У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О., суддів:
Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,
Журавель В.І., Ситнік О.М.,розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
Комунального підприємства виконавчого
органу Київради (Київської міської
державної адміністрації)
«Київреклама» до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 16 січня 2012
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 18 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року Комунальне
підприємство виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації) «Київреклама» (далі - КП
«Київреклама») звернулося до суду з
позовом, у якому зазначало, що 03
травня 2007 року між ним та ОСОБА_6
укладено договір про право тимчасового
користування місцем для розміщення
об'єкта зовнішньої реклами № 2358/ТК.
Відповідно до умов договору
відповідачці виставлені відповідні
рахунки-фактури на загальну суму 29 748
грн 80 коп., які на порушення умов
договору відповідачка не оплатила і
свої зобов'язання не виконала, що
призвело до утворення заборгованості у
розмірі 35 645 грн 90 коп., яку КП
«Київреклама» просило стягнути з
ОСОБА_6

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 16 січня 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 18
грудня 2013 року, позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь КП
«Київреклама» 35 645 грн 90 коп. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та передати справу на новий
розгляд.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
дослідивши матеріали цивільної справи
та вивчивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона має бути задоволена.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
керувалися тим, що відповідачкою не
виконані належним чином зобов'язання
за договором від 03 травня 2007 року щодо
плати за право тимчасового
користування місцем для розміщення
зовнішньої реклами, у зв'язку з чим
утворилася заборгованість, яка має
бути стягнута з відповідачки.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для цієї справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що 03 травня 2007 року
між КП «Київреклама» та ОСОБА_6
укладено договір № 2358/ТК
про право тимчасового користування
місцем для розміщення об'єкта
зовнішньої реклами (а.с. 9−?12).

Відповідно до п. 4.5 договору плата за
право тимчасового користування місцем
сплачується розповсюджувачем
зовнішньої реклами щомісячно, не
пізніше 20 числа поточного місяця,
шляхом перерахування коштів,
зазначених у рахунку-фактурі, наданої
робочим органом, на поточний рахунок
останнього.

Позивач надав суду довідку про стан
розрахунків ОСОБА_6 перед КП
«Київреклама» за рахунками-фактурами
за пріоритет та тимчасове користування
місцями для розміщення рекламних
засобів, які встановлені за період з 01
липня 2008 року по 19 липня 2011 року, станом
на 21 липня 2011 року (а.с. 47).

Згідно з розрахунком заборгованість
ОСОБА_6 перед КП
«Київреклама» за договором від 03
травня 2007 року № 2358/ТК станом на 21
липня 2011 року склала 35 645 грн 90 коп., з
яких: основний борг - 29 748 грн 80 коп.;
інфляційне збільшення - 4048 грн 95 коп.;
пеня - 620 грн 23 коп., 3% річних - 1227 грн 92
коп. (а.с. 48−?49).

Стягуючи вказану заборгованість з
відповідачки, суд першої інстанції, з
яким погодився й апеляційний суд,
керувався вимогами статей 611, 625 ЦК
України.

При цьому судами залишено поза увагою,
що відповідно до п. 7 договору, якщо під
час виконання умов цього договору
розповсюджувач зовнішньої реклами
виявить бажання достроково припинити
термін його дії, останній
зобов'язується письмово не пізніше за
місяць запланованої дати повідомити
про це робочий орган.

24 квітня 2009 року ОСОБА_6 направила лист
на ім'я директора КП «Київреклама» з
проханням розірвати договір від 03
травня 2007 року, оскільки місце для
реклами по АДРЕСА_1 не перебуває у
комунальній власності, на що позивач
відповів відмовою (а.с. 144−?145).

Згідно з довідкою КП
«Ватутінськінвестбуд» від 06 липня 2012
року № 1251 розпорядженням Деснянської
районної в місті Києві державної
адміністрації від 01 липня 2003 року № 697
ліве крило будівлі по
АДРЕСА_1, де розташована піцерія
«ІНФОРМАЦІЯ_1», належить ОСОБА_6 (а.с. 146).
Із матеріалів справи вбачається, що
зовнішня реклама ОСОБА_6 розміщена на
вказаній будівлі.

Зазначені обставини судами не
досліджено.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Дотримання вказаного принципу є
надзвичайно важливим при розгляді
справ, оскільки він гарантує, що
сторона незалежно від рівня її фахової
підготовки та розуміння певних вимог
цивільного судочинства матиме змогу
забезпечити захист своїх інтересів
шляхом отримання допомоги суду у
вирішенні тих питань, які вона сама з
об'єктивних причин не може вирішити, як
у випадку з наданням власного
розрахунку заборгованості за
кредитним договором, що потребує
певних знань та навиків проведення
розрахунків.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі» у мотивувальній
частині рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог.

На порушення вказаних вимог закону ні у
рішенні суду першої інстанції, ні в
ухвалі апеляційного суду не наведено
мотивів, за яких суд вважав, що позивач
надав розрахунок заборгованості, який
відповідає дійсному. Не спростував суд
і доводи відповідачки про те, що в
додатковій угоді від 03 травня 2007 року
№ 1 до основного договору вказана плата
за розміщення об'єктів зовнішньої
реклами у розмірі 400 грн, а у розрахунку
заборгованості така плата визначена у
розмірі 837 грн, тобто висновки судів
ґрунтуються на припущеннях.

Судами не дотримано вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК
України, не встановлено фактичні
обставини, не досліджено докази, надані
сторонами, та не надано цим доказам
відповідної правової оцінки, а суд
касаційної інстанції зазначеними
повноваженнями не наділений, тому
судові рішення належить скасувати, а
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 338, 343, 344, 345, 347
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 16 січня 2012 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18
грудня 2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О.
Гвоздик Судді: Є.П.
Євграфова В.І. Журавель І.М. Завгородня
О.М. Ситнік