиру своїм постійним місцем
проживання і не втратив інтересу до
неї, залишається зареєстрованим у
квартирі.

ОСОБА_3 заперечувала та вчиняла
перешкоди в користуванні квартирою
ОСОБА_3 і рішенням Шепетівського
міськрайонного суду від 07 лютого 2014
року за позовом ОСОБА_3 його вселено у
квартиру в судовому порядку та
встановлено порядок користування
квартирою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син сторін
ОСОБА_5 і після його смерті на належну
йому 13 частину квартири відкрилась
спадщина. Спадщину фактично прийняли
обоє батьків, так як постійно проживали
із спадкодавцем на день його смерті в
спірній квартирі.

На 12 частину спадкового майна (16
частину квартири) державним нотаріусом
Шепетівської міської державної
нотаріальної контори 17 січня 2014 року за
реєстром № 74 видане свідоцтво про
право на спадщину за законом на ім.»я
матері ОСОБА_2

Інша 12 частина спадщини
залишилась відкритою і неоформленою
для батька спадкодавця ОСОБА_3

Наведені обставини повністю
підтверджуються дослідженими судом
належними і допустимими доказами:
копіями позовних заяв ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу із ОСОБА_2 та
встановлення порядку користування
спірною квартирою, з яких вбачається,
що позивач зазначає своє постійне
місце проживання саме спірну квартиру
(а.с.11-13); копією спадкової справи до
майна померлого ОСОБА_5, де наявні
документи, що підтверджують факт
відкриття спадщини, родинні стосунки
спадкоємців із спадкодавцем, право
власності спадкодавця та спадкоємців
на спірну квартиру в рівних частках за
кожним, вартість квартири, факт
прийняття спадщини обома спадкоємцями,
видачу свідоцтва про право на спадщину
на 12 частину спадкового майна матері
спадкодавця ОСОБА_2 (а.с.16-29; засвідченою
у встановленому порядку копією рішення
Шепетівського міськрайонного суду від
07 лютого 2014 року, яке набрало законної
сили і має преюдиційне значення для
вирішення спору (а.с.39-41).

Зокрема, цим рішенням встановлено
обставини набуття права власності на
квартиру в порядку приватизації
спадкодавцем та обома спадкоємцями за
законом в порядку приватизації,
вчинення дій ОСОБА_2, які перешкоджали
проживанню та користуванню квартирою
ОСОБА_5, тимчасовий характер
непроживання в спірній квартирі із
зазначених причин ОСОБА_3

Суд обґрунтовано не взяв до уваги
показів свідків позивача та довідки ПП
«Управдом» щодо не проживання в
спірній квартирі на час відкриття
спадщини ОСОБА_3, так як ні показами
свідків, ні зазначеною довідкою не
підтверджуються причина його не
проживання, не підтверджується факт
постійного проживання відповідача за
іншою адресою. Суд першої інстанції дав
належну оцінку цим доказам в
сукупності з іншими доказами і
обґрунтовано відхилив ці докази, так як
проживання відповідача за іншою
адресою носило тимчасовий характер.

Крім того, із позову позивача
вбачається, що за наявності між
сторонами спору про право на
спадкування ОСОБА_2 не заявляла у
позовному провадженні вимог щодо
захисту цього, на її думку, порушеного
цивільного права на спадкування.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи, ухвалив
законне та обґрунтоване судове
рішення, підстави до скасування якого в
межах доводів апеляційної скарги
апелянта відсутні.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

У Х В А
Л И Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,
рішення Шепетівського міськрайонного
суду Хмельницької області від 21
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
В.М. Харчук