Справа № 761/6901/14-ц
Провадження №2-з/761/129/2014
У Х В А Л А

22 травня 2014 року Шевченківський
районний суду м. Києва у складі:

головуючого судді Саадулаєва А.І.,

при секретарі Булах Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві заяву про
забезпечення позову у справі за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредекс
Фінанс», Публічного акціонерного
товариства «Банк Восток», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Довіра та гарантія» про
визнання недійсним договору, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредекс
Фінанс», Публічного акціонерного
товариства «Банк Восток», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Довіра та гарантія» про
визнання недійсним договору.

15.05.2014 року на адресу суду надійшла
заява, авторозподіл якої здійснено
19.05.2014 року, передано судді для розгляду
22.05.2014 року, в якій позивач просить суд з
метою забезпечення позову вжити заходи
забезпечення позову, шляхом заборони
вчиняти певні дії ТОВ «ФК «Довіра та
гарантія» шодо зміни нового кредитора
за договором про відступлення права
вимоги грошових зобов'язань за
фінансовими кредитами від 17.02.2014 року в
частині стягнення боргу ТОВ «ФК
«Довіра та гарантія» із ОСОБА_1 на
підставі договору відступлення права
вимоги №7 від 26.09.2011 року за кредитним
договором №110.840.06.19 від 24.11.2006 року, а
також вносити відповідні зміни до
договору іпотеки від 26.11.2006 року,
Державного реєстру іпотек та Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна.

В обґрунтування заяви, позивач
посилається на те, що внаслідок
укладення договору від 17.02.2014 року,
новий кредитор ТОВ «ФК «Довіра та
гарантія» є єдиним власником всіх прав
вимоги за кредитним договором з 17.02.2014
року. Таким чином, укладення договору
між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «ФК
«Довіра та гарантія» порушує права і
інтереси позивача, який має право на
захист відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України,
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Розглянувши вказану заяву, враховуючи
подані матеріали, суд вважає, що немає
підстав для задоволення даної заяви
виходячи з наступного.

Згідно ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим Кодексом
заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно ч. 2 до ст.152 ЦПК України,
позов забезпечується, зокрема,
забороною вчиняти певні дії.

Згідно п.п.1,4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи після відкриття
провадження у ній (за винятком випадку,
передбаченого ч.4ст.151 ЦПК України), якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову
застосовуються для того, щоб
гарантувати виконання можливого
рішення суду і повинні застосовуватися
лише у разі необхідності, оскільки
безпідставне звернення до даних дій
може спричинити порушення прав та
законних інтересів інших осіб чи
учасників процесу.

Зазначені заявником обставини, що
викладені у заяві про забезпечення
позову, не обґрунтовують необхідності
в застосуванні даного виду
забезпечення позову - заборона вчиняти
певні дії, враховуючи те, що заява
позивача не містить належного
обґрунтованого припущення про те, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду у випадку його
задоволення.

Законом передбачено, що забезпечення
позову можливе лише в разі достатньо
обґрунтованого припущення про те, що
невжиття заходів забезпечення може у
майбутньому утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

З урахуванням вимог, викладених в заяві
про забезпечення позову, відсутності
доказів, які можуть підтвердити
обґрунтованість вжиття заходів
забезпечення позову, з'ясувавши обсяг
позовних вимог, а також відповідність
виду і обсягу забезпечення позову, який
просить застосувати заявник, судом не
встановлено реальної загрози
невиконання чи утруднення виконання
рішення у разі невжиття заходів
забезпечення, а тому у задоволені заяви
ОСОБА_1 про забезпечення позову слід
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову -відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання апеляційної скарги через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом п'яти днів з дня її
проголошення, а у разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя