АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/1018/14
Головуючий 1-ї інстанції - Майстренко
Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Коровіна
С.Г.

при секретарях - Щегельському Д.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в приміщенні
суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 24 квітня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: служба у справах дітей
Московського району м. Харкова про
визнання іпотечного договору
недійсним, та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернулася
до суду позовом до ОСОБА_2, третьої
особи: служби у справах дітей
Московського району м. Харкова, в якому
просила визнати недійсним іпотечний
договір від 23.03.2011року, укладений між
нею та відповідачем ОСОБА_2

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що
23 березня 2011 року вона уклала з ОСОБА_2
договір позики, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за
реєстровим №977. Згідно умов цього
договору позивач позичила у
відповідача грошові кошти в сумі 78
841,20грн., що на момент укладення
договору в еквіваленті становило - 9
920,00доларів СІІІА. У забезпечення
виконання боргових зобов'язань за
вказаним договором, 23.03.2011року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений
іпотечний договір, відповідно до умов
якого позивач передала в іпотеку
належну їй на праві власності
однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 в м.
Харкові. Під час укладення договору
іпотеки ОСОБА_1 завірила, що малолітні
та неповнолітні діти в квартирі не
проживають і не зареєстровані, що було
також зафіксовано в іпотечному
договорі. Але, ці дані не відповідали
дійсності, т.я. у квартирі фактично
проживала її малолітня дочка - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.н. Оскільки договір
іпотеки було укладено без згоди служби
у справах дітей, тому ця угода
суперечить інтересам дитини, порушує
її конституційні права на житло, у
зв'язку з чим ОСОБА_1 просила визнати
недійсним іпотечний договір з цих
підстав.

В свою чергу ОСОБА_2 звернулася до суду
з позовом, в якому просила в рахунок
погашення заборгованості за договором
позики грошей, посвідченого 23.03.2011року
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
за реєстровим № 979 (зі змінами
внесеними до договору - 22.09.2011р., 27.02.2012р.,
28.05.2012р.) в розмірі 202 368,00грн., звернути
стягнення на предмет іпотеки, а саме на
нерухоме майно - однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві
приватної власності та на підставі
цього іпотечного договору визнати за
ОСОБА_2 право власності на вказану
квартиру, виселив з неї ОСОБА_1 без
надання іншого житлового приміщення,
та зняти її з реєстраційного обліку за
цією адресою.

При цьому ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_1
умови договору позики не виконала і не
вчинила жодної дії, які б свідчили про
її бажання та наміри виконати умови за
укладеними договорами. 16.10.2012року
ОСОБА_1 письмово була повідомлена про
необхідність виконання умов договору
позики відповідно до п.12 договору
іпотеки, однак до теперішнього часу
умови не виконала.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 24 квітня 2013 року позов
ОСОБА_2 задоволено. Вирішено в рахунок
погашення заборгованості за договором
позики грошей, посвідченим 23.03.2011року
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
реєстровий №979 (зі змінами від
22.09.2011року, 27.02.2012року, 28.05.2012року) в сумі
202 368,00грн. та судових витрат в розмірі 2
023,68грн., звернути стягнення на предмет
іпотеки - однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві
приватної власності та визнати на
підставі цього іпотечного договору за
ОСОБА_2 право власності на вказану
квартиру. ОСОБА_1 виселена без надання
іншого житлового приміщення з квартири
АДРЕСА_2 та знята з реєстраційного
обліку за цією адресою.

У позові ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області від 25 вересня 2013
року рішення Московського районного
суду м. Харкова від 24 квітня 2013 року
скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено. Визнано недійсним
іпотечний договір, укладений 23 березня
2011року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_3 за реєстровим №979.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмолено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 грудня 2013 року рішення
апеляційного суду Харківської області
від 25 вересня 2013 року скасовано і
справу передано на новий апеляційний
розгляд.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове, по суті її
позовних вимог, а в позові ОСОБА_2
відмовити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, на неповне
з'ясування обставин справи та на
неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, що з'явилися, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
доводи, наведені в апеляційній скарзі,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215
ЦПК України умовами обґрунтованості
рішення є повне з'ясування обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважає встановленими, та відповідність
висновків суду, викладеним у рішенні,
обставинам справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд повинен
встановити всі юридичні факти, які
згідно з нормами права мають значення
для розкриття існуючих між сторонами
правових відносин чи певних дій.

Судовим розглядом встановлено,
що 23.03.2011року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був
укладений договір позики грошей,
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 за реєстровим №977. Згідно
до умов цього договору ОСОБА_2 позичила
ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 78
814,20грн., що на момент укладання
договору складало 9 920,00доларів США, які
остання зобов'язалася повернути не
пізніше 23.09.2011року. У забезпечення
виконання боргових зобов'язань за
вказаним договором, 23.03.2011року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
іпотечний договір, відповідно до умов
якого позивач передала в іпотеку
належну їй на праві власності
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 У
подальшому, а саме 22.09.2011року,
27.02.2012року, 28.05.2012року сторонами
вносилися зміни та доповнення до
договорів позики та іпотеки, які
посвідчувалися нотаріально.

Іпотека - це вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право у разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Як убачається з матеріалів справи, на
час укладання спірного договору
іпотеки ОСОБА_1 мала дитину - малолітню
дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,
яка проживала разом з нею і була
зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 - з
02.11.2010року.

Документом, за яким
встановлюється склад сім'ї наймача або
власника жилого приміщення може бути
довідка за формо №3, яка видається
житлово-експлуатаційною організацією,
правлінням житлово-будівельного
кооперативу або довідка про реєстрацію
місця проживання або місця
перебування, яка видається органом
реєстрації.

При оформленні договору іпотеки,
ОСОБА_1 надала нотаріусу довідку
комунального підприємства
«Жилкомсервіс», з якої убачалося, що в
квартирі АДРЕСА_3 зареєстрована лише
вона, а реєстрація за цією адресою її
малолітньої дочки ОСОБА_5 відсутня.

Той факт, що ОСОБА_1 надала нотаріусу
завідомо підроблений документ, а саме
довідку з місця проживання, в якій була
відсутня реєстрація дитини, тобто в ній
містилися неправдиві відомості,
підтверджується вироком Московського
районного суду м. Харкова від
03.03.2014року, згідно якого її було
притягнуто до кримінальної
відповідальності за скоєння злочину,
передбаченого ч.4 ст.358 КК України та
осуджено до покарання у вигляді штрафу
в розмірі 850,00грн. Цей вирок набрав
чинності.

Відповідно до положень ч.4 ст.61 ЦПК
України вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
порушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце дії та чи вчинені
вони цією особою.

Статтею 12 Закону України «Про основи
соціального захисту бездомних осіб і
безпритульних дітей» від 02 червня 2005
року №2623-ІV передбачено, що попередній
дозвіл органів опіки та піклування
необхідний для вчинення будь яких
правочинів щодо нерухомого майна,
право власності на яке або право
користування яким мають діти.

Отже, дозвіл органів опіки та
піклування необхідний і у разі коли у
дитини є лише право користування
нерухомим майном, як правило житлом.

Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх та непрацездатних дітей
(ч.6 ст.203 ЦК України).

Підставою недійсності правочину
є недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим
Кодексом, нікчемний правочин може бути
визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо
не встановлена законом, але одна із
сторін або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин) (ст.215 ЦК
України).

Згідно ст.224 ЦК України правочин,
вчинений без дозволу органу опіки та
піклування (ст.71 цього Кодексу) є
нікчемним.

Оскільки при укладанні спірного
договору іпотеки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відповідно до вимог ст.71 ЦК України не
було отримано дозволу органу опіки та
піклування, тому цей правочин в силу ч.1
ст.224 ЦК України є нікчемним.

Таким чином, вищеназвані
обставини підтверджують факт
порушення прав та інтересів
малолітньої дитини при укладанні
іпотечного договору.

З урахуванням викладених
обставин, у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 необхідно відмовити в повному
обсязі.

Згідно п.п.1), 4) ч.1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування обставин справи та
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 309ч.1п.п.1),4), 313,
314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 24 квітня 2013 року скасувати
і ухвалити нове рішення, яким позов
ОСОБА_1 задовольнити. Визнати недійсним
іпотечний договір, укладений 23 березня
2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 за реєстровим №979.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -