Справа № 468/322/14-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
_____________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

(заочне)

25.04.2014 року Баштанський районний суд
Миколаївської області в складі:
головуючого судді Муругова В.В., при
секретарі Фельчину Р.Р., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Баштанка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди (третя особа - ОСОБА_3),

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди в сумі
37483,56 грн. На обґрунтування вимог
позивач в позові зазначив, що 11.06.2012
року близько 11.30 год. на 251 км + 500 м
автодороги Дніпропетровськ-Миколаїв
сталася дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої з вини відповідача
відбулося зіткнення автомобіля марки
"Opel Astra" (н.з.НОМЕР_1) під керуванням
відповідача ОСОБА_2 із автомобілем
марки "ВАЗ 2108" (н.з.НОМЕР_2) під
керуванням позивача, яким останній
володіє та користується на підставі
довіреності на право керування та
розпорядження транспортним засобом.
Внаслідок вказаної ДТП належний
позивачу автомобіль отримав значні
механічні пошкодження, а позивач
отримав тілесні ушкодження середньої
тяжкості, з яким перебував на лікуванні
в медичному закладі. Розмір
матеріальної шкоди, завданої позивачу
ОСОБА_1 в результаті пошкодження під
час дорожньо-транспортної пригоди його
автомобіля та перебування його на
лікуванні становить 27483,56 грн., яка
складається з: 19692,75 грн. - розмір шкоди
внаслідок пошкодження автомобіля ВАЗ
2108 (н.з.НОМЕР_2), 7790,81 грн. - витрати на
лікування.

Вироком Баштанського районного суду
Миколаївської області від 14.08.2013 року
ОСОБА_2 з приводу вчинення вказаної
дорожньо-транспортної пригоди було
засуджено за ст. 286 ч. 1 КК України та
призначено відповідне покарання.

Позивач також зазначив, що в результаті
вказаної дорожньо-транспортної
пригоди, пошкодження його майна та
заподіяння йому тілесних ушкоджень
йому була заподіяна також і моральна
шкода у виді стресу, моральних
страждань, переживань за його життя,
переживання з приводу ушкодження його
майна та неможливість його
використання, отримання інвалідності,
яка докорінно змінила його звичний
спосіб життя, й моральну шкоду позивач
оцінює в 10000 грн. Посилаючись на
викладене, позивач просив суд стягнути
з відповідача матеріальну шкоду,
завдану в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, в сумі
27483,56 грн. та моральну шкоду в розмірі
10000 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги в повному обсязі та
вказав, що за його зверненням МТСБУ
відшкодувало частину збитків.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з'явився,
про час слухання справи неодноразово
повідомлявся належним чином
рекомендованим листом з
рекомендованим повідомленням (до суду
повернулись рекомендовані
відправлення з відміткою, що
відповідач за зареєстрованим у
встановленому законом місці свого
проживання відсутній, тому він
відповідно до абз.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України
вважається таким, що належним чином
повідомлений). До суду не надійшло
заперечень проти позову.

З огляду на те, що в матеріалах справи є
достатньо даних про права та обов'язки
сторін, та сторони вважаються такими,
що належним чином повідомлені, суд
ухвалив про заочний розгляд справи.

Третя особа ОСОБА_3 до суду не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлявся рекомендованими листами
зі зворотними повідомленнями, про своє
бажання взяти участь в розгляді справи
не заявляв.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши наявні у справі матеріали
(копію довіреності № 1432 від 13.09.2013 року;
копію звіту автотоварознавчого
дослідження по визначенню вартості
матеріальної шкоди, заподіяної
внаслідок пошкодження автомобіля
ВАЗ-2108 (н.з.НОМЕР_2) № 271-12 від 12.10.2012 року;
копію довідки про дорожньо-транспортну
пригоду № 39/8913; копію висновку
автотехнічної експертизи по
дослідженню обставин ДТП № 3599 від
15.04.2013 року; копію постанови про
визнання потерпілим від 25.09.2012 року;
копію довідки Новобузької ЦРЛ № 739-01-11
від 19.12.2013 року; копію товарного чеку
від 25.12.2013 року; копію рахунку-фактури
від 18.06.2012 року; копію довідки
Миколаївської обласної
лікарні-закладу комунальної власності
№ 7619 від 18.07.2013 року; копію довідки УЗДС
№ 77 від 18.07.2013 року; копію довідки до
акту огляду МСЕК серії 10 ААВ від 31.10.2012
року; копію посвідчення водія; копію
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу; копію
індивідуальної програми реабілітації
інваліда № 1499 від 31.10.2012 року; копію
вироку Баштанського районного суду
Миколаївської області від 14.08.2013 року;
копію довідки про термін тимчасової
непрацездатності від 09.01.2014 року;
довіреність від 21.04.2008 року;
довіреність від 15.10.2008 року; матеріали
кримінальної справи №1402/157/12 по
обвинуваченню ОСОБА_2 за ст. 286 ч.1 КК
України; лист МТСБУ від 17.04.2014 року №11224;
копію платіжного доручення №1/1-21575 від
10.02.2014 року; копію розрахунку шкоди від
27.03.2014 року; копію розрахунку
відшкодування шкоди, у зв'язку із
лікуванням потерпілого №1 від 25.03.2014
року; копію звіту №94/09/2013 від 17.09.2013 року
про оцінку вартості шкоди, завданої
пошкодженням колісного транспортного
засобу; копію звіту №95/09/2013 від 17.09.2013
року про оцінку вартості шкоди,
завданої пошкодженням колісного
транспортного засобу), суд, розглянувши
спір між сторонами в межах заявлених
вимог, приходить до висновку про
необхідність часткового задоволення
позову.

В судовому засіданні встановлено, що
11.06.2012 року близько 11.30 год. на 251 км + 500 м
автодороги Дніпропетровськ-Миколаїв з
вини відповідача відбулося зіткнення
автомобіля марки "Opel Astra" (н.з.НОМЕР_1) під
керуванням відповідача ОСОБА_2 із
автомобілем марки "ВАЗ 2108" (н.з.НОМЕР_2)
під керуванням позивача, яким останній
володіє та користується на підставі
довіреності на право керування та
розпорядження транспортним засобом.
Внаслідок вказаної ДТП належний
позивачу автомобіль отримав значні
механічні пошкодження, а позивач
отримав тілесні ушкодження середньої
тяжкості, з якими перебував на
лікуванні в медичному закладі.

Вироком Баштанського районного суду
Миколаївської області від 14.08.2013 року
ОСОБА_2 з приводу вчинення вказаної
дорожньо-транспортної пригоди було
засуджено за ст. 286 ч. 1 КК України та
призначено відповідне покарання.

Відповідно до вироку Баштанського
районного суду Миколаївської області
про засудження ОСОБА_2 ст. 286 ч. 1 КК
України судом при розгляді
кримінальної справи встановлено, що
ОСОБА_2 11.02.2012 року біля 11.30 год., керуючи
джерелом підвищеної небезпеки -
автомобілем Opel Astra" (н.з.НОМЕР_1),
рухаючись по на 251 км + 500 м автодороги
Дніпропетровськ-Миколаїв, в порушення
вимог п.п. 10.1, 11.3 ПДР України, виїхав на
смугу зустрічного руху, де допустив
зіткнення із автомобілем ВАЗ 2108
(н.з.НОМЕР_2), під керуванням ОСОБА_1, в
результаті чого ОСОБА_1 отримав тілесні
ушкодження середньої тяжкості, й
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження.

Внаслідок ДТП майну позивача та його
здоров'ю була завдана шкода, крім того
позивачу була заподіяна моральна
шкода.

Цивільно-правова відповідальність
відповідача ОСОБА_2 застрахована не
була, та позивач скористався своїм
правом на звернення до МТСБУ за
отриманням регламентних виплат та
отримав від МТСБУ в якості
відшкодування шкоди, завданої майну -
11105,76 грн., в якості відшкодування
витрат на лікування - 4149,97 грн., в якості
відшкодування тимчасової втрати
працездатності - 5230,26 грн., загалом -
20485,99 грн.

Зазначені правовідносини
врегульовані ст.ст. 23, 1166-1167, 1187, 1188, 1192 ЦК
України.

За ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода, серед іншого,
полягає: у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, та у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів та у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з пошкодженням її
майна.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі
ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, якщо шкоди завдано
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки.

За ст. 1187 ЦК України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку. Особа,
яка здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки" за вибором
потерпілого вимога про відшкодування
шкоди може бути пред'явлена
безпосередньо до винної особи,
оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа,
яка відповідає за шкоду, завдану з вини
іншої особи, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи, якщо за
законом межі відповідальності
останньої та особи, яка за неї
відповідає, однакові.

З матеріалів кримінальної справи
відносно ОСОБА_2 за № 1402/157/12 слідує, що
він керував автомобілем Opel Astra
(н.з.НОМЕР_1), маючи при собі
документацію на даний автомобіль,
оскільки вказаний автомобіль
перебував у його володінні на підставі
відповідної довіреності.

При цьому, відповідно до ч.3 ст. 397 ЦК
України фактичне володіння майном
вважається правомірним, якщо інше не
випливає із закону або не встановлено
рішенням суду.

Тому ОСОБА_2 на законних підставах
володів даним транспортним засобом і
відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України та п. 6
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки" є особою, яка
зобов'язана відшкодувати шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки.

При цьому, позивач, звернувшись до
МТСБУ з питання отримання регламентних
виплат за шкоду, завдану відповідачем,
скористався наданим правом вибору
особи, яка має відшкодувати шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди
і страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до положень ст.ст. 9, 22, 23, 40-41
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (в редакції
Закону від 08.01.2012 року №3462-17, яка діяла
на час настання ДТП) обов'язковим
лімітом відповідальності страховика є
грошова сума, в межах якої страховик
зобов'язаний провести виплату
страхового відшкодування відповідно
до умов договору страхування.
Обов'язковий ліміт відповідальності
страховика за шкоду, заподіяну майну
потерпілих, становить 25500 гривень на
одного потерпілого, за шкоду, заподіяну
життю та здоров'ю потерпілих, становить
51000 гривень на одного потерпілого.
Зазначені страхові відшкодування
виплачуються по кожному страховому
випадку, що настав протягом періоду
дії відповідного договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності в
межах ліміту відповідальності
страховика. При настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Потерпілому відшкодовується також
моральна шкода, передбачена п. 1, 2 ч. 2
ст. 23 ЦК України. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК
України. При цьому страховик
відшкодовує не більше ніж 5 відсотків
ліміту, визначеного у п. 9.3 ст. 9 цього
Закону. Шкодою, заподіяною життю та
здоров'ю потерпілого у результаті
дорожньо-транспортної пригоди, є шкода
(в тому числі моральна шкода), пов'язана:
з лікуванням потерпілого; з тимчасовою
втратою працездатності потерпілим; із
стійкою втратою працездатності
потерпілим; із смертю потерпілого.
МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту
потерпілих відшкодовує шкоду на
умовах, визначених цим Законом, у разі
її заподіяння транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, оскільки позивач
звернувся до МТСБУ за отриманням
регламентних виплат - шкода має бути
відшкодована саме МТСБУ в межах
визначених на момент настання
страхового випадку нормативними
актами лімітів відповідальності
страховика, яка становить 25500 грн. за
шкоду, заподіяну майну потерпілого, 51000
грн. за шкоду, завдану здоров'ю
потерпілого, та 2550 грн. за моральну
шкоду, що полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Суми ж завданої шкоди майну, здоров'ю
позивача та моральної шкоди, які
перевищують визначені вище ліміти
відповідальності страховика, -
підлягають відшкодуванню відповідачем
ОСОБА_2

При цьому, заявлені в позові суми на
відшкодування шкоди завданої майну в
сумі 19692,75 грн. та шкоди, завданої
здоров'ю (витрати на лікування) в сумі
7790,81 грн. не перевищують визначених
законом лімітів відповідальності
страховика, тому з відповідача ОСОБА_2
на користь позивача ОСОБА_1 стягненню
не підлягають, оскільки мають
стосуватись відносин між позивачем та
МТСБУ в разі спору щодо розмірів
відкшодування в межах визначених
лімітів.

Вирішуючи питання про розмір моральної
шкоди, заподіяної позивачу у зв'язку з
ушкодженням його здоров'я, суд враховує
характер та значний обсяг заподіяних
позивачеві внаслідок фізичного болю
моральних страждань (психічні
страждання, нервозність позивача, його
переживання), втрату ним психічного та
фізичного благополуччя, а також
глибину перенесених страждань, їх
тривалий характер та той факт, що
отримані позивачем травми спричинили
інвалідність позивача та, як наслідок -
продовжені у часі фізичний біль та
психічні страждання спричинені
пошкодженням здоров'я позивача.

З врахуванням наведеного, суд вважає,
що розмір моральної шкоди, завданої
позивачу має бути оцінений в 10000
гривень, необхідних для компенсації
перенесених моральних страждань і для
досягнення (відновлення) психологічної
рівноваги позивачем.

У вказаному випадку, на переконання
суду, розмір відшкодування моральної
шкоди у сумі 10000 гривень відповідає
принципам розумності та
справедливості.

При цьому, з врахуванням вказаних
вище лімітів відповідальності
страховика за моральну шкоду в сумі 2550
грн. має відповідати страховик, різниця
ж невідшкодованої моральної шкоди в
сумі 7450 грн., яка перевищує визначені
законом ліміти, підлягає стягненню з
відповідача.

З врахуванням наведеного, суд вважає,
що цивільний позов в частині
відшкодування моральної шкоди має бути
задоволений частково й з відповідача
на користь позивача належить стягнути
7450 гривень в рахунок компенсації
перенесених моральних страждань і для
досягнення (відновлення) психологічної
рівноваги позивачем.

В частині інших позовних вимог з
описаних вище підстав слід відмовити.

Оскільки позивача за даною категорією
позовів звільнено від сплати судового
збору та відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
державного бюджету підлягає стягненню
судовий збір пропорційно до
задоволених вимог.

На підставі ст.ст. 9, 22, 23, 40-41 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції Закону від 08.01.2012
року №3462-17), ст.ст. 23, 397 ч.3, 1166-1167, 1187, 1188,
1192 ЦК України та керуючись ст.ст. 10; 11; 60;
214; 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7450
(сім тисяч чотириста п'ятдесят) гривень
в рахунок відшкодування заподіяної
моральної шкоди.

В частині задоволення інших позовних
вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер) на користь державного бюджету
судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три)
гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Позивачем апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана апеляційному
суду Миколаївської області через
Баштанський районний суд протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

суддя: