Справа № 463/1133/13
Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/1952/14
Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Тропак О.В.,

суддів: Береза
В.І., Федоришина А.В.

за участю секретаря:
Іванової О.О.,

з участю: представників позивача
ОСОБА_2,ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_5 на рішення
Личаківського районного суду м.Львова
від 18 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості, -

в с т а
н о в и л а :

В березні 2013 р. ОСОБА_6 звернулась в суд
з позовом до ОСОБА_5 з вимогою про
стягнення 792250, 33 грн. коштів, сплачених
нею як поручителем по кредитному
договору № KRI 1000/425/07 від 14.11.2007 р.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
відповідач отримав у кредит 76000,00
доларів США на споживчі цілі з терміном
погашення до 11.11.2012 р. відповідно до
кредитного договору № KRI 1000/425/07,
укладеного 14.11.2007 р. між відповідачем та
АКБ «Індустріалбанк». Зобов'язання за
договором кредиту було забезпечено
договором застави нерухомого майна №
KRI 1000/156/07 від 14.11.2007 р., згідно з яким
позивач передала в заставу банку
квартиру АДРЕСА_1, та договором поруки
№ KRIР 1000/425/08 від 03.03.2008 р., за яким
позивач виступила поручителем ОСОБА_5
28.10.2008 р. шлюб між сторонами було
розірвано, і у зв'язку з тим, що ОСОБА_5
не погашав кредитну заборгованість, з
метою уникнення негативних наслідків
невиконання умов кредитного договору
(звернення стягнення на належну
позивачці квартиру), ОСОБА_6 з грудня 2007
р. самостійно здійснювала платежі за
кредитним договором.

Рішенням Личаківського районного суду
м.Львова від 18 грудня 2013 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_6 заборгованість в сумі
792250 грн. 33 коп. як кошти, сплачені
поручителем по кредитному довогору №
KRI 1000/425/07 від 14.11.2007 р. та 3441 грн. судового
збору.

Рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_5, який покликаючись на
незаконність рішення та порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позову відмовити. Апелянт
не погоджується з висновком суду про
те, що до позивачки перейшли права
кредитора у зобов'язанні на підставі ч.3
ст. 528 ЦПК України, так як небезпеки
втратити майно жодного разу не
виникало в силу того, що відповідач не
порушував кредитного зобов'язання
перед банком, а оскільки квартира
АДРЕСА_1 належить на праві власності
позивачу, яка не є боржником у
зобов'язанні, то звернення стягнення на
майно боржника є неможливим. В
матеріалах справи відсутні докази
сплати коштів на погашення
заборгованості за кредитним договором
саме позивачкою, оскільки сама по собі
наявність платіжних документів у
позивачки не є доказом сплати коштів
саме нею, крім того, платником у цих
документах зазначено ОСОБА_5. Стягнення
судом всієї суми погашеного кредиту
суперечить положенням сімейного
законодавства, оскільки платежі
здійснювались за кошти, що перебували у
спільній власності подружжя. Також
апелянт зазначає, що враховуючи
загальний термін позовної давності у
три роки, позивач має право вимагати
кошти лише за три роки до моменту
пред'явлення позову, тобто з березня 2010
р., а не з 05.12.2007 р.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників відповідача та позивача,
перевіривши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення, з наступних мотивів.

Задовольняючи позов,суд першої
інстанції послався на те, що з
представлених суду копій платіжних
документів (а.с.109-102) за період з грудня
2007 року по березень 2012 року позивачкою
сплачено 93832,04 доларів США. До такого
висновку суд прийшов з врахуванням
того, що відповідно до довідки
Публічного акціонерного товариства №
457 від 21.03.2012 року (а.с. 103-104 ) позивачкою
за період з 03.03.2008 року по 21.03.2008 року
як поручителем згідно договору поруки
№ KRIР/1000/425/08 від 03.03.2008 року було
сплачено платежів на суму 94832,04 доларів
США.

Однак, дійшовши висновку про
підставність позовних вимог в розмірі
94832,04 доларів США, суд першої інстанції
помилково вирішив стягнути з
відповідача в користь позивачки 792250,33
гривень, що еквівалентно 99118,02 доларів
США.

В підтвердження факту виконання
позивачем ОСОБА_6 як заставодавцем
(згідно договору № KRIZ/1000/15/07 від 14.11.2007
року) та поручителем (згідно договору №
KRIР/1000/425/08 від 03.03.2008 року) зобов»язань
за кредитним договором № KRI/1000/425/07 від
14.11.2007 р. боржником по якому був
відповідач - ОСОБА_5, позивачем подано
оригінали платіжних документів за
період, починаючи з 05.12.2007 року по 21.03.2012
року включно.

Водночас, згідно довідки ЛФ АКБ
"ІНДУСТРІАЛБАНК" № 457 від 31.03.2012 року,
ОСОБА_6 як поручителем по договору №
KRIР/1000/425/08 від 03.03.2008 року було сплачено
94832,04 доларів США за період з 03.03.2008
року, тобто за період після укладення
договору поруки.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані,
зокрема встановлюються на підставі
письмових доказів.

Згідно ст.64 ЦПК України, письмовими
доказами є будь-які документи, акти,
довідки, листування службового або
особистого характеру або витяги з них,
що містять відомості про обставини, які
мають значення для справи. Письмові
докази, як правило, подаються в
оригіналі. Якщо подано копію
письмового доказу, суд за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, має право вимагати подання
оригіналу.

Оскільки договір поруки було
укладено лише 03.03.2008 року, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
необґрунтовано визнав такими, що
підлягають до задоволення вимоги про
стягнення з відповідача в користь
позивача, сум сплачених банку в
погашення заборгованості в період з
05.12.2007 року по 04.02.2008 року включно. Крім
цього із змісту платіжних документів,
датованих у вищезазначений період,
видно, що при проведенні оплати особа
платника була встановлена згідно
паспорта ОСОБА_5 і підпис на цих
платіжних документах виконано
ОСОБА_5.(т.1 а.с. 19- 22 ).

На думку колегії суддів, суд
першої інстанції необґрунтовано
визнав підставними і вимоги, що
стосувалися стягнення сум за період з
06.03.2008 року по 01.08.2008 року включно, знову
ж таки з тих підстав, що при проведенні
оплати особа платника була
встановлена згідно паспорта ОСОБА_5 і
підпис на цих платіжних документах
виконано ОСОБА_5.( т.1 а.с. 23-28).

Таким чином, до уваги повинні
були бути прийняті платіжні документи,
підтверджуючі погашення кредиту за
період з 08.09.2008 року по 21.03.2012 року
включно.

Згідно даних, наведених у довідці
АКБ »ІНДУСТРІАЛБАНК» № 457 від 31.03.2012
року, за період з 08.09.2008 року по 21.03.2012
року в погашення кредиту було сплачено
82709,68 доларів США.

У зв»язку з тим, що позивачем не надано
суду оригіналів документів, які б
підтверджували проведення позивачем
оплати 27.08.2010 року 2000 доларів США ( 346,59 +
1266,56 + 386,85 ) та 25.10.2008 року 2000 доларів США
(1635,37 + 364,63), такими, що підлягали до
задоволення слід визнати позовні
вимоги на суму 78709,68 доларів США (82709,68
мінус 2000 мінус 2000), що станом на 18 грудня
2013 року було еквівалентно 629126,47 гривень
.

Колегія суддів розглядає як такі, що не
підлягають врахуванню, доводи
апеляційної скарги в тій частині, що до
позивачки не перейшли права кредитора
у зобов»язанні на підставі ч.3 ст.528 ЦК
України, враховуючи те, що докази у
справі в їх об»єктивній сукупності
свідчили про те, що починаючи з вересня
2008 року відповідач припинив виконувати
зобов»язання за кредитним договором,
на той час подружжя перебувало у шлюбі,
квартира, яка була предметом іпотеки,
була придбана під час перебування
позивача і відповідача в шлюбі , отже
перебувала у спільній сумісній
власності позивачки та відповідача,
тобто починаючи з вересня 2008 року, коли
відповідач припинив виконувати
зобов»язання за кредитним договором,
виникла небезпека втратити право на
майно боржника, і позивач вправі була
задовольнити вимогу кредитора без
згоди боржника та до неї перейшли
права кредитора у зобов»язанні .

Оскільки, згідно рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 28.10.2008 року (т.1 а.с. 106-107) шлюб
сторін було фактично припинено задовго
до його розірвання, то немає підстав
вважати, що з 06.09.2008 року погашення
кредиту здійснювалося за кошти, що
перебували у спільній власності
подружжя.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
відсутність підстав для застосування
строку позовної давності, оскільки
право вимоги у позивача виникло 21.03.2012
року після того, як вона виконала
зобов»язання забезпечене порукою та
заставою, і звернувшись з позовом до
суду 15.03.2013 року, тобто в межах
трирічного строку після виникнення
права вимоги, строк позовної давності
позивачем не пропущено.

Зважаючи на вищенаведені мотиви,
колегія суддів дійшла висновку, що
рішення суду першої інстанції, яким
було повністю задоволено позовні
вимоги, належить скасувати і ухвалити
нове, яким позов задовольнити частково
в сумі 78709, 68 доларів США, що
еквівалентно 629126,47 гривень, яка
складається з сум , сплачених позивачем
в погашення заборгованості за
кредитним договором в період з 08.09.2008
року по 21.03.2012 року включно та за
мінусом 4000 доларів США, так як
відповідачем не було надано суду
оригіналів платіжних документів,
підтверджуючих здійснення погашення
кредиту 27.08.2010 року в суму 2000 доларів
США та 25.10.2008 року в сумі 2000 доларів США.

У зв»язку з частковим задоволенням
позовних вимог, у відповідності до ст.88
ЦПК України, з відповідача належить
стягнути в користь позивача судовий
збір в сумі 2732 гривень 50 коп.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.п.1,3,4 ч.1 ст.309,
ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду
м.Львова від 18 грудня 2013 року скасувати
і ухвалити нове.

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_5(
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_6:

грошові кошти в сумі 629126 (шістсот
двадцять дев»ять тисяч сто двадцять
шість) гривень 47 коп, що еквівалентно
78709 (сімдесять вісім тисяч сімсот
дев»ять) доларів США 68 центів, сплачені
ОСОБА_6 в погашення заборгованості по
кредитному договору № КRІ/1000/425/07 від 14
листопада 2007 року, укладеному між
Акціонерним комерційним банком
"ІНДУСТРІАЛБАНК" і позичальником
ОСОБА_5 та 2732 ( дві тисячі сімсот
тридцять дві ) гривні 50 коп судового
збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
Тропак О.В.

Судді:
Береза В.І.

Федоришин А.В.