АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №-22-ц/790/1016/2014
Гол. 1 інстанції - Іванова
Справа № 2012/2963/12
Категорія - сімейні.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

27 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

Головуючої судді -
Міненкової Н.О.

Суддів - Гальянової І.Г.
Бородіна М.М..

Секретар - Галушко Т.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи: Служба у справах дітей
Жовтневого району Управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
усунення перешкод у спілкуванні з
онуками, -

в с т а н о в
и л а:

в квітні 2012 року у суд звернулась
позивачка та просила реалізувати її
право на спілкування з онуками та
відповідно і право онуків на
спілкування з бабусею. В обґрунтування
позовних вимог посилалась на те, що їй
на праві власності належить
двокімнатна квартира АДРЕСА_1 в м.
Харкові. В квартирі разом з нею
проживає її донька ОСОБА_3,
відповідачка по справі та троє її
неповнолітніх дітей. Протягом
тривалого часу донька забороняє
спілкуватися дітям з бабусею.
Відповідачка звільнила одну із кімнат
квартири від речей позивачки і
поставила на дверях замок і не
дозволяє дітям виходити із кімнати, з
метою заборони дітям спілкуватися з
бабусею. Діти постійно перебувають у
замкненій кімнаті, що на її думку дуже
травмує їх. Просила задовольнити
позовні вимоги.

Відповідачка позовні вимоги не
визнала та пояснила, що сама позивачка
створює умови для виникнення сварок. У
нею з позивачкою склалися дуже
неприязні відносини, щодо користування
квартирою. Діти також не бажають
спілкуватися з бабусею так як вона їх
ображає.

Представник служби у справах
дітей підтримав свій письмовий
висновок щодо недоцільності
спілкування дітей з бабусею.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Харкова від 20 грудня 2013 року
позовні вимоги задоволені.

Не погодилась з рішенням ОСОБА_3 й
у апеляційній скарзі просить його
скасувати як необґрунтоване. Вважає, що
суд першої інстанції не дав належної
оцінки висновку служби у справах дітей
щодо недоцільності спілкування дітей
з бабусею.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вислухавши сторони судова колегія не
знаходить підстави для її задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з обставин
які були встановлені в судовому
засіданні, а саме те, що сторони
мешкають в одній квартирі, є рідними
людьми, разом з відповідачкою
проживають неповнолітні діти, онуки
позивачки, а також те, що між матір'ю та
дочкою склалися неприязні стосунки і
відповідачка перешкоджає позивачці
спілкуватися з дітьми.

Судом першої інстанції критично
оцінений висновок Департаменту праці
та соціальної політики управління
служб у справах дітей від 14 червня 2013
року, в якому зазначена недоцільність
спілкування дітей з бабусею. Судом
також надана оцінка поведінки,
людських якостей позивачки та
характеру взаємовідносин між
сторонами. Аналізуючи усі зібрані по
справі докази в сукупності суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судова колегія з висновками суду
першої інстанції погоджується і вважає
їх правильними.

Відповідно до ст. 257 Сімейного
Кодексу України баба, дід, прабаба,
прадід мають право спілкуватися зі
своїми внуками, правнуками, брати
участь у їх вихованні.

Батьки чи інші особи, з якими
проживає дитина, не мають права
перешкоджати у здійснені бабою, дідом,
прабабою, прадідом своїх прав щодо
виховання внуків, правнуків.

Якщо такі перешкоди чиняться, баба,
дід, прабаба, прадід мають право на
звернення до суду з позовом про їх
усунення.

Спір щодо участі баби, діда,
прадіда, прабаби у вихованні дитини
вирішується судом відповідно до ст. 159
СК.

Єдиною підставою, яка може
виправдати поведінку батьків, які
перешкоджають спілкуванню з дитиною, є
те, що таке спілкування перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Суду не були надані належні докази
того, що спілкування дітей з бабусею
негативно впливає на їх розвиток.

Судова колегія вважає, що діти не
можуть бути заручниками неприязних
стосунків сторін по справі і любляча
матір та бабуся повинні знайти любі
підстави, щоб унеможливити
психологічне травмування малолітніх
дітей, які повинні виховуватися у
любові до близьких і відчувати цю любов
від них. Проживання дітей в одній
квартирі з бабусею і неможливість
спілкування з нею, створює додатковий
негативний вплив на їх розвиток і це
повинні розуміти як матір дітей так і
інші рідні люди.

Судова колегія вважає, що суд
першої інстанції постановив законне і
обґрунтоване рішення, яке відповідає
вимогам ст.ст. 213,214 ЦПК України і не
протирічить нормам Сімейного
законодавства. Суд дав належну оцінку
висновку служби у справах дітей,
оцінивши його критично. Судова колегія
погоджується з висновками суду.
Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,317,319 ЦПК
України судова колегія,

у х в а л и л
а

апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.
Рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 20 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили
після її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя -
Судді -