Справа № 621/3504/13-ц
Провадження №
РІШЕННЯ

іменем України

10.04.2014 року Зміївський районний
суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Нестерцової
Н.В.

секретаря Зубенко
Л.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Змієві справу за позовом
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
приватного нотаріуса Зміївського РНО
Харківської області ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
поновлення порушеного права,

ВСТАНОВИВ:

14.11.2013 року ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права та
поновлення права.

27.11.2013 року ОСОБА_1, представляючи
інтереси свого батька ОСОБА_2 доповнив
та уточнив позов.

12.02.2014 року ОСОБА_1 уточнив позов,
пред'явив його до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання права, поновлення права.

Позивач зазначив, що 25.05.2009 року
рішенням Зміївського районного суду
Харківської області договір довічного
утримання між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було
визнано недійсним. Строни приведені у
первинне становище з визнанням прва
власності на житловий будинок АДРЕСА_1

Відповідно Декрету Кабінета
Міністрів України від 26.12.1992 року №15-92 "
Про приватизацію земельних ділянок" та
заяви ОСОБА_2 рішенням №12 виконкома
Задонецької сільської ради від 12.03.1992
року земельна ділянка площею 0,29 га
передано у його приватну власність. У
паспорті ОСОБА_2 було зроблено відмітку
про безоплатну передачу у приватну
власність цієї земельної ділянки.

На момент посвідчення договору
довічного утримання, на думку позивача,
виконкомом Задонецької сільської ради
листом від 20.07.2007 року №597 було прийнято
рішення про надання дозволу на
приватизацію земельної ділянки в
порушення права власника ОСОБА_2

ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_3 причетна
до зникнення документації сільської
ради про видачу Державних актів про
право власності на землю та
безпосередньо Державного акту про
право власності на земельну ділянку за
вищевказаною адресою ОСОБА_2

Крім того, на момент посвідчення
договору довічного утримання між
ОСОБА_2 та ОСОБА_5, приватним нотаріусом
Зміївського РНО Харківської області
ОСОБА_4 вилучені правовстановлюючі
документи на майно ОСОБА_2, що порушує
його право власності. На думку ОСОБА_1, в
справі, сформованій на посвідчення
договору довічного утримання
нотаріусом ОСОБА_4 долучений вказаний
вище лист Задонецької сільської ради
листом від 20.07.2007 року №597, на підставі
якого ОСОБА_2 позбавили права власності
на земельну ділянку площею 0,29 га.

На думку ОСОБА_1, на ім'я ОСОБА_5
оформлені правовстановлюючі документи
та ним приватизована земельна ділянка.

Підсумовуючи, ОСОБА_1 вказав, що
група посадових осіб шляхом обману
заволоділи власністю ОСОБА_2

Позивач просить суд витребувати у
відповідачів правовстановлюючі
документи на нерухоме майно ОСОБА_2,
поновити право ОСОБА_2 на нерухоме
майно та земельну ділянку, зобов'язати
відповідачів за їх рахунок виготовити
Державний акт на право власності на
земельну ділянку ОСОБА_2, свідоцтво про
право власності на домоволодіння.

У судовому засіданні ОСОБА_1
наполягав на задоволенні позову.

Він пояснив, що приватний
нотаріус Зміївського РНО ОСОБА_4 у
порушення закону 25.07.2007 року посвідчив
договір довічного утримання між його
батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Після того, як вказаний договір
судом було визнано недійсним,
відповідачі заволоділи
правовстановлюючими документами його
батька ОСОБА_2 на будинок та земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1 тим самим
позбавили його права власності на це
майно та фактично заволоділи ним.

ОСОБА_1 впевнений, що його батько
свого часу приватизував земельну
ділянку і став власником земельної
ділянки за вищевказаною адресою, про що
свідчить запис у його паспорті. Однак,
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5
протиправно заволоділи цим документом
і в нього є підстави вважати, що вони
набули права власності на цю землю, тим
самим протизаконно позбавили
власності ОСОБА_2

ОСОБА_3 свого часу була членом
сім'ї ОСОБА_2 і маючи доступ до його
житла, викрала технічний паспорт на
будинок.

Крім того, приватним нотаріусом
ОСОБА_4 присвоєні документи на будинок.

Позивач вважає, що сумісними
діями відповідачів порушене право
власності його батька. Для його
поновлення, просить суд витребувати у
них правовстановлюючі документи на
нерухоме майно ОСОБА_2, поновити право
ОСОБА_2 на нерухоме майно та земельну
ділянку, зобов'язати відповідачів за їх
рахунок виготовити Державний акт на
право власності на земельну ділянку
ОСОБА_2, свідоцтво про право власності
на домоволодіння.

Відповідач ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 не визнала.

Вона пояснила, що не вчиняла
будь-яких дій щодо порушення прав
ОСОБА_2, не заперечувала проти того, що
свого часу була членом сім'ї позивача.
Вона стверджувала, що рішенням
Задонецької сільської ради
Зміївського району №12 від 12.03.1996 року
ОСОБА_2 передано безкоштовно у приватну
власність земельну ділянку площею 0,25
га для будівництва і обслуговування
житлового будинку,господарських
будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1,
однак ОСОБА_2 не оформив технічної
документації та не отримував
Державного акта на право приватної
власності на землю, а тому не набув
права власності на цю земельну ділянку.
Твердження позивача про те, що
наявність запису у паспорті про
винесення вищевказаного рішення про
передачу земельної ділянки у приватну
власність є безспірним доказом
наявного права власності, є помилковим.

ОСОБА_3 просила відмовити у
задоволенні позову.

Приватний нотаріус Зміївського
РНО ОСОБА_4 і його представник
відповідно до довіреності ОСОБА_6 позов
не визнали.

ОСОБА_6 зазначила, що після
визнання недійсним договору довічного
утримання між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, зміна
власника житлового будинку за
вищевказаною адресою не відбувалась -
ним залишається бути ОСОБА_2

Діяльність нотаріуса
здійснюється на підставі заявницького
принципу.

Ні ОСОБА_2, а ні його представник
ОСОБА_1 із заявами до приватного
нотаріуса ОСОБА_4 з приводу повернення
оригіналу свідоцтва про право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
не звертались, тому відсутні були
підстави для звернення до суду.
Правовстановлюючі документи
повертаються відчужувачу майна на його
вимогу, тобто тільки на підставі
відповідної заяви.

ОСОБА_2 рішенням Задонецької
сільської ради від 12.03.1996 року лише
отримав право на одержання документів,
які посвідчують право власності на
земельну ділянку, однак самого права
власності не мав і не має.

Таким чином, права ОСОБА_2
приватним нотаріусом ОСОБА_4 не
порушувались.

ОСОБА_5 позов не визнав, вказав на
його безпідставність.

Він вказав, що після посвідчення
договору довічного утримання з дідом
ОСОБА_1 не проводив державної
реєстраціїї на житловий будинок на
своє ім'я.

Ознайомившись з матеріалами
справи, заслухав пояснення сторін,
дослідив надані докази, суд приходить
до наступного висновку.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 і
ОСОБА_5 25.07.2007 року було укладено
договір довічного утримання,
посвідчений приватним нотаріусом
Зміївського РНО ОСОБА_4, відповідно до
якого, ОСОБА_2 передав у власність
ОСОБА_5 житловий будинок з надвірними
будівлями за адресою: АДРЕСА_1 а ОСОБА_5
зобов'язується довічно повністю
утримувати ОСОБА_2, забезпечувати
харчуванням, одягом, доглядом,
необхідною допомогою та грошовими
коштами у розмірі 400 грн. на місяць.

Рішенням Зміївського районного
суду Харківської області від 25.07.2009
року, вказаний договір було визнано
недійсним, сторони повернуті в
первинне положення. ( а.с.7)

Згідно ст.3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Кожна особа має право звернутись
до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. ( ст.16 ЦК України) Способами
захисту в т.ч. є визнання права,
припинення дії, яка порушує право,
відновлення становища, яке існувало до
порушення.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Ч.1 ст.216 ЦК України передбачає, що
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Судовим роглядом встановлено, що
після посвідчення вищезазначеного
договору довічного утримання, набувач
ОСОБА_5 не зареєстрував на своє ім'я на
праві власності житловий будинок з
надвірними будівлями за адресою:
АДРЕСА_1 Зміївського району, що
підтверджується довідкою директора КП
" Зміївське БТІ" від 06.02.2014 року за № 48 (
а.с.71) та даними інвентаризаційної
справи на вказаний будинок, реєстрових
книг, дослідженими у судовому
засіданні. Станом на день розгляду
справи ОСОБА_2 є власником житлового
будинку з надвірними будівлями за
вищевказаною адресою. За таких
обставин, юридичних наслідків визнання
договору довічного утримання
недійсним, не наступило.

Факт знаходження оригіналу
свідоцтва про право власності ОСОБА_2
на житловий будинок з надвірними
будівлями за адресою: АДРЕСА_1
Зміївського району в реєстрі
нотаріальних дій за 2007 рік приватного
нотаріуса Зміївського РНО ОСОБА_4, не є
доказом заволодіння власністю ОСОБА_2,
як на те вказує його представник ОСОБА_1

За обставин, коли договір
визнається недійсним,
правовстановлюючий документ
повертається відчужувачу майна на його
вимогу. Судом з'ясовано, що ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 з такою заявою не звертались,
чого не позбавлені зробити у
майбутньому. За відсутності такої
заяви, нотаріус не вправі за власної
ініціативи повертати його відчужувачу.

У судовому засіданні встановлено,
що рішенням Задонецької сільської ради
Зміївського району №12 від 12.03.1996 року
ОСОБА_2 передано безкоштовно у приватну
власність земельну ділянку площею 0,25
га для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1. (
а.с.9)

Згідно ст.ст.22,23 Земельного
Кодексу УРСР ( України) ред.1990 р., який
вступив в дію 15.03.1991 року, і діяв на час
прийняття Задонецькою сільською радою
вказаного рішення, право власності на
землю виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі і одержання
документа, що посвідчує це право. Право
власності на землю посвідчується
державними актами, які видаються і
реєструються сільськими, селищними,
міськими, районними Радами народних
депутатів.

Ст.118 Земельного Кодексу України (
ред.2001 року зі змінами та доповненнями)
передбачає порядок безоплатної
приватизації земельних ділянок
громадянами.

Документом, що посвідчує право на
земельну ділянку є державний акт. (ч.1
ст.126 ЗК України)

Судові не надано доказів того, що
ОСОБА_2 були вчинені дії щодо розробки
технічної документації та подальшим
отриманням державного акту на землю.

Представником ОСОБА_2 судові була
надана копія протоколу узгодження меж
земельної ділянки, яка підтверджує, що
фактично не було здійснено робіт по
встановленню в натурі та обмір
існуючих меж земельної ділянки. ( а.с.143)

Твердження ОСОБА_1 про те, що
державний акт на землю на ім'я батька
ОСОБА_2 був, однак ним протиправно
заволоділи відповідачі, не знайшли
свого підтвердження.

Згідно повідомлення начальника
відділу Держземагенства у Зміївському
районі № 01-15/261 від 05.02.2014 року, станом на
29.12.2012 року згідно книг реєстрації
державних актів на право власності,
постійного користування, договорів
оренди, земельних ділянок за ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_4,ОСОБА_5 не значиться. (
а.с.70)

За інформацією Державного
реєстратора прав на нерухоме майно за
№ 10714854 від 07.02.2014 року, у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
відсутні відомості щодо власника
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1. (
а.с.92)

Таким чином, суд приходить до
висновку про те, що за ОСОБА_2 не
зареєстровано право власності на
земельну ділянку за вказаною вище
адресою і відсутні неспростовні докази
того, що існував Державний акт на право
власності на землю на ім'я ОСОБА_2 за
адресою: АДРЕСА_1 на підтвердження його
права власності.

Запис у паспорті ОСОБА_2 про
передачу у приватну власність землі
площею 0,25 га згідно рішення виконкому
Задінецької сільської ради №12 від
12.03.1996 року не є тим документом, що
посвідчує його право на земельну
ділянку, згідно вимог ч.1 ст.126 ЗК
України.

В рамках кримінального
провадження №0000287 від 29.12.2012 року
за фактом викрадення документів ОСОБА_3
за заявою ОСОБА_1 було здійснено
досудову перевірку.

Постановою слідчого СВ
Зміївського РВ ГУМВС України від 30.01.2013
року, кримінальне провадження, внесене
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000287 від 29.12.2012
року, закрито у зв'язку з відсутністю в
діях ОСОБА_3 складів злочинів,
передбачених ст.ст. 357,358 КК України. (
а.с.130)

ОСОБА_1 не надано доказів того, що
відповідачами порушені, не визнаються
або оспорюються права ОСОБА_2, а також
їх обов'язку виготовити за власний
рахунок правовстановлюючі документи
на будинок та землю ОСОБА_2 за
конкретних обставин.

Суд приходить до висновку про
відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 16, 216 ЦК України,
ст.ст.118,126 ЗК України,ст. ст.3,10,11,60,209,212-215
ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного
нотаріуса Зміївського РНО Харківської
області ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поновлення
порушеного права, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд шляхом подання
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня його проголошення.

Головуючий: