Справа № 432/4119/13-ц
Провадження №2/432/29/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2014 р.

Стахановський
міський суд Луганської області

у складі:

головуючого: судді ШАРГАРОВСЬКОЇ В.І.

при секретарі СКРИПНИК Г.С.,

за участю:

- представника позивача – публічного
акціонерного

товариства комерційний банк
«ПРИВАТБАНК»,

яка діє на підставі довіреності № 3124-О

від 29.08.2013 р.
ОСОБА_1

- представника відповідача ОСОБА_2,

який діє на підставі договору про
надання

правової допомоги від 27.05.2013 р.
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Стаханові
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» в особі ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернулася до
Стахановського міського суду
Луганської області із позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог,
представник позивача зазначила, що
відповідно до укладеного договору
LGXRRX10250336 від 26.05.2007 р. відповідач отримав
кредит у розмірі 1342,75 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 26.02.2008 р. У
порушення вимог договору відповідач
зобов’язання за договором не виконав,
у зв’язку із чим, станом на 02.01.2013 р., має
заборгованість в сумі 33217,26 грн., яка
складається з наступних сум: 1342,80 грн. –
заборгованість за кредитом; 12915,75 грн. –
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 296,10 грн. –
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 16604,65 грн. – пеня
за несвоєчасність виконання
зобов’язань за договором; 500грн. штраф
(фіксована частина); 1557,97 грн. – штраф
(процентна складова). Просить суд
стягнути з відповідача заборгованість
в сумі 33217,26 грн. за кредитним договором
та судові витрати: 332,17 грн.- судовий
збір.

16.05.2013 р. Стахановським міським судом
Луганської області було постановлено
заочне рішення, яким вимоги
представника позивача задоволено у
повному обсязі (а.с.27-28).

Не погодившись з рішенням
Стахановського міського суду
Луганської області представник
відповідача звернувся до суду із
заявою про перегляд заочного рішення
(а.с.31-35), яка судом була розглянута і
ухвалою Стахановського міського суду
Луганської області від 27.06.2013 р. заява
представника відповідача судом
задоволена, заочне рішення
Стахановського міського суду
Луганської області від 16.05.2013 р.
скасовано і справу призначено до
розгляду у загальному порядку (а.с.54-55).

В судовому засіданні представник
позивача вимоги, заявлені в позовній
заяві, підтримала і надала суду
пояснення, які повністю співпадають з
доводами, викладеними в позові. Просить
позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач в останньому судовому
засіданні був відсутній, скориставшись
своїм правом, передбаченим ст. 38 ЦПК
України, приймати участь у справі через
свого представника. В попередніх
судових засіданнях відповідач позовні
вимоги представника позивача не визнав
і надав суду пояснення, які повністю
співпадають з доводами, викладеними в
поясненнях його представника від 29.05.2013
р. (а.с.131-134). В задоволенні позову
просить відмовити.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав позицію
відповідача у повному обсязі і надав
суду пояснення, які також співпадають з
доводами, викладеними в поясненнях від
від 29.05.2014 р. (а.с.131-134). В задоволенні
позовних вимог просить повністю
відмовити.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи … на
підставі доказів, наданих сторонами.
Судом досліджені всі докази, надані
сторонами. Клопотання про витребування
і дослідження інших доказів до суду не
надійшли. Суд постановляє рішення на
підставі доказів, досліджених під час
судового розгляду справи.

Вислухавши пояснення учасників
судового засідання, дослідивши
матеріали цивільної справи та оцінивши
усі докази по справі в їх сукупності
суд приходить до наступних висновків:

відповідно до п.3.1 Рішення
Конституційного Суду України № 15-рп/2011
від 10.11.2011 р., Україна, як соціальна
правова держава забезпечує захист прав
усіх суб’єктів права власності і
господарювання, соціальну
спрямованість економіки. Держава
захищає права споживачів, здійснює
контроль за якістю і безпечністю
продукції та усіх видів послуг і робіт,
сприяє діяльності громадських
організацій споживачів.

Договором, згідно з положеннями ч.1 ст.
626 ЦК України, є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов’язків.

Одним із фундаментальних принципів
приватноправових відносин є принцип
свободи договору, закріплений в п.3 ч.1
ст. 3 ЦК України. Разом з тим зазначена
свобода є обмеженою – межі дії цього
принципу визначаються критеріями
справедливості, добросовісності,
пропорційності, розумності.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов’язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов’язується повернути кредит та
сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК
України передбачено, що кредитний
договір укладається у письмовій формі.

Частина 1 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» передбачає, що
договір про надання споживчого кредиту
укладається між кредитодавцем та
споживачем, відповідно до якого
кредитодавець надає кошти (споживчий
кредит) або бере зобов’язання надати
їх споживачеві для придбання продукції
у розмірі і на умовах, встановлених
договором, а споживач зобов’язується
повернути їх разом з нарахованими
відсотками.

В судовому засіданні встановлено, що
між позивачем та відповідачем 26.05.2007 р.
в письмовій формі був укладений
кредитний договір, що підтверджено
копією заяви позичальника № LGXRRX10250336
від 26.05.2007 р. (а.с.5, 57, 62), карткою клієнта
(а.с.61) та копією Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) (а.с. 6-9, 67-74),
які суд оцінює як допустимі і кладе їх в
основу рішення в якості письмових
доказів, оскільки оригінали зазначених
документів оформлені у відповідності
до вимог діючого законодавства.

Доводи представника відповідача з
приводу того, що означена заява
позичальника не є кредитним договором,
не можуть бути прийняті судом до уваги,
оскільки заява позичальника складена у
письмовій формі, відповідачем та його
представником не спростовуються
переконливими доказами факт
ознайомлення відповідача із змістом
заяви та факт її підписання. Крім того,
заява позичальника містить в собі
назву документу; назву, адресу та
реквізити суб’єкта підприємницької
діяльності; прізвище, ім’я, по батькові
фізичної особи, яка отримує фінансову
послугу та її адресу; найменування
фінансової операції; розмір
фінансового активу, зазначений у
грошовому виразі, строки його внесення
та умови взаєморозрахунків; строк дії
договору; порядок зміни і припинення
дії договору; права та обов’язки
сторін, відповідальність сторін за
невиконання або неналежне виконання
умов договору; підписи сторін, тобто
містить всі відомості, притаманні
договору, а отже, в сенсі вимог абз.2 ч.1
ст. 6 Закону України "Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг", абз. 4 ч. 4 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», ч.1 ст. 626 та ч.1 ст. 1054 ЦК
України, заява позичальника є
кредитним договором.

Доводи представника відповідача з
приводу того, що заява позичальника від
імені позивача підписана особою, яка не
мала на це повноважень, оскільки
довіреність на її ім’я видана
представником позивача 18.07.2013 р., не
можуть бути прийняті судом до уваги,
оскільки ОСОБА_5, який підписав з
відповідачем кредитний договір у
вигляді заяви позичальника № LGXRRX10250336
від 26.05.2007 р., на час підписання договору
від імені позивача знаходився з
останнім у трудових відносинах і був
уповноважений укладати договори про
надання споживчого кредиту
«Розстрочка» та інші кредити, що
підтверджено відомостями про перегляд
персональної інформації (а.с.58) та
копією внутрішньої довіреності № LG-
3066-1, яка не містить дати видачі, а діє на
час перебування особи у трудових
відносинах з позивачем (а.с.59-60), які суд
оцінює як допустимі і кладе їх в основу
рішення в якості письмових доказів,
оскільки оригінали зазначених
документів видані уповноваженими
особами і оформлені у відповідності до
вимог діючого законодавства, зокрема
довіреність відповідає вимогам,
зазначеним в ч.3 ст. 42 ЦПК України. Крім
того, а ні відповідач, а ні його
представник не надали суду
переконливих доказів з приводу того, що
ОСОБА_5, який підписав кредитний
договір від імені позивача, не
перебував з останнім у трудових
відносинах і не мав повноважень на
укладання кредитних договорів, а
відповідно до положень ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов’язана
довести ті обставини, на які вона
посилається в підтвердження своїх
вимог чи заперечень.

Доводи відповідача та його
представника з приводу того, що
відповідач не був ознайомлений у
повному обсязі з Умовами надання
споживчого кредиту («Розстрочка»)
(Стандарт) також не можуть бути
прийняті судом до уваги, оскільки
зазначені доводи відповідача та його
представника спростовуються заявою
позичальника № LGXRRX10250336 від 26.05.2007 р.,
оцінка якій як письмовому доказу
надана судом вище і додаткової
аргументації не потребує, бо
підписавши зазначену заяву відповідач
зазначив, що він ознайомлений і згодний
з Умовами надання споживчого кредиту
(а.с.5 оборотна сторона, а.с.57, 62)

Доводи відповідача та його
представника з приводу того, що позивач
не виконав свої зобов’язання перед
відповідачем за кредитним договором,
не можуть бути прийняті судом до уваги
оскільки в судовому засіданні знайшов
підтвердження той факт, що 26.05.2007 р.
позивач перерахував на користь ПП
ОСОБА_6 кошти за отримання відповідачем
мобільного телефону, що підтверджено
копією рахунку – фактури № 71 від 26.05.2007
р. (а.с.63), яку суд оцінює як допустиму і
кладе її в основу рішення в якості
письмових доказів, оскільки оригінал
зазначеного фінансового документу
оформлено у відповідності до вимог
діючого законодавства. Відповідач та
його представник переконливих доказів
на спростування факту перерахування
грошей позивачем від імені відповідача
на рахунок приватного підприємця
ОСОБА_6 для придбання відповідачем
мобільного телефону, суду не надали.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що прийняті на себе зобов’язання за
кредитним договором № LGXRRX10250336 від
26.05.2007 р., позивач виконав у повному
обсязі.

Доводи представника відповідача з
приводу того, що відповідач не отримав,
а ні грошей, а ні телефону, який мав
намір придбати за рахунок кредиту,
отриманого у позивача, також не можуть
бути прийняті судом до уваги, оскільки,
відповідно до положень ч.6 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
споживач має право протягом 14
календарних днів відкликати свою згоду
на укладання договору про надання
споживчого кредиту, навіть, без
пояснення причин.

Відповідач та його представник не
надали суду переконливих доказів з
приводу того, що не отримавши бажаний
товар, на який розраховував відповідач
підписуючи зазначену заяву
позичальника, він приймав міри
відкликати свою згоду на укладання
договору про надання споживчого
кредиту чи іншими, передбаченими
законом способами, спонукати позивача
чи іншу особу виконати умови, прийнятих
на себе зобов’язань.

Підписавши кредитний договір,
відповідач прийняв на себе
зобов’язання погашати кредит у
порядку та строки відповідно до заяви
позичальника, сплатити відсотки за
користування кредитом…, що
підтверджено копією зазначеної вище
заяви позичальника.

У відповідності до положень діючого
цивільного законодавства кредитний
договір є одним з видів зобов’язань.

Порушенням зобов’язання, поняття
якого надано в ст. 610 ЦК України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов’язання
(неналежне виконання). Частиною 1 статті
612 ЦК України передбачено, що боржник
визнається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов’язання або не виконав його у
строк, встановлений договором чи
законом.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач неналежним чином виконував
прийняті на себе зобов’язання по
погашенню кредиту та сплаті відсотків
по ньому, що підтверджено Розрахунком
заборгованості (а.с.4), який суд оцінює
як допустимий і кладе в основу рішення
в якості письмового доказу, оскільки
він виконаний у відповідності до вимог
діючого законодавства. Крім того,
відповідач та його представник також
не надали суду переконливих доказів з
приводу того, що прийняті на себе
зобов’язання по погашенню кредиту та
сплаті відсотків за його використання,
він виконав перед позивачем у повному
обсязі. Тому факт неналежного
виконання відповідачем прийнятих на
себе зобов’язань за кредитним
договором, який є предметом розгляду
зазначеної справи, вважаєтьс я судом
встановленим і доведеним.

Таким чином, відповідач, згідно з
положеннями ч.1 ст. 612 ЦК України, є
боржником, що прострочив і, згідно з
положеннями ч.2 ст. 612 та ч.1 ст. 623 ЦК
України, відповідає перед кредитором
за завдані простроченням збитки.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що вимоги представника
позивача в частині стягнення з
відповідача заборгованості за
кредитом, є законними, обґрунтованими,
доведеними в судовому засіданні і
підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 88 ЦПК
України судові витрати, понесені
позивачем у зв’язку із зверненням до
суду, слід стягнути з відповідача у
повному обсязі, оскільки вимоги
представника позивача судом
задоволені у повному обсязі і нею
документально підтверджені витрати з
приводу оплати судового збору.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що вимоги позивача є законними,
обґрунтованими і підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Керуючись п.3.1 Рішення Конституційного
Суду України № 15-рп/2011 від 10.11.2011 р.; ст. 11
ч.1, ч.4 абз.4, ч.6 Закону України "Про
захист прав споживачів"; ст.6 ч.1 рбз.2
Закону України "Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг"; ст.ст. 3 ч.1 п.3, 610, 612
ч.1, 2, 623 ч.1, 626 ч.1, 1054 ч.1, 1055 ч.1 ЦК України;
ст.ст. 10, 11, 30, 42 ч.3, 60, 88 ч.1, 212-215, 292, 294 ЦПК
України суд ,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 33217,26
грн., яка складається з наступних сум:

- 1342,80 грн. – заборгованість за
кредитом;

- 12915,75 грн. – заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 296,10 грн. – заборгованість по комісії
за користування кредитом;

- 16604,65 грн. – пеня за несвоєчасність
виконання зобов’язань за договором;

- 500грн. – штраф (фіксована частина);

-1557,97 грн. – штраф (процентна складова)
в рахунок відшкодування
заборгованості за кредитним договором
LGXRRX10250336 від 26.05.2007 р.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 332,17 грн.
в рахунок відшкодування витрат на
сплату судового збору.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження, якщо апеляційну скаргу
подано не було. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено протягом 10
днів, з дня його проголошення, а
особами, які приймали участь у справі,
але були відсутніми під час його
проголошення, протягом 10 днів, з дня
отримання копії рішення, шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Луганської області
через Стахановський міський суд
Луганської області.

Головуючий

Шаргаровська В.І.