Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1954/14-ц
Провадження №: 2/332/649/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 травня 2014 р.
м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у
складі:

головуючого судді Яцуна О.С.при
секретаріВінник Л.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

11.04.2014 ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості по кредиту. В
обґрунтування своїх позовних вимог
посилалися на те, що 30.07.2008 між
позивачем та відповідачем був
укладений договір б/н, на підставі
якого відповідач отримав кредит у
розмірі 3000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. У зв'язку з порушенням
зобов'язань за договором відповідач
станом на 24.03.14 має заборгованість -
20434,47 грн., яка складається із
заборгованості за кредитом - 2533,05 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 9522,16 грн.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом - 6930,00 грн.,
фіксованої частини штрафу - 500 грн.,
процентної складової штрафу - 949,26 грн.,
яку просили в судовому порядку
стягнути з відповідача, а також
понесені судові витрати в розмірі 243,60
грн.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала заявлені позовні
вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач заперечував проти
задоволення позову, посилаючись на ст.
267 ЦК України та ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів» та на те,
що позивачем пропущений строк для
звернення до суду з вимогами про
стягнення боргу.

Вислухавши позицію сторін стосовно
предмету спору, дослідивши наявні у
справі докази, суд приходить до
висновку, що висунуті позовні вимоги є
законними та обґрунтованими у зв'язку
із чим підлягають задоволенню.

Судом установлені такі факти та
відповідні їм правовідносини: 30.07.2008
між позивачем та відповідачем був
укладений договір б/н, на підставі
якого відповідач отримав кредит у
розмірі 3000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Позивач свої зобов'язання за договором
виконав в повному обсязі, шляхом
надання відповідачу всієї суми
кредиту. Але ОСОБА_3 порушив умови
договору щодо повернення кредиту.

Пунктами 9.3 та 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг, встановлено, що
картрахунки відриті на невизначений
строк, за винятком настання умови,
викладеної в п.п. 9.6, 9.7 даних Умов, та
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання, і у разі якщо
протягом встановленого строку жодна із
сторін договору не проінформує іншу
сторону про його припинення, договір
автоматично пролонгується на такий же
термін.

За наданим позивачем розрахунком,
який не спростований відповідачем, за
кредитним договором станом на 24.03.14
відповідач має заборгованість - 20434,47
грн., яка складається із заборгованості
за кредитом - 2533,05 грн., заборгованості
по процентам за користування кредитом -
9522,16 грн., заборгованості по комісії за
користування кредитом - 6930,00 грн.,
фіксованої частини штрафу - 500 грн.,
процентної складової штрафу - 949,26 грн.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 627 ЦК України та
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Відповідно до ст. 629
ЦК України укладений між сторонами
договір є обов'язковим для виконання.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК
України зазначений договір є підставою
виникнення зобов'язань. Відповідно
ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору або інших
умов та вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 256 ЦК визначено, що позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, а відповідно до
вимог ч.5 ст.261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

При цьому в законодавстві визначаються
різні поняття як «строк дії договору»,
так і «строк (термін) виконання
зобов'язання» (ст. ст. 532, 631 ЦК України).
Якщо в зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.1, 2 Умов і правил
надання банківських послуг, ці умови
регулюють відносини між банком та
клієнтом щодо відкриття та
обслуговування карткового рахунку
клієнта, а також інших банківських
послуг, указаних у Заяві.

Як визначено п. 9.3 Умов і Правил
надання банківських послуг, картковий
рахунок відкрито на невизначений
строк. Пунктом 9.12 названих Умов
встановлено, що договір діє протягом 12
місяців з моменту підписання, у разі
якщо протягом встановленого строку
жодна із сторін договору не
проінформує іншу сторону про його
припинення, договір автоматично
пролонгується на такий же термін.

Відповідач не заперечує, що він не
надавав письмової заяви про закриття
карткового рахунку, тобто жодна із
сторін не заявила про намір його
припинити.

Отже, суд приходить до висновку, що
строк дії картки не сплинув та строк
позовної давності позивачем не
пропущений.

Посилання відповідача на ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
згідно до якої кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, є безпідставним, так як
вказане положення закону стосується
лише позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позов
законний, обґрунтований, тому підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст.526, 527, 553, 554, 623, 624, 625, 1054
Цивільного Кодексу України, ст.ст.88,
212-215 Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_3
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце
проживання: АДРЕСА_1) на користь
Публічного акціонерного товариства
«АКЦЕНТ-БАНК» (МФО 307770, ,
р/р №0010 (для погашення
заборгованості), р/р 0001 (для
відшкодування судових витрат))
заборгованість у сумі 20434,47 грн. та
витрати на судовий збір у сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
через Заводський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня його
проголошення.

Суддя О.С. Яцун