АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/1746/14
І інстанції Єйбог І.М.
Доповідач: Ігнатенко П.Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року травня місяця 22 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П. Ігнатенко
П.Я.При секретарі:Калюжному О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6 на
рішення Каховського міськрайонного
суду Херсонської області від 23 квітня
2014 року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа:
Каховський районний сектор УДМС
України в Херсонській області,
Каховський міський центр соціальних
служб для сім'ї, дітей та молоді, про
усунення перешкод у користуванні
квартирою, шляхом зняття з
реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року позивач звернулася до
суду із вказаним позовом, посилаючись
на те, що вона є власницею квартири
АДРЕСА_1. В зазначеній квартирі 17 травня
2011 року зареєстрована, однак не
проживає та ніколи не проживала її
онука - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. В
обґрунтування своїх вимог зазначила,
що онука має інше постійне місце
проживання: АДРЕСА_2, що порушує вимоги
ст. 6 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», в зв'язку з чим,
на підставі ст.ст. 316,317,319,321,379,382,383,386,391
ЦК України, позивачка просила усунути
перешкоди в користуванні квартирою
шляхом зняття з реєстраційного обліку
ОСОБА_7 та зобов'язати Каховський
районний сектор УДМС України
Херсонської області зняти останню з
реєстраційного обліку.

Рішенням Каховського міськрайонного
суду Херсонської області від 23 квітня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено .

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який діє в
інтересах ОСОБА_6 просить рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позов,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, зокрема,
відсутність відповідачки без поважних
причин більше двох років та порушення
правил співжиття.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до апеляційного суду не
надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах визначених
ст.303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК
України власник має право звернутися
до суду з вимогою про захист порушеного
права будь-яким способом, що є
адекватним змісту порушеного права,
який ураховує характер порушення та
дає можливість захистити порушене
право.

Згідно зі ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з
урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку, що
йому належить, користуються жилим
приміщенням у обсязі, визначеному
відповідно до угоди з власником.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що позивачка є власницею
квартири АДРЕСА_1, в якій з дозволу
позивачки в якості члена сім'ї
зареєстрована відповідачка ОСОБА_7 -
онука позивачки (а.с.8-12).

Ухвалюючи рішення та відмовляючи у
задоволенні позовних вимог про
усунення перешкод у користуванні
квартирою шляхом зняття з реєстрації,
суд першої інстанції обґрунтовано
виходив із того, що відповідачка - онука
позивачки була зареєстрована у спірній
квартирі як член сім'ї власника й
відповідно до вимог ст. 156 ЖК України
мала право користуватися жилим
приміщенням нарівні з власником,
оскільки іншої угоди між нею і
власником квартири про порядок
користування цим приміщенням не
укладалося.

Позивачка не спростувала належними та
допустимими доказами, як в суді першої
інстанції, так і в ході апеляційного
розгляду доводи відповідача щодо
наявності у останньої законного права
користування спірним приміщенням і
позовні вимоги про втрату такого права
позивачем не заявлялись. Саме по собі
порушення вимог Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» не дає
підстав для автоматичного скасування
реєстрації, якщо позовні вимоги про
втрату права на проживання не заявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції з достатньою повнотою
з'ясував дійсні обставини справи,
перевірив доводи і заперечення сторін
та дослідив надані сторонами докази,
яким дав правильну оцінку, ухвалив
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги щодо
неправильної оцінки судом зібраних у
справі доказів та невідповідність
покладених в основу рішення висновків
суду фактичним обставинам справи,
позбавлені правового обґрунтування і
не були підтверджені при розгляді
справи судом апеляційної інстанції.

Посилання апелянта на втрату
відповідачкою права на проживання у
спірній квартирі з підстав,
передбачених ст. 405 ЦК України та ч.1
ст.116 ЖК України не приймаються до
уваги, як такі, що виходять за межі
заявленого позову.

Оскільки порушень норм матеріального і
процесуального права, що можуть
слугувати підставою для скасування чи
зміни судового рішення, колегією
суддів не встановлено, то підстав для
задоволення апеляційної скарги не
вбачається, рішення законне та
обґрунтоване і має бути залишено без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який
діє в інтересах ОСОБА_6,- відхилити.

Рішення Каховського міськрайонного
суду Херсонської області від 23 квітня
2014 року,- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: