Справа № 459/5616/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року
Червоноградський міський суд
Львівської області

в складі: головуючого-судді
Кріль М.Д.

при секретарі
Пилипяк Ю.М.

за участю: представників позивачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Червонограда
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
діючого в інтересах дітей: ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення моральної шкоди заподіяної
злочином.

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в листопаді 2013 року
звернувся в суд з даним позовом, в заяві
вказав, що вироком Червоноградського
міського суду від 19.07.2010 року
відповідачів визнано винними у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.
189 КК України, його визнано потерпілим
та стягнено на його користь з
засуджених моральну та матеріальну
шкоду. Так як від злочинних дій
відповідачів моральну шкоду отримав не
тільки він, а й його, на той час,
малолітні діти, просить стягнути з
відповідачів по 10 000 грн. з кожного на
користь його синів: ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
кожному відповідно, та судові витрати
по справі.

В судовому засіданні позивач позо
підтримав, з підстав вказаних у
позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позов не
визнав, суду пояснив, що в квартирі
ОСОБА_1 він не був, дітей не бачив, їх не
перестрівав та не погрожував їм.
Вказав, що своїми діями він не завдавав
моральної шкоди ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Відповідач ОСОБА_4 в судовому
засіданні проти позову заперечив з тих
же підтсав.

Відповідач ОСОБА_8 до суду не
з'явився, його представник в судовому
засіданні позов не визнав.

Дослідивши докази суд встановив
слідуюче.

Вироком Червоноградського
міського суду від 19.08.2010 року, який
набрав законної сили 03.09.2010 року,
ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4 визнано винними
у вчиненні злочину передбаченого ч. 4
ст. 189 КК України. Цивільний позов
ОСОБА_1 задоволено частково, стягнено з
ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 по 9506,67 грн. з кожного за
заподіяні йому матеріальні збитки.
Стягнено з ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 по 12 000 грн. з кожного,
за заподіяну йому моральну шкоду. В
мотивувальній частині вироку вказано,
що підсудні погрожували ОСОБА_1,
ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_6 вбивством,
заподіянням їм тілесних ушкоджень,
скиданням їх з висоти, нанесенням їм
ударів руками, ногами, здушуванням,
протиправним позбавленням волі та, у
ході цього, їжі і життя, знищенням та
пошкодженням їх майна.

ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2,
його батьками являються ОСОБА_1 та
ОСОБА_10, що стверджується копією
свідоцтва про народження серії НОМЕР_1
від 13.03.1996 року.

Відповідно до копії свідоцтва про
народження серії НОМЕР_2 від 18.06.1992 року,
ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його
батьками являються ОСОБА_1 та ОСОБА_10.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_10 суду пояснила, що їх синові
ОСОБА_6 на той час був 1 рік, а тому йому
не могла бути заподіяна моральна шкода.
Одного разу було, що хтось стукав у
вхідні двері квартири, вони дверей не
відкривали. В її присутності не було
такого, щоб хтось тримав дітей за ноги
через балкон, ніхто при ній в квартирі
ОСОБА_1 не наносив удари, їй ніхто не
погрожував, ніхто не говорив, що їй чи
дітям будуть заподіяні тілесні
ушкодження. Відповідачів, крім ОСОБА_8,
вона раніше не бачила. Її покази, що
вказані в вироку від 19.08.2010 року, не
відповідають дійсності, і таких
свідчень вона не давала. Вона
перебувала в шлюбі з ОСОБА_1 з 14.09.1991
року по 03.03.2009 року, проживали вони
разом до грудня 2009 року в квартирі
АДРЕСА_1. Від шлюбу у них є двоє дітей:
син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_1 їй говорив, що десь
на вулиці його били, а про те, що
відповідачі погрожували йому
застосувати до дітей фізичну силу, не
говорив. Діти про відповідачів ніколи
не згадували, розвивалися добре, не
були залякані, не говорили, що коли її
не було вдома, то хтось приходив і
погрожував їм чи їх батькові.

Як вбачається з обвинувального вироку,
злочинні дії відповідачів, мали місце в
період з 01.05 по 01.09.1997 року.

На той час ОСОБА_7 був у віці трохи
більше 5-ти років, а ОСОБА_7 мав вік
близько 1 року і 4-х місяців. На думку
суду останній, перебуваючи в своєму
малолітньому віці, не міг
усвідомлювати протиправність дій
відповідачів, а отже йому не могла бути
завдана моральна шкода діями
відповідачів, що також стверджується
актом амбулаторної комплексної
судової психолого-психіатричної
експертизи від 06.01.2012 року.

ОСОБА_7, в силу свого віку, усвідомлював
протиправність дій відповідачів, діями
відповідачів йому була завдана
моральна шкода, так як він переживав за
своє здоров'я і здоров'я свого батька,
що також стверджується актом
амбулаторної комплексної судової
психолого-психіатричної експертизи
від 06.01.2012 року, а отже його вимоги є
обґрунтованими.

Враховуючи наведене, виходячи із
засад виваженості, розумності та
справедливості, суд вважає позов таким,
що підлягає до задоволення, але
частково.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_8, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 - по 2000 (дві
тисячі) грн. на відшкодування моральної
шкоди, з кожного.

В решті позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4
на користь держави по 76,46 грн. судових
витрат з кожного.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Львівської області протягом 10 днів з
часу його проголошення.

Суддя:
М. Д. Кріль