Справа № 666/980/14-ц
Рішення

Іменем України

16.04.2014 року Дніпровський районний суд
м. Херсона у складі:

головуючого судді
Ратушної В.О.,

при секретарі
Яковлєвій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Приватний нотаріус Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
про визнання права власності на
частину земельної ділянки в порядку
спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, звернувся до суду з позовною
заявою в якій посилається на ті
обставини, що ІНФОРМАЦІЯ_1, померла
його бабуся - ОСОБА_4. Після її смерті
відкрилася спадщина на 1/2 частину
домоволодіння АДРЕСА_1 та частину
земельної ділянки, яка розташована за
адресою :АДРЕСА_1.

За життя бабуся зробила на його ім'я
заповіт на належну їй частину
вищезазначеного домоволодіння. 20.08.2013
року він отримав свідоцтво про
право на спадщину за заповітом.

На сьогоднішній день домоволодіння
АДРЕСА_1 належить в рівних частинах по
1/2 - ОСОБА_2 та йому.

Враховуючи той факт, що він явлється
єдиним спадкоємцем першої черги за
законом, я звернувся до нотаріальної
контори для отримання свідоцтва про
право на спадщину за законом стосовно
спадкової земельної ділянки, яка не
входила до складу заповіту, у зв'язку з
її приватизацією.

Проте, нотаріус ОСОБА_3 відмовила у
видачі свідоцтва, посилаючись на те, що
частина земельної ділянки, загальною
площею 0,0555 га, належить ОСОБА_4 на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку, серія ЯБ
№ 889773 від 26.04.2006 року, виданого на ім'я
відповідача - ОСОБА_2 Відповідно до
зазначеного державного акту ОСОБА_4 є
співвласницею земельної ділянки, але
її частка у спільній власності не
визначена.

Згодом, рішенням суду стосовно
вищезазначеної земельної ділянки
загальною площею 539,4 кв.м. був
визначений порядок користування за
домовленістю сторін між
співвласниками (ОСОБА_2 та ОСОБА_4), в
якому в користування ОСОБА_2 була
виділена частина земельної ділянки
площею 284,8 кв.м., в тому числі площа під
будівлями та окремим в'їздом на
АДРЕСА_2, в користування ОСОБА_4 була
виділена частина земельної ділянки,
площею 254,6 кв.м. в тому числі площа під
будівлями та окремим в'їздом на
АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення Дніпровського
райсуду м.Херсона від 03.08.2004 року
загальна площа спірної земельної
ділянки становила 539,4 кв.м., а
відповідно до державного акту на право
власності на ту саму земельну ділянку
від 26.04.2006року площа становить - 555,0 кв.м.
(0,0555 га).

Оскільки виникла невідповідність в
площі земельної ділянки за
адресою:АДРЕСА_1 просить розподілити
вищезазначену приватизовану земельну
ділянку, площею 0,0555 га з урахуванням
порядку, що склався між співвласниками
та визнати за ним право власності, на
частину земельної ділянки у порядку
спадкування за законом.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позов та просила
виділити у власність ОСОБА_1 присадибну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1
кадастровий номер :31:005:0084, площею
0,0255 га., яка прилягає до виділених
будівель і споруд, з існуючим виходом
на АДРЕСА_3, після смерті ОСОБА_4,
померлої,ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно судової
будівельно-технічної експертизи від
21.03.2014 року .

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнав, однак вказав, що
експертом в судовій
будівельно-технічній експертизі не
вказана частина земельної ділянки, яка
йому виділяється.

Приватний нотаріус ОСОБА_3 до суду не
з'явилася, але надала до суду заяву в
якій просила слухати справу без її
участі, полягалася на розсуд суду.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку про задоволення позовних
вимог виходячи з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 1216 Цивільного
кодексу України спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця) до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 Цивільного
кодексу України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно ч. 1 до ст. 1218 Цивільного
кодексу України, до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Згідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1,
померла бабуся позивача - ОСОБА_4, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерті серія НОМЕР_1.

За життя вона склала на ім'я позивача
заповіт на належну їй частину
вищезазначеного домоволодіння.

20.08.2014 року позивач отримав
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом.

На сьогоднішній день домоволодіння
АДРЕСА_1 належить в рівних частинах по
1/2 - ОСОБА_1, ОСОБА_2

Враховуючи той факт, що позивач
являється єдиним спадкоємцем першої
черги за законом, він звернувся до
нотаріальної контори для отримання
свідоцтва про право на спадщину за
законом стосовно спадкової земельної
ділянки, яка не входила до складу
заповіту, у зв'язку з її приватизацією.

Відповідно до листа від 19.07.2013 року,
нотаріус ОСОБА_3 відмовила у видачі
свідоцтва, посилаючись на те, що
частина земельної ділянки, загальною
площею 0,0555 га, належить ОСОБА_4 на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку, серія ЯБ
№ 889773 від 26.04.2006 року, виданого на ім'я
відповідача - ОСОБА_2 Відповідно до
зазначеного державного акту ОСОБА_4 є
співвласницею земельної ділянки, але
її частка у спільній власності не
визначена.

Відповідно до рішення Дніпровського
райсуду м. Херсона від 03.08.2004 року,
стосовно вищезазначеної земельної
ділянки загальною площею 539,4 кв.м. був
визначений порядок користування за
домовленістю сторін між
співвласниками ( ОСОБА_2 та ОСОБА_4), в
якому в користування ОСОБА_2 була
виділена частина земельної ділянки
площею 284,8 кв.м., в тому числі площа під
будівлями та окремим в'їздом на
АДРЕСА_2, в користування ОСОБА_4 (бабусі
позивача) була виділена частина
земельної ділянки, площею 254,6 кв.м. в
тому числі площа під будівлями та
окремим в'їздом на АДРЕСА_1. Відповідно
до вказаного рішення загальна площа
спірної земельної ділянки становила
539,4 кв.м., а відповідно до державного
акту на право власності на ту саму
земельну ділянку від 26.04.2006року площа
становить - 555,0 кв.м. (0,0555 га).

Суд вважає можливим виділити у
власність позивачу присадибну ділянку
відповідно до представленого варіанту
висновку експертизи від 21.03.2014 року,
оскільки експертиза складена за
спільною угодою сторін та по порядку
користування, який склався, також
експертиза не суперечить інтересам
сторін, відповідає будівельним,
санітарним і протипожежним нормам, не
порушує прав інших осіб.

За таких обставин суд вважає, вимоги
ОСОБА_1 обґрунтованими та такими що
підлягають задоволенню, оскільки він
являється єдиним спадкоємцем за
законом, після смерті ОСОБА_4, померлої,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст. ст. 11-15, 60,130,174, 208, 209, 213, 214,
215, 294 ЦПК України, ст. .ст. 1216, 1217, 1218, 1219,
1222, 1261, 1268 ЦК України, суд -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Виділити у власність ОСОБА_1 присадибну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1
кадастровий номер :31:005:0084, площею
0,0255 га., яка прилягає до виділених
будівель і споруд, з існуючим виходом
на АДРЕСА_3, після смерті ОСОБА_4,
померлої,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги, з подачею до
апеляційного суду.

Суддя
В.О. Ратушна