Головуючий у І інстанції Волчко
А.Я.Провадження № 22-ц/780/2907/14
Доповідач у 2 інстанції
УХВАЛА

Іменем України

22 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Києво - Святошинського
районного суду Київської області від 17
березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів та додаткових витрат на
дитину,-

встановила:

17 грудня 2013 року позивач ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_3 про стягнення
аліментів та додаткових витрат на
дитину. Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовувала тим, що 30 січня 2006 року
шлюб між сторонами у справі був
розірваний. 29 липня 1999 року у ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 народилася донька – ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії І-БК № 314804, виданим
виконавчим комітетом Боярської
міської ради Києво-Святошинського
району Київської області, актовий
запис № 188.

Також у позові позивач зазначала, що на
даний час їхня донька мешкає з нею та
перебуває на її утриманні. Тих коштів,
які відповідач періодично надає, не
достатньо для повноцінного утримання
їхньої дитини, для задоволення її
потреб у навчанні, духовному розвитку,
а також для лікування.

Просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її
користь: на утримання їхньої доньки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій
грошовій сумі 1500 грн. з урахуванням
індексації щомісячно, починаючи із дня
пред’явлення цього позову до
досягнення дитиною повноліття;
понесені додаткові витрати на дитину в
розмірі 1980 грн.; кошти на додаткові
витрати на дитину в розмірі 1190 грн.
щомісячно з дня подання позову і до
досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Києво -
Святошинського районного суду
Київської області від 17 березня 2014 року
ухвалено стягнути з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 на
утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій
грошовій сумі 1000 (одна тисяча) грн.
щомісячно, починаючи із 17.12.2013 року до
досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог – відмовити.

Крім того, ухвалено стягнути з
відповідача в дохід держави судовий
збір у сумі 229 гривень 40 копійок, а
також допустити негайне виконання
рішення в межах суми платежу за один
місяць.

В апеляційній скарзі
позивач просить скасувати рішення суду
першої інстанції лише в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
щодо стягнення понесених додаткових
витрат на дитину та стягнення
додаткових витрат на дитину на
майбутнє щомісячно та ухвалити у цій
частині нове рішення про задоволення
позовних вимог у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді - доповідача, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали цивільної справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року „Про судове рішення у
цивільній справі” зазначено, що
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до статті 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з’ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам закону.

Судом встановлено, що 30 січня 2006 року
сторони розірвали шлюб. У шлюбі у
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народилася донька –
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,що підтверджується
й свідоцтвами про розірвання шлюбу
(а.с.4) та про народження, серії І-БК №
314804, виданим виконавчим комітетом
Боярської міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, актовий запис № 188 (а.с.3). Дочка
ОСОБА_5 проживає з матір’ю – позивачем
у даній справі. Позивачка 21 вересня 2012
року зареєструвала шлюб із ОСОБА_6
(а.с.5).

Також встановлено, що відповідач
працює адвокатом, має мінливий дохід,
утримує дочку – ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3,
матір’ю якої є ОСОБА_8 (а.с.44).

Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки
зобов’язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 183 СК України
передбачено, що за рішенням суду кошти
на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Згідно зі ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров’я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров’я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Статтею 191 СК України передбачено, що
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів погоджується із висновками суду
першої інстанції щодо недоведеності
позивачем тих обставин, що відповідач
має можливість надавати матеріальну
допомогу щодо додаткових витрат на
дитину та погоджується із висновком, що
розмір призначених аліментів має бути
виправданий дійсними потребами та з
урахуванням матеріального становища
сторін, має виходитиз фактичних
обставин справи та мети зобов’язання
щодо утримання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов’язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем у справі не надано суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження позовних вимог щодо
стягнення додаткових витрат на
утримання дочки. Крім того, не надано й
доказів на підтвердження тих обставин,
які відповідно до ст. 309 ЦПК України є
підставами для зміни або скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду щодо
зазначених вище обставин і не дають
підстав для скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі, а тому колегія суддів вважає за
можливе апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Києво - Святошинського
районного суду Київської області від 17
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: