АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/809/К/14
Доповідач - Михайлів
УХВАЛА

Іменем України

08 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської А.П.,
Ляховської І.Є.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3;

представника відповідача Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» - Некрасової
Катерини Олександрівни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
"Криворізький залізорудний комбінат "
на рішення Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 18 лютого 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
"Криворізький залізорудний комбінат "
про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» (далі - ПАТ
«Кривбасзалізрудком») про
відшкодування моральної шкоди у
зв'язку з ушкодженням здоров'я на
виробництві, посилаючись на отримання
нею професійного захворювання
внаслідок праці протягом тривалого
часу на підприємстві відповідача в
умовах шкідливих факторів, з
перевищенням гранично - допустимих
норм праці.

Висновком МСЕК від 15.01.2013р. їй було
первинно встановлено 35% втрати
професійної працездатності, з яких 25%
по радикулопатії та 10% по ХОЗЛ, з
наступним переоглядом 01.01.2016 року

Вважаючи причиною отримання
професійного захворювання тривалу
роботу в умовах шкідливих факторів, що
перевищують гранично - допустимий
рівень, просила суд стягнути з ПАТ
«Кривбасзалізрудком» на свою користь
моральну шкоду у сумі 229 000 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 18 лютого 2014 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з
ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь
ОСОБА_2 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 12 000 грн., а також - на
користь держави 243,60 грн. судового
збору.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
«Кривбасзалізрудком» ставить питання
про скасування рішення суду і
ухвалення нового рішення про відмову
позивачу в задоволенні позову,
посилаючись на те, що оскаржуване
рішення ухвалено з порушенням
процесуальних та матеріальних норм
права.

Так, судом першої інстанції не
враховано, що згідно положень ч. 3 ст. 61
ЦПК України, сторони звільняться від
доведення обставин, встановлених
судовим рішенням у цивільній справі,
яка стосується однієї зі сторін спору,
рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 10.04.2013 року яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Дніпропетровської області від
30.07.2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ЦГЗК» про
відшкодування моральної шкоди, яким
стягнуто з ПАТ «ЦГЗК» на користь ОСОБА_2
в рахунок відшкодування моральної
шкоди -18000 грн., рішення набрало
законної сили та на теперішній час є
чинним, встановлено, що саме з вини
відповідача (ПАТ «ЦГЗК») який порушив
норми з безпеки праці та не забезпечив
безпечні умови праці позивач частково
втратила працездатність, у зв'язки з
чим їй була спричинена моральна шкода.

Таким чином, вимоги ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди вже
задоволено судом за рахунок винної
особи - ПАТ «ЦГЗК», проте суд на
зазначене уваги не звернув.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга ПАТ
"Кривбасзалізрудком" не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, з 14 квітня
1992 року по 01 січня 1999 року працювала на
підприємстві - Відповідача в шахті
«Орджонікідзе» в Виробничому об'єданні
«Кривбасруда» (правонаступником
являється Публічне акціонерне
товариство «Криворізький залізорудний
комбінат») по професії - поверхневим
гірничим робітником, машиністом
конвеєру.

З 01 січня 1999 року працювала по професії
- машиністом конвеєру в шахті
«Орджонікідзе» ВАТ «Центральний
гірничо - збагачувальний комбінат»
(правонаступником являється на
теперішній час Публічне акціонерне
товариство «Центральний гірничо -
збагачувальний комбінат»).

04.02.2013 року - звільнена з підприємства
за станом здоров'я.(8-9)

Працюючи протягом тривалого часу, в
умовах, шуму, несприятливого
мікроклімату, фізичного
перевантаження, отримала професійне
захворювання.

Рішенням ЛЕК Українського науково-
дослідного інституту промислової
медицини від 02.10.2012 року позивачу було
встановлено діагноз: радикулопатія
шийна і попереково - крижова з
вираженим порушенням біомеханіки
хребта, стійким больовим і м'язово -
тонічним синдромом, виражений
периферичний нейросудинний синдром,
часто рецидивуючий перебіг з
нейродистрофічними проявами у вигляді:
двобічного плечолопаткового
періартрозу другого ступеня,
деформуючого артрозу ліктьових та
колінних суглобів першого - другого
ступеня; хронічне обструктивне
захворювання легень першої стадії
(пиловий бронхіт першої стадії,
емфізема легенів першої стадії).

Згідно Акту розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання від 09.11.2012 року, п. 17
встановлено, що причиною професійного
захворювання позивача є тривалий стаж
роботи, на протязі 20 років 6-ти місяців в
умовах важкої фізичної праці та
запиленості робочої зони, параметри
яких перевищували нормативні
значення.(а.с.13-15)на шахті
«ім.Орджонікідзе», яка входила до
складу ВО «Кривбасруда» (ПАТ
«Кривбасзалізорудком», ПАТ «ЦГЗК»).

Висновком МСЕК від 15.01.2013р. їй було
первинно встановлено 35% втрати
професійної працездатності, з яких 25%
по радикулопатії та 10% по ХОЗЛ. (а.с 18,63)

Суд, частково задовольняючи позов,
обґрунтовано виходив з доведеності
позовних вимог ОСОБА_2 та вірно
встановив, що між сторонами склалися
трудові правовідносини, оскільки
професійне захворювання отримано
позивачем під час виконання ним
трудових обов'язків і пов'язане з
виробництвом, і наявності у зв'язку з
цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1
КЗпП України, для відшкодування
моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Статтею 153 КЗпП України, передбачено
обов'язок власника або уповноваженого
ним органу створити на робочому місці
умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" роз'яснено, що відповідно до
статті 237-1 КЗпП України за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, зокрема, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Як убачається з п. 19 Акту про
розслідування причин виникнення
хронічного професійного захворювання
від 09.11.2012 року особами, які порушили
законодавство про охорону праці ,
гігієнічни регламенти нормативи
визначено керівництво шахти ім..
«Орджонікідзе» в Виробничому об'єданні
«Кривбасруда» (правонаступником
являється Публічне акціонерне
товариство «Криворізький залізорудний
комбінат»), та посадові особи ВАТ
«Центральний гірничо - збагачувальний
комбінат» (правонаступником являється
на теперішній час Публічне акціонерне
товариство «Центральний гірничо -
збагачувальний комбінат»).

Доводи апеляційної скарги щодо
неврахування судом першої інстанції
рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 10.04.2013 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Дніпропетровської області від
30.07.2013 року, про стягнення з ПАТ «ЦГЗК»
на користь ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування моральної шкоди -18000 грн.,
та яке набрало о законної сили є
безпідставними, з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Тобто,
даною нормою встановлено
преюдиціальність певних фактів,
встановлених при розгляді справи, а не
визначених судом, у порядку ст. 215 ЦПК
України, правовідносин відповідно до
встановлених фактів.

Таким чином, преюдиціальним фактом
встановленим рішенням Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від
10.04.2013 року та ухвалою апеляційного
суду Дніпропетровської області від
30.07.2013року може бути факт порушення
керівництвом шахти ім.. «Орджонікідзе»
в Виробничому об'єданні «Кривбасруда»
(правонаступником являється Публічне
акціонерне товариство «Криворізький
залізорудний комбінат»), та посадовими
особами ВАТ «Центральний гірничо -
збагачувальний комбінат»
(правонаступником являється на
теперішній час Публічне акціонерне
товариство «Центральний гірничо -
збагачувальний комбінат»), вимог ст..13
Закону України «Про охорону праці» та
ст.153 КЗпП України., під час роботи
позивача на підприємстві, однак не
висновки суду, щодо повного
задоволення вимог ОСОБА_2 про стягнення
моральної шкоди за рахунок винної
особи.

Обов'язковими ж для суду є лише
висновки Верховного Суду України,
викладені у рішеннях, прийнятих за
результатами розгляду заяв про
перегляд судового рішення з підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України (ч. 2 ст. 214 ЦПК
України).

Судом першої інстанції враховано, що у
період роботи ОСОБА_2 на шахті
«Орджонікідзе» з 1992 року по 1999 рік, в
той час коли шахта входила до складу ВО
«Кривбасруда» (правонаступником якого
є ПАТ «Кривбасзалізорудком»), при
виконанні трудових обов'язків на
підприємстві відповідача позивачка
втратила значний відсоток
працездатності, 35 %, в результаті чого
вимушена переносити хронічні фізичні
болі та дискомфорт, що призводить до
безстрокових моральних страждань та
переживань.

Крім того, суд, на підставі медичних
документів про лікування позивача у
зв'язку з професійним захворюванням,
правильно визнав, що позивачу була
заподіяна моральна шкода, так як вона
переносить фізичний біль, зазнала
порушення свого звичайного способу
життя і вимушена витрачати свої сили на
організацію свого життя, внаслідок
чого переносить моральні страждання.

Колегія суддів погоджується із
розміром моральної шкоди визначеної
судом першої інстанції, яка визначена
із урахування роз'яснень п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до якого, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, характер отриманого
позивачем професійного захворювання,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили.

Суд першої інстанції при постановленні
рішення встановив обставини справи,
дав їм належну оцінку і відповідно до
норм процесуального та матеріального
закону обґрунтовано дійшов висновку,
що позивачу заподіяна моральна шкода
під час його роботи на підприємстві
відповідача у шкідливих умовах
протягом тривалого часу, що стало
причиною його професійного
захворювання, яке потягло за собою
втрату працездатності у розмірі35%,
постійне лікування у медичних
закладах.

Отже, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, фактично зводяться до
переоцінки доказів та незгодою з
висновками суду по їх оцінці. Проте
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України
оцінка доказів є виключною
компетенцією суду, переоцінка доказів
діючим законодавством не передбачена.
Судом першої інстанції повно та
всебічно досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства " Криворізький
залізорудний комбінат " - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 18 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: