АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/5536/2014
інстанції: Голік Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою
КовальоваВіктора Михайловича в
інтересах публічного акціонерного
товариства «АКБ «Київ» на рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 3 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний банк «Київ», треті особи:
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення коштів
(повернення депозиту) та відшкодування
збитків, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ПАТ «АКБ «Київ» про
стягнення коштів (повернення депозиту)
та відшкодування збитків. З
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог просив стягнути з
відповідача на його користь суму боргу
у розмірі 307 345,96 грн, з яких: сума
депозиту - 279 088,31 грн та відсотки у
розмірі 28 257,65 грн; 3% річних в розмірі 27
155,91 грн, інфляційні витрати у сумі 32 886,02
грн та 50 000,00 грн моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 3 лютого 2014 року
вказаний позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «АКБ «Київ» на користь
ОСОБА_3 заборгованість у сумі 334 501,87 грн.
В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі Ковальов В.М. в
інтересах ПАТ «АКБ «Київ», посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати в частині стягнення з
банку грошових коштів у розмірі 334 501,87
грн та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі.

В суді апеляційної інстанції
представник ПАТ «АКБ «Київ» - Бойкініч
Д.В. апеляційну скаргу підтримав та
просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_3- ОСОБА_8 проти
апеляційної скарги заперечував,
рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 3 лютого 2014 року
просив залишити без змін.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення виходячи із
наступного.

При розгляді справи судом встановлено,
що 13 жовтня 2009 року між ПАТ «АКБ «Київ»
та ОСОБА_3 укладено договір №16131 про
банківський вклад (депозит) «Базис» у
доларах США з виплатою відсотків в
кінці строку, згідно умов якого банк
відкриває вкладнику депозитний
рахунок НОМЕР_3, а вкладник вносить на
цей рахунок грошові кошти у сумі 35 313,33
доларів США, з виплатою відсотків у
розмірі 13,5% річних.

Згідно з п. 1.2 договору банківський
вклад (депозит) залучався на строк 9
місяців, з 13 жовтня 2009 року по 13 липня 2010
року, датою повернення банківського
вкладу є 13 липня 2010 року.

Умовами укладеного між сторонами
договору передбачено повернення
вкладу за умови закінчення строку його
розміщення (п. 4.7. договору); зняття
частини банківського вкладу (депозиту)
(п.4.8. договору).

Крім того, згідно п. 4.9. договору №16131
від 13жовтня 2009 року, після закінчення
строку, на який був залучений вклад
(депозит), він вважається вкладом на
вимогу та обліковується на
поточному/поточному картковому
рахунку НОМЕР_4 з процентною ставкою,
яка встановлена в банку для вкладів на
вимогу на цей момент.

З аналізу договору №16131 слід дійти
висновку, що його умовами чітко
визначені та узгоджені сторонами умови
повернення повної суми вкладу, а саме:
лише після закінчення строку, на який
був залучений вклад.

Також договором обумовлено умови
обліковування вкладу (депозиту) на
поточному/поточному картковому
рахунку НОМЕР_4, а саме: після
закінчення строку, на який був
залучений вклад (депозит).

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання за
договором виконав, вніс грошові кошти у
сумі 35313,33 доларів США, що
підтверджується меморіальним валютним
ордером №9409 від 13 жовтня 2009 року.

13 липня 2010 року, після закінчення
строку дії договору, позивач звернувся
до відповідача з письмовою заявою (вх.№
271) про повернення депозитного вкладу
та нарахованих відсотків, на що
відповідач листом № 090 від 13 липня 2010
року повідомив, що відповідно до заяви
№4201 від 22лютого 2010 року про дострокове
повернення банківського вкладу
(депозиту), кошти позивача були
повернені уповноваженій ним особі -
ОСОБА_5 (довіреність ВМО № 439404 від 18
грудня 2009 року) ідентифікаційний номер
НОМЕР_1.

Згідно копії довіреності від 18 грудня
2009 року, посвідченої приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_4, ОСОБА_3
уповноважив ОСОБА_5 керувати та
розпоряджатися усім своїм майном.

Згідно з ч. 1. ст. 1060 ЦК України договір
банківського вкладу укладається на
умовах видачі вкладу на першу вимогу
(вклад на вимогу) або на умовах
повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад).

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання мають виконуватись
належним чином та у встановлений строк.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається.

Відповідачем, в порушення умов
договору (п.4.7.) та законодавства
України, видано повну суму вкладу та
відсотки до закінчення строку його
розміщення.

Крім того, така видача здійснена не з
депозитного рахунку, а з поточного
(рахунок: НОМЕР_2), що є порушенням
пункту 4.9. договору. (а.с. 14)

Також у заяві на дострокове повернення
банківського вкладу (депозиту) від 22
лютого 2010 року, яка підписана ОСОБА_5, не
вказано номеру депозиту. (а.с. 13)

Відповідно до ст. 64 Закону України «Про
банки і банківську діяльність» банк
зобов'язаний ідентифікувати, як
клієнтів, що здійснюють операції з
готівкою без відкриття рахунку на суму,
що дорівнює або перевищує 150 000 грн., або
на суму, еквівалентну зазначеній сумі в
іноземній валюті осіб, так і осіб
уповноважених діяти від імені
клієнтів.

Відповідно до п. 10.13 інструкції №492 під
час здійснення операцій за вкладним
(депозитним) рахунком фізичної особи як
зразок підпису власника рахунку
використовується зразок підпису,
зазначений у договорі банківського
вкладу.

Відповідачем не надано належних
доказів на підтвердження проведення
повної ідентифікації особи-отримувача
коштів.

Як повідомив приватний нотаріус КМНО
ОСОБА_4 у своїй заяві від 24 січня 2013 року
за вих №1, 18 грудня 2009 року ним не
вчинялося жодної нотаріальної дії від
імені ОСОБА_3

Довіреність видана від імені ОСОБА_3 на
керування та розпорядження своїм
майном не видавалася та не
посвідчуваласясь. Відмітки та записи в
реєстрі нотаріальних дій шодо даної
нотаріальної дії відсутні. В реєстрі
довіреностей дані відсутні.

Відповідно до статті 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Держава
не втручається у здійснення власником
права власності.

Право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором.

Аналізуючи зібрані у справі докази та
фактичні обставини справи, колегія
суддів погоджується з висновком суду
щодо того, що позивачем доведено та
обґрунтовано порушення відповідачем
зобов'язань за договором щодо
повернення банківського вкладу та
процентів.

У зв'язку із зазначеним позовні вимоги
в частині стягнення з відповідача
заборгованості по договору №16131 про
банківський вклад (депозит) «Базис» у
доларах США з виплатою відсотків в
кінці строку від 13.10.2009 року у сумі 334
501,87 грн., з яких: сума депозиту - 279 088,31
грн., відсотки - 28 257,65 грн., 3% річних - 27
155,91 грн., підлягають задоволенню.

Щодо висновків суду про відмову в решті
позовних вимог, то у вказаній частині
рішення суду сторонами не
оскаржувалося, а тому відповідно до
вимог статті 303 ЦПК України не є
предметом даного апеляційного
розгляду.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що
суд першої інстанції дійшов помилкових
висновків по суті спору, зокрема, щодо
порушення банком умов договору та
процедури ідентифікації заявника на
дострокове отримання вкладу (депозиту)
не знайшли свого підтвердження при
апеляційному розгляді справи, а тому не
беруться до уваги колегією суддів, яка
дійшла висновку про належну правову
оцінку зібраних у справі доказів судом.

Інші доводи, наведені в апеляційній
скарзі, не відносяться до підстав, з
якими процесуальне законодавство
пов'язує можливість скасування або
зміни оскаржуваного рішення.

Підстав до скасування рішення суду
передбачених статтею 309 ЦПК України при
апеляційному розгляді не встановлено.

З огляду на викладене та у зв'язку із
тим, що суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального права
апеляційна скарга має бути відхилена
на підставі пункту першого частини 1
статті 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу КовальоваВіктора
Михайловича в інтересах публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний банк «Київ» відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 3 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий :
І.М. Вербова

Судді :
Г.М. Кирилюк

М.М.Панченко