Справа № 1328/4404/12
Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/2022/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів : Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі - Івановій О.О.,

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 9 жовтня 2013
року у справі за позовом Кредитної
спілки «Єднання» до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

в с т а
н о в и л а :

оскаржуваним заочним рішенням
задоволено позов СК «Єднання».
Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на користь КР «Єднання»
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 34473,97 грн..

Вирішено питання судових витрат.

Заочне рішення оскаржила ОСОБА_4,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову. Посилається на те, що позивачем
надано копії видаткових касових
договорів, у яких зазначено різні дати
видачі кредитних коштів, а саме 03.12.2010 р.
та 15.06.2010 р., а тому вважає, що вони є
суперечливі і не можуть слугувати
належними доказами у справі. Також
посилається на договори поруки, які не
можуть бути належними доказами,
оскільки у договорах поруки вказаний
інший номер кредитного договору (№1970),
а не той, що є предметом спору (№І1970), а
також, що договори поруки зазначені під
одним номером, хоча поручителі є різні.
Зазначає, що ОСОБА_6, укладаючи договір
поруки 30.11.2010 р. не міг поручатись за
кредитний договір від 03.12.2010 р., а тому
вважає, що цей договір поруки не може
бути належним доказом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_2 на підтримання скарги,
ОСОБА_3 на її заперечення, перевіривши
матеріали справи, межі і доводи
апеляційної скарги колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит на сплатити проценти.

Матеріалами справи встановлено, що
03.12.2010 р. між КС «Єдність» та ОСОБА_4 був
укладений кредитний договір, згідно із
яким остання отримала кредит на суму
20000 грн. строком до 03.10.2011 р. із сплатою 52
% річних.

Факт отримання ОСОБА_4 кредитних коштів
підтверджується видатковим касовим
ордером від 03.12.2010 р.

Для забезпечення виконання
зобов'язання між позивачем та ОСОБА_5,
ОСОБА_6, були укладені договори поруки,
відповідно до яких останні
зобов'язалися перед Банком відповідати
за погашення боргу ОСОБА_4 за кредитним
договором.

Судом вірно встановлено, що боржник
порушила умови кредитного договору і у
визначений кредитним договором строк
не повернула кредитні кошти та
проценти за користування цими коштами.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено,
що у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, що оскільки боржником не
виконано взяті на себе зобов'язання, а
відтак позов про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 34473,97 грн. із боржника та
поручителів є обґрунтованим.

Твердження апелянта про те, що
позивачем надано копії видаткових
касових договорів, у яких зазначено
різні дати видачі кредитних коштів, а
саме 03.12.2010 р. та 15.06.2010 р., а тому вважає,
що вони є суперечливі і не можуть
слугувати належними доказами у справі,
є невірними, оскільки позивач просив
стягнути заборгованість відповідно до
кредитного договору від 03.12.2010 р., а не
щодо кредитного договору від 15.06.2010 р.,
який не є предметом даних позовних
вимог.

До того ж, як вбачається з матеріалів
справи, видатковий касовий ордер від
15.06.2010 р. був долучений до матеріалів
справи ОСОБА_4, а не позивачем, як це
зазначає апелянт.

Безпідставним є твердження апелянта
про те, що ОСОБА_6, укладаючи договір
поруки 30.11.2010 р. не міг поручатись за
зобов'язання боржника згідно
кредитного договору від 03.12.2010 р., так як
укладання договору позики перед
кредитним договором не суперечить
законодавству. Нумерація договору не
відноситься до істотних його умов.

За таких обставин колегія суддів
доходить висновку, що рішення
відповідає нормам матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу необхідно відхилити,
рішення залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись п. 1
ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л
а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 9 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий:

Судді: