Міжгірський районний суд
Закарпатської області
Справа № 302/147/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

19.03.2014 р.
смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд
Закарпатської області в

особі головуючого судді Кривка В. П

при секретарі Гажук Н.В.,

з участю: позивач ОСОБА_1,

його представник - адвокат
ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3,

представник відповідачки -
адвокат ОСОБА_4,

представник третьої особи без
самостійних вимог

з КП «Міжгірське БТІ» - Якубич І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні райсуду в
смт.Міжгір'ї справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3, третя особа без самостійних
вимог приватний підприємець фізична
особа ОСОБА_6 про усунення перешкод у
користуванні ? частиною нежитлової
будівлі в АДРЕСА_1 і забезпечення
доступу до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» на
першому і третьому поверхах та місця
під контейнер; визнання зобов'язань за
договором поставки № 9 від 01.09.2004 р. та
договором найму приміщень від 01.05.2006 р.
спільними зобов'язаннями подружжя та
розподілення цього договору між
ОСОБА_1 і ОСОБА_3 із зобов'язанням
ОСОБА_3 відшкодування половину
спільного боргу подружжя за
поставлені для будівництва будівлі
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» в сумі 87138 грн. 10
коп. заборгованості і 26141 грн. 43 коп.
пені; усунення перешкод у
користування третім поверхом
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» фізичним
особам-підприємцям ОСОБА_1 і ОСОБА_6 із
зобов'язанням надати вільний доступ
до цього приміщення, скасування
витягу про державну реєстрацію справ
№ 36899764 від 22.12.2012 року, за яким ОСОБА_3
зареєстрована власником нежитлової
будівлі в АДРЕСА_1 в цілій частині, -

В С Т А Н О В
И В:

30.01.2014 р. позивач звернувся в
суд з указаним позовом, (збільшивши
вимоги в ході судового розгляду) який
умотивовано так.

Сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з 25.11.1999 р. по
31.07.2012 р. За час шлюбу збудували
нежитлову будівлю-магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_1» в АДРЕСА_1, право
власності на яку зареєстровано за
позивачкою 26.11.2012 р. Позивач як
підприємець - фізична особа здійснював
господарську діяльність

у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1». 26.01.2013 р.
відповідачка вигнала з магазину
продавця позивача, забрала в неї ключ
від вхідних дверей, зачинила магазин
і не впускає позивача, не зважаючи на
звернення позивача в міліцію і
Колочавську сільську раду. 27.01.2014 р. о 10
год. відповідачка не допустила в
магазин працівника КП «Міжгірське
БТІ», а також для обмірів будівлі
павільйону, що знаходиться поряд. Цими
діями відповідачка перешкоджає
позивачу користуватись належною йому
? частиною нежитлової
будівлі-магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
встановлено рішенням апеляційного
суду Закарпатської області від 18.06.2013 р.
Зокрема, позивач у 2006 р. уклав договір
найму приміщення на строк 30 років 3
поверху магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» з ФОП
ОСОБА_6 на умовах сплати в рахунок
оренди цього приміщення за поставку
будівельних матеріалів, використаних
для будівництва магазину позивачем на
суму 216795 грн., переданих позивачу цим
підприємцем з 2004 по 2010 р.р. Позивач
вважає, що відповідачка як
співвласник будівлі магазину має
нести зобов'язання за договорами
оренди приміщення і договорами
поставки будівельних матеріалів,
тобто за спільні борги подружжя, які
виникли в інтересах сім'ї, оскільки
ФОП ОСОБА_6 пред'явив до позивача
претензії за невиконання договорів.
Позивач цей борг розрахував так: 620 грн.
20 коп. місячної орендної плати х 281
місяць (строк закінчення дії договору
оренди приміщень), всього 176 276 грн. 20
коп. Штраф за невиконання договору 30 %
(згідно п. 5.2)становитиме 52282 грн. 86 коп.
Позивач вважає, що відповідачка має
оплатити йому половину вказаних сум,
тобто: 87138,10 грн. боргу і і 26141,43 грн.
пені. Окрім цього, усунути перешкоди в
користуванні будівлі магазину йому і
третій особі ФОП ОСОБА_6 шляхом
надання вільного доступу до
приміщення для здійснення
підприємницької діяльності.

Відповідачка позов заперечила
повністю, а позицію обґрунтувала так.

Сторони під час шлюбу займались
кожен індивідуально підприємницькою
діяльністю, а тому їх взаємовідносини
щодо усунення перешкод у користуванні
нежитловим приміщенням є
господарськими відносинами, які мають
розглядатись у порядку господарського
судочинства, в тому числі і по
претензіям ФОП ОСОБА_6 Відповідачка
також повідомила, що до розподілу
судом нежитлової будівлі магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1», вона як зареєстрований
власник цієї будівлі в цілому уклала
договір оренди магазину з своїм
батьком ФОП ОСОБА_7, який допомагав їй
під час шлюбу з позивачем коштами і
працею в будівництві приміщення
магазину. Відповідачка виконала
рішення Воловецького районного суду
та рішення апеляційного суду , що
стверджено актом державного
виконавця від 22.01.2014 р. Окрім цього,
рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 18.06.2013 р.
нежитлова будівля - магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_1» визнана спільною
сумісною власністю сторін і поділена
між ними на ідеальні частки по ?
кожному без поділу в натурі, а тому
вимоги позивача про надання доступу
на 1-й і 3-й поверхи є безпідставними.

Третя особа ФОП ОСОБА_6 на судовий
розгляд справи не з'явився, однак
подав у справу письмові позиції,
подані кожною стороною з такою
мотивацією.

ОСОБА_6 підтвердив укладення
договорів з позивачем як
підприємницькі угоди щодо поставки
будівельних матеріалів з оплатою
таких в рахунок оренди приміщення в
магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» протягом 30-и
років у виді найму третього поверху
для торгівлі будівельними
матеріалами.

Оцінивши позиції сторін, доводи
їх представників, подані в справу
докази, суд установив такі обставини і
дійшов наступного висновку.

Нежитлова будівля - магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_1» в АДРЕСА_1 згідно рішення
апеляційного суду Закарпатської
області від 18.06.2013 р. визнана спільною
сумісною власністю колишнього
подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_3 і це майно
поділено між ними в ідеальних
частках по ? частині кожному. Розподіл
(виділ) у натурі вказаного об'єкту
нерухомого майна не проводився.
Сторони також не домовились і не
уклали договору про порядок
користування цим майном. Нежитлова
будівля магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» уявляє
собою приміщення з одним входом, на
три поверхи. Сторони визнали, що під час
шлюбу вони здійснювали підприємницьку
діяльність у виді торгівлі кожен
окремо як фізична особа підприємець і
внутрішні приміщення використовували
так:

- перший поверх під продовольчий
магазин - відповідачка;

- другий поверх - під промисловий
магазин - позивач;

- третій поверх - здано в оренду ФОП
ОСОБА_6 під торгівлю будматеріалами
за договорами, які укладені позивачем
і ОСОБА_6 Після розірвання шлюбу
відповідачка в листопаді - грудні 2012 р.
зареєструвала в КП «Міжгірське БТІ»
право власності на вказану нежитлову
будівлю в цілому за собою, оскільки
правоустановчі документи на забудову
видавались і оформлялись за нею. 25
грудня 2012 р. відповідачка як фізична
особа - підприємець уклала договір
оренди першого поверху приміщення в
АДРЕСА_1 площею 63,58 кв.м з кочегаркою 2,53
кв.м для торгової діяльності на строк
до 30.11.2015 р. з ОСОБА_7 (своїм батьком) як
фізичною особою - підприємцем. У жовтні
2013 р. на підставі рішення
апеляційного суду Закарпатської
області від 18.06.2013 р. позивач
зареєстрував право власності на ?
частину цього нерухомого майна.

Рішенням Воловецького районного
суду Закарпатської області від 04.07.2013 р.
і апеляційного суду Закарпатської
області від 22.08.2013 р. відповідачку
зобов'язано усунути перешкоди у
здійсненні підприємницької діяльності
позивачу на першому поверсі магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1» шляхом забезпечення
йому вільного доступу до
торговельного приміщення з передачею
наявних товаро-матеріальних
цінностей. Згідно постанови
державного виконавця ВДВС
Міжгірського РУЮ від 23.01.2014 р. вказані
судові рішення, фактично виконані
згідно акту державного виконавця від
22.01.2014 р. , а виконавче провадження з
примусового виконання закінчено.

Сторонами визнано, що станом на
час розгляду справи по суті позивач
не має доступу до внутрішніх
приміщень магазину, не має ключів від
дверного замка, оскільки такий
замінено і знаходиться в ОСОБА_7
(батька відповідачки).

Отже, позивач не може здійснити
своє право власності на вказаний
об'єкт нерухомого майна в частині
володіння і користування приміщенням
за цільовим призначенням (ст. 319 ЦК
України). Позивач також має право на
здійснення часткової спільної
власності за згодою співвласників, у
тому числі на надання йому у
володіння чи користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у справі
спільної часткової власності. Це право
власності позивача підлягає захисту
згідно з ст.ст. 16, 391 ЦК України. Тому
вимоги позивача про зобов'язання
відповідача усунути будь-які
перешкоди в користуванні належною
йому частиною в нежитловій будівлі
підлягають задоволенню.

Інші позовні вимоги підлягають
відхиленню по таким підставам і
мотивам.

Згідно з ст. 65 ч. 4 СК України,
договір укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
одного з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використано в
інтересах сім'ї.

З обставин справи , визнаних
сторонами, їхніх пояснень, письмових
пояснень третьої особи ОСОБА_6, змісту
договорів оренди, укладених сторонами
в 2006 р. і 2007 роках з фізичною особою
підприємцем ОСОБА_6 видно, що як позивач
так і відповідачка, укладали договору
з ФОП ОСОБА_6 про оренду частини
приміщень нежитлової будівлі в
АДРЕСА_1, а позивач і договір поставки
будматеріалів, як суб'єкт
господарювання без погодження між
собою як члени сім'ї, оскільки кожен з
них займається окремо
підприємницькою діяльністю. Позивач
не подав жодного доказу, що укладав
ці угоди в інтересах сім'ї. Окрім
цього, подані позивачем накладні про
придбання будівельних матеріалів суд
не бере до уваги, бо за змістом цих
документів постачальником товарів
виступає магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2», а
одержувачем магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1». В
справі не має доказів, що ці
будматеріали використані для
будівництва нежитлової будівлі. Суд
відхиляє подані позивачем заяви від
імені ФОП ОСОБА_6, оскільки підпис на
цих заявах від імені ОСОБА_6 не
скріплений печаткою. Натомість
відповідачка подала заяву від імені
ОСОБА_6 скріплену підписом і печаткою
від імені цієї особи, за змістом якої
ФОП ОСОБА_6 не має жодних претензій до
сторін, договір оренди з ОСОБА_3
припинив добровільно, а заяв про
підтримання позовних вимог ОСОБА_1 не
підписував і не подавав до суду.

Таким чином, взаємовідносини
позивача як фізичної особи підприємця
з ФОП ОСОБА_6 щодо виконання договорів
оренди і поставки не пов'язані з
сімейними відносинами. По суті, такі
відносини є господарськими і мають
розглядатись окремо в господарському
судочинстві.

Не заслуговують на увагу і
вимоги позивача скасувати витяг про
державну реєстрацію № 36899764 від 22.12.2012
р. , за яким право власності на
нежитлову будівлю в АДРЕСА_1
зареєстровано в цілому за
відповідачкою, оскільки цим
документом підтверджено первинну
реєстрацію цього об'єкта нерухомого
майна в КП «Міжгірське БТІ». Натомість
згідно письмового повідомлення з
реєстраційної служби Міжгірського РУЮ
від 19.03.2014 р. № 06/3/1-07/43 за позивачем
зареєстровано право спільної
часткової власності на ? частину
вказаної нежитлової будівлі на
підставі рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 18.06.2013 р. в
справі № 706/1602/12. Отже, права позивача
не ущемлені, а відповідачка має право
зареєструвати спільну часткову
власність на цей же об'єкт відповідно
до вказаного рішення суду, виходячи із
обов'язку, передбаченого ст.. 331 ч. 2 ЦК
України, тобто здійснити державну
реєстрацію такого права згідно з
чинним законодавством.

Згідно з ст.. 88 ЦПК України судові
витрати підлягають частковому
задоволенню, пропорційно
задовольненим вимогам, виходячи з
такого.

Позивач, по суті, пред'явив у суд
три немайнові окремі вимоги і одну
майнову вимогу. Натомість судовий
збір оплатив при поданні позову в
сумі 243,60 грн.

Отже, згідно із ставками
судового збору, передбаченими законом
«Про судовий збір», на його користь з
відповідачки слід стягнути судовий
збір у сумі 243,60 грн., оскільки
задовольнено його одну немайнову
вимогу. Натомість на позивача слід
покласти стягнення судового збору,
виходячи з відхилених позовних вимог
(дві окремі немайнові і одну майнову
на суму 113279,53 грн.) за ставками: 243,60 грн. ;
243,60 + 1132,80 грн. (1% від суми 113279,53 коп.

Вимоги позивача стягнути з
відповідачки понесені ним витрати на
послуги адвоката, всього в сумі 4560
грн., суд задовольняє частково, з таких
обґрунтувань. Позов задовольнено
частково. Згідно із законом «Про
граничний розмір витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» суд визнає
належним до компенсації такий
розрахунок гонорару адвоката на
правову допомогу позивачу в справі:

- підготовка всіх процесуальних
документів у справі (первісну позовну
заяву, заяву про збільшення позовних
вимог, заяву про забезпечення позову з
витратою 3,5 годин х 480 грн. (розрахункова
договірна вартість у межах вказаного
закону), всього 1680 грн., а також за
участь представника-адвоката в двох
судових засіданнях протягом 3,5 годин
згідно журналу судових засідань,
всього: 480 грн. (договірна вартість за
такі послуги) х 3,5 год. = 1680 грн., -
загальна сума становить 3680 грн.

Натомість позивач, згідно
квитанцій оплатив фактично
представнику (адвокату) суму 4560 грн.
Оскільки позов задовольнено частково,
суд визнає достатнім компенсацію цих
витрат позивача в межах суми 1400 грн.,
які слід стягнути з відповідачки на
його користь.

Заходи забезпечення позову,
встановлені ухвалою Міжгірського
районного суду від 11.02.2014 р. не має
підстав скасовувати до набрання
рішення суду законної сили.

Керуючись ст.ст. 212-215, 218 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити
перешкод ОСОБА_1 в користування
нежитловою будівлею в АДРЕСА_1;
зобов'язати вільний доступ (вхід) у це
приміщення для використання такого
за цільовим призначенням у межах
ідеальної частки 1/2(однієї другої
частини).

В решті позовних вимог
відмовити.

Стягнути судові витрати:

- з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1: 243 грн. 60
коп. судового збору, 1400 грн. вартості
адвокатських послуг, всього 1643 грн. 60
коп. (одну тис. шістсот сорок три грн. 60
коп.);

- з ОСОБА_1 в користь держави судові
витрати у виді судового збору в сумі
1620 грн. (одну тис. шістсот двадцять) грн.

Заходи забезпечення позову,
встановлені ухвалою Міжгірського
районного суду від 11.02.2014 р. у виді
накладення арешту на ? частину
нежитлової будівлі магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1» в АДРЕСА_1 застосовувати
до набрання судовим рішення законної
сили.

Апеляційну скаргу на рішення
суду може бути подано в апеляційний суд
Закарпатської області через райсуд
протягом десяти днів з дня
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення набирає законної сили
згідно з ст. 223 ЦПК України.

Суддя: В. П. Кривка