Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

(заочне)

28.05.2014 року
Провадження №2/425/410/14

Справа №425/1211/14-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської
області у складі:

головуючого судді Мирошникової О.Ш.,

при секретарі Кулішовій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

встановив:

03 квітня 2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» звернулося до
Рубіжанського міського суду
Луганської області з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором. В обґрунтування
позову позивач зазначає, що 31.08.2006 року
ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали
кредитний договір, відповідно до умов
якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі
2540,76 гривень зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Позичальник підтвердила свою
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою складає між позичальником і
Банком договір, про що свідчить підпис
позичальника на заяві. В порушення
ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та вимог
договору позичальник своїх зобов'язань
за договором не виконала, в зв'язку з
чим виникла заборгованість станом на
17.03.2014 року у сумі 36571,19 гривень, які й
просить стягнути позивач з
відповідача, також просить стягнути
судові витрати по справі.

В судове засідання представник
позивача не з'явилася, про час та місце
розгляду справи була повідомлена у
встановленому законом порядку, надала
суду заяву в якій просить розглянути
справу за відсутності представника
позивача, позовні вимоги підтримує в
повному обсязі, не заперечує проти
ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, причин неявки в судове
засідання відповідач суду не
повідомила, заяви про розгляд справи в
її відсутності суду не надала,
заперечень на позов не надала.
Відповідачу було надіслано виклик в
судове засідання за адресою відповідно
до відомостей адресно-довідкового
підрозділу: АДРЕСА_1, який було
повернуто на адресу суду з позначкою
«за закінченням строку зберігання»
(а.с. 37-39).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК
України судова повістка разом із
розпискою, а у випадках, встановлених
цим Кодексом, разом з копіями
відповідних документів надсилається
поштою рекомендованим листом із
повідомленням або через кур'єрів за
адресою, зазначеною стороною чи іншою
особою, яка бере участь у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про зміну свого місця
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження справи. У разі відсутності
заяви про зміну місця проживання або
місцезнаходження судова повістка
надсилається на останню відому судові
адресу і вважається доставленою,
навіть якщо особа за цією адресою
більше не проживає або не знаходиться.

Враховуючи неявку в судове засідання
належним чином повідомленого
відповідача, відсутності заяви
відповідача про розгляд справи за її
відсутності та згоду позивача на
ухвалення заочного рішення у справі,
суд вважає за можливе розглядати
цивільну справу у відсутності
відповідача та ухвалити заочне рішення
по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225
ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи, що сторони не скористалися
правом брати участь у судовому
засіданні, суд розглядає цивільну
справу за наявними у справі
матеріалами.

Суд, розглянувши цивільну справу в
межах заявлених позовних вимог,
об'єктивно оцінивши докази, які
містяться в матеріалах справи, вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.08.2006 року ОСОБА_1
було підписано заяву позичальника №
DNH4KS72340428 про надання строкового кредиту
в сумі 2540,76 гривень строком на 24 місяці
по 29.08.2008 рік включно, відсоткова ставка
2,09% на місяць на суму залишку
заборгованості по кредиту в обмін на
зобов'язання позичальника по
поверненню кредиту, сплати процентів, в
обумовлених у заяві та Умовах про
надання споживчого кредиту фізичним
особам строки, а також сплати комісії,
яка зазначена в Умовах. Відповідно до
заяви погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
щомісяця в період сплати за який
приймається період з 21 по 28 число
кожного місяця позичальник повинен
надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) в сумі 136,15 гривень
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, відсоткам,
комісії, а також інші витрати згідно
Умов (а.с. 7).

Відповідно до п. 1.7 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) (надалі - Умови
кредитування), споживчий строковий
кредит - кошти, що надаються
кредитодавцем (банком або іншою
фінансовою допомогою) споживачеві на
придбання продукції. Відповідно до п.
1.5. Умов. Заява позичальника - це
документ, який підписується
позичальником та передається ним в
банк для укладення кредитно-заставного
договору. Відповідно до п. 2.1. Умов, банк
зобов'язується надати позичальнику
кредит шляхом перерахування на рахунок
торгівельно-сервісному підприємству;
строк, термін повернення, розмір
кредиту, цілі, відсотки, винагороди,
розмір щомісячного платежу та період
уплати платежів визначені у заяві
позичальника, підписанням якої клієнт
та банк укладають кредитно-заставний
договір, розмір річної відсоткової
ставки дорівнює дванадцяти місячним
процентним ставкам (а.с. 8-11).

Відповідно до положень п. 22 ст. 1 Закону
України «Про захист прав споживачів»
споживач - фізична особа, яка придбаває,
замовляє, використовує або має намір
придбати чи замовити продукцію для
особистих потреб, безпосередньо не
пов'язаних з підприємницькою
діяльністю або виконанням обов'язків
найманого працівника. Згідно п. 23 ст. 1
Закону України «Про захист прав
споживачів» споживчий кредит - це
кошти, що надаються кредитодавцем
(банком або іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання продукції.

Відповідно до ст. 208 ЦК України
правочини між фізичною та
юридичною особою, крім правочинів,
передбачених частиною першою статті 206
цього Кодексу, належить вчиняти
письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦК України усно
можуть вчинятися правочини, які
повністю виконуються сторонами у
момент їх вчинення, за винятком
правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Відповідно до статей 628, 638 ЦК України
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства. Договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 1055 ЦК України
кредитний договір укладається у
письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст.
1054 ЦК України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що ПАТ КБ «Приватбанк» було надано
ОСОБА_1 споживчий кредит, про що було
укладено 31.08.2006 року кредитний договір
№ DNH4KS72340428 шляхом підписання та надання
банкові ПАТ КБ «Приватбанк»
відповідної заяви позичальника (а.с. 7).

Судом встановлено, що відповідач
порушила норми закону та умови
кредитного договору щодо своєчасного
та повного повернення кредитних коштів
і має прострочену заборгованість.

У відповідності до статей 525, 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту, або інших вимог, що звичайно
ставляться, і одностороння відмова від
виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається. Під виконанням
зобов'язання розуміються вчинення
кредитором і боржником дій зі
здійснення прав та виконання
обов'язків, що випливають із
зобов'язання. Належне виконання
зобов'язання передбачає виконання
зобов'язання в належний строк.

Відповідно до ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання;
штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання;
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом. Відповідно до
ст. 612 ЦК України, боржник вважається
таким, що прострочив виконання
зобов'язання, якщо він не приступив до
його виконання або не виконав його в
строк, встановлений договором або
законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення.

Відповідно до п. 5.1. Умов кредитування у
випадку несвоєчасного погашення
заборгованості по кредиту, позичальник
сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від
суми простроченого платежу, але не
менше 1 гривні за кожний день
прострочки платежу. Відповідно до п. 5.3.
Умов кредитування при порушенні
позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених договором більш ніж на 30
днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 500
гривень + 5% від суми позову.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки. Згідно ст. 259 ЦК
України позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін. Договір про
збільшення позовної давності
укладається у письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що у
заяві на отримання кредиту вказано, що
боржник ознайомився та згодний із
умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам, які були надані йому у
письмовій формі, своїм підписом
підтвердив факт про надання йому
повної інформації про умови
кредитування (а.с. 3 зворот).

Згідно п. 5.5. Умов надання споживчого
кредиту, терміни позовної давності по
вимогах про стягнення кредиту
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені, штрафів,
за даним договором втановлюються
сторонами тривалістю 5 років. З даним
пунктом Умов боржник погодилася, про що
свідчить її підпис на заяві та вказаний
пункт недійсним не визнано.

Судом встановлено, що Рубіжанським
міським судом Луганської області 18.03.2009
року було видано судовий наказ № 2-Н-45/09,
відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь
ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто
заборгованість по кредиту у загальній
сумі 8416,49 гривень, яка складається з:
заборгованості за кредитом в сумі 2540,76
гривень; борг по відсоткам 3233,86 гривень,
пеня 1764,89 гривень, штраф 876,98 гривень
(а.с. 4).

Згідно позовної заяви заборгованість
відповідача перед позивачем станом на
17.03.2014 року складає 36571,19 гривень, яка
складається з: заборгованості за
кредитом у сумі 2540,76 гривень,
заборгованість по відсоткам 11833,15
гривень, пеня 22197,28 гривень.

У позовній заяві міститься розрахунок
позовних вимог, відповідно до якого з
загальної суми заборгованості
відповідача у розмірі 36571,19 гривень
було віднято розмір заборгованості,
стягнутої з відповідача на користь
позивача судовим наказом від 18.03.2009
року (а.с. 2 зворот).

Судом перевірено правильність
розрахунків заборгованості
відповідача перед позивачем станом на
17.03.2014 року у загальній сумі 30983,26
гривень.

За таких обставин, з врахуванням
порушення ОСОБА_1 умов кредитного
договору щодо своєчасного і повного
погашення заборгованості за кредитним
договором, суд вважає позовні вимоги
ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з
ОСОБА_1 30983,26 гривень, обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
вважає стягнути з відповідача на
користь позивача понесені ним і
документально підтверджені витрати по
сплаті судового збору в сумі 309,83
гривень.

Керуючись ст.ст. 257, 258, 526, 554, 1054 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 88, 212-215, 224-225 ЦПК
України, суд, -

вирішив:

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, місце проживання:
93000, АДРЕСА_1, на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження:
49094, місто Дніпропетровськ, вулиця
Набережна Перемоги, будинок 50,
ідентифікаційний код юридичної особи
14360570, заборгованість за кредитним
договором у розмірі 30983,26 гривень
(тридцять тисяч дев'ятсот вісімдесят
три гривні 26 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1, місце проживання:
93000, АДРЕСА_1, на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження:
49094, місто Дніпропетровськ, вулиця
Набережна Перемоги, будинок 50,
ідентифікаційний код юридичної особи
14360570, судовий збір у сумі 309,83 гривень
(триста дев'ять гривень 83 копійки).

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, який постановив рішення за
письмовою заявою відповідача, яка може
бути подана до суду першої інстанції
протягом десяти днів з моменту
отримання копії заочного рішення. У
разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Луганської області
через Рубіжанський міський суд
Луганської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Строк,
протягом якого розглядатиметься заява
відповідача про перегляд заочного
рішення, не включається до строку на
апеляційне оскарження.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення
до Апеляційного суду Луганської
області через суд першої інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.Ш. Мирошникова