УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Писаної Т.О.,Маляренка
А.В., Юровської Г.В.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом закритого акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Інгосстрах» до ОСОБА_6, третя особа -
ОСОБА_7, про стягнення страхового
відшкодування, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду
Черкаської області від 25 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2010 року ЗАТ «Страхова
компанія «Інгосстрах» звернулася до
суду з указаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що 24 березня 2007 року між
товариством та ОСОБА_7 укладено договір
страхування наземного транспорту,
відповідно до умов якого було
застраховано транспортний засіб Daewoo
Lanos, р.н. НОМЕР_1.

13 вересня 2008 року на перехресті
бульвару Шевченка з вулицею
Піонерською у м. Черкаси сталася
дорожньо-транспортна пригода із участю
застрахованого транспортного засобу
під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля
Volkswagen Passat, р.н. НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_6

Постановою Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 06 жовтня 2008
року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні
вказаної дорожньо-транспортної
пригоди та притягнуто його до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася 13 вересня 2008
року, застрахованому транспортному
засобу було завдано механічні
пошкодження і як наслідок матеріальні
збитки страхувальнику розмір яких,
відповідно до звіту про оцінку
вартості майнової шкоди, заподіяної
ушкодженням транспортного засобу,
склав 20 946,31 грн.

Позивач, з урахуванням встановленої
договором франшизи, здійснив ОСОБА_7
страхову виплату у розмірі 20 526,15 грн, що
підтверджується платіжним дорученням
№ 24378 від 28 листопада 2008 року.

На підставі вказаного, позивач просив
стягнути з відповідача 20 676,15 грн
у рахунок відшкодування витрат,
пов'язаних зі сплатою страхового
відшкодування.

Рішенням Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 23 жовтня 2013
року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ЗАТ
«Страхова компанія «Інгосстрах» 10 338
грн страхового відшкодування і 163,38 грн
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 25 грудня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано і
ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на
користь ЗАТ «Страхова компанія
«Інгосстрах» 19 579,87 грн страхового
відшкодування, 200 грн за послуги
евакуатора, 150 грн за проведену оцінку.
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення апеляційного суду
скасувати і залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши викладені в
касаційній скарзі доводи та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що скарги підлягають
частковому задоволенню на таких
підставах.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване
рішення апеляційного суду не
відповідає.

Судами встановлено, що 13 вересня 2008
року на перехресті бульвару Шевченка з
вулицею Піонерською у м. Черкаси
сталася дорожньо-транспортна пригода
із участю автомобіля Daewoo Lanos, р.н.
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7 та
автомобіля Volkswagen Passat, р.н. НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_6

Постановою Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 06 жовтня 2008
року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні
вказаної дорожньо-транспортної
пригоди та притягнуто його до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП.

24 березня 2007 року між ЗАТ «Страхова
компанія «Інгосстрах» та ОСОБА_7 було
укладено договір страхування
наземного транспорту, відповідно до
умов якого було застраховано
транспортний засіб Daewoo Lanos, р.н. НОМЕР_1.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася 13 вересня 2008
року, застрахованому транспортному
засобу було завдано механічні
пошкодження і як наслідок матеріальні
збитки страхувальнику розмір яких,
відповідно до звіту про оцінку
вартості майнової шкоди, заподіяної
ушкодженням транспортного засобу,
склав 20 946,31 грн.

Позивач, з урахуванням встановленої
договором франшизи, здійснив ОСОБА_7
страхову виплату у розмірі 20 526,15 грн, що
підтверджується платіжним дорученням
№ 24378 від 28 листопада 2008 року.

У п. 16 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» роз'яснено, що
при пред'явленні позовних вимог про
відшкодування шкоди, завданої у
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, безпосередньо до особи, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, суд має право
виключно в порядку, передбаченому
статтею 33 ЦПК України, залучити до
участі у справі страхову організацію
(страховика), яка застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Таким чином, суди розглядаючи дану
справу повинні встановлювати не лише
факти здійснення виплати страхового
відшкодування, але й те, чи була
застрахована цивільно-правова
відповідальність осіб, винних у
заподіянні збитків, до яких заявлено
позов та в якому розмірі.

У запереченнях на позовну заяву ОСОБА_6
зазначав, що його цивільно-правова
відповідальність застрахована
товариством з додатковою
відповідальністю «Глобус», однак ці
обставини судами не перевірені і не
наведено мотивів незалучення
страховика до участі у справі.

Статтями 27 Закону України «Про
страхування» та 993 ЦК України
передбачено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, розмір страхового
відшкодування має визначатися за
правилами, встановленими у договорі
страхування. Страховик не вправі
вимагати від заподіювача шкоди суму,
яку він виплатив страхувальнику з
порушенням умов договору страхування.
Якщо розрахунок здійснювався за іншими
правилами, ніж зазначено в договорі
страхування, то при визначенні розміру
вимоги страховика, який підлягає
задоволенню, до заподіювача шкоди із
суми, виплаченої страховиком
страхувальнику, виключається виплата,
не передбачена договором.

Зі змісту договору страхування
наземного транспорту, укладеного
24 березня 2007 року між ЗАТ «Страхова
компанія «Інгосстрах» та ОСОБА_7,
вбачається, що цей договір діє 12
місяців з 24 березня 2007 року по 23
березня 2008 року включно.

Дорожньо-транспортна пригода за участю
застрахованого транспортного засобу
сталася 13 вересня 2008 року.

Суди залишили поза увагою ту обставини
чи у межах строку дії договору стався
передбачений ним страховий випадок та
чи скористалися сторони передбаченою у
п. 9 цього договору можливістю
пролонгувати строк його дії.

Всі ці обставини мають визначальне
значення для правильного вирішення
справи, однак оскільки вони не були
досліджені судами, оскаржувані судові
рішення на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК
України підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від
23 жовтня 2013 року та рішення
апеляційного суду Черкаської області
від 25 грудня 2013 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді:
А.О. Леванчук А.В. Маляренко Т.О. Писана
Г.В. Юровська