ЄУН№389/3217/13-ц
Провадження №2/389/847/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року Знам'янський
міськрайонний суд Кіровоградської
області в складі:

головуючого судді Ябчик Н.М.

при секретарі
Красіловській О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Знам'янка
Кіровоградської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та морально шкоди,
заподіяної злочином,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 Обґрунтувавши вимоги тим, що
відповідач в 2008 році перебував у
трудових відносинах з ОСОБА_3, та був
власником автомобіля ВАЗ -2107, державний
номерний знак НОМЕР_2 який ОСОБА_3
використовував як таксі. Внаслідлок
порушення правил дорожнього руху з
боку ОСОБА_3, останній допустив
зіткнення з мотоциклом Ява, держаний
номерний знак НОМЕР_1, яким керував
позивач, в результаті чого отримав
тілесні ушкодження, які згідно з
висновками експертизи відносяться до
категорії тяжких як небезпечних для
життя в момент їх заподіяння.
Відповідно до довідки до акту огляду
МСЕК №149729 йому безтерміново
встановлено третю групу інвалідності.
Вироком Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 29.12.2009
року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні
злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК
України та призначено покарання у
вигляді позбавлення волі строком на
чотири роки із застосуванням ст.69 КК
України, без позбавлення права
керування транспортними засобами. На
підставі ст..75 КК Ураїни ОСОБА_3
звільнено від призначеного покарання з
випробувальним строком на три роки, з
покладенням на нього обов'язків,
передбачених ст.76 КК України. На
користь позивача з ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди
стягнуто 7629,27 грн. та моральної шкоди в
сумі 20000 грн. Однак, 13.10.2011 ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області за апеляцією прокурора на
вирок Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області, вирок
суду відносно ОСОБА_3 скасовано, а
провадження по справі закрито на
підставі ст.376 КПК України, у зв'язку зі
смертю засудженого, яка настала 18.08.2011
року. Вважає, що оскільки нічого не
отримав в рахунок відшкодування шкоди
заподіяної ОСОБА_3, має право на
відшкодування ОСОБА_2, який на час
скоєння злочину був роботодавцем
ОСОБА_3, і саме керуючи його автомобілем
останній завдав шкоду його здоров'ю.
Рахує, що матеріальна шкода заподіяна
йому в результаті злочину складає 7269,27
грн., а моральна 50000,00 грн., всього бажає
отримати 57269,27 грн.

Представник позивача у судове
засідання з'явився. Позовні вимоги
підтримав в повному обсязі,
посилаючись на обставини викладені в
позові.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги
визнав частково.

Заслухавши пояснення сторін,
покази свідка, оглянувши матеріали
кримінальної справи, дослідивши
матеріали цивільної справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є частково обґрунтованими та
такими, що підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 26 вересня 2008
року близько 16.00 години ОСОБА_3, керуючи
автомобілем ВАЗ-2107, державний номерний
знак НОМЕР_2, рухаючись по вул. Героїв
Сталінграда в м. Знам'янка, в порушення
п.9.4 Правил дорожнього руху України,
почав виконувати поворот ліворуч, з
порушенням меж включення сигналу,
включаючи покажчик повороту за 20
метрів до самого повороту, що призвело
до того, що інші учасники дорожнього
руху заздалегідь не були попереджені
про його наміри, і в подальшому, в
порушення вимог п.10.1 вказаних Правил,
виконуючи безпосередньо маневр
повороту, не переконавшись, що його дії
будуть безпечними та не створять
перешкод, або небезпеки іншим
учасникам руху, почав його виконувати.
Діючи з порушенням Правил дорожнього
руху України, ОСОБА_3 сам, з власної
ініціативи, без будь-якої на причини,
припинив свій подальший рух. Не
закінчивши поворот та в момент повної
зупинки його автомобіль на середині
проїзної частини допустив зіткнення з
мотоциклом «Ява», під керуванням
позивача, який рухався в попутному
напрямку. В результаті даного
зіткнення, останній отримав тілесні
ушкодження, які відносяться до
категорії тяжких, що спричинили
тривалий розлад здоров'я. Як наслідок
від отриманих травм, позивачу з 14.04.2009
року безтерміново встановлено третю
групу інвалідності.

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу, власником є
відповідач, який є суб'єктом
підприємницької діяльності, та
здійснює послуги перевезення.
Відповідно до трудового договору між
працівником і фізичною особою,
укладеного 23.09.2008 року між ОСОБА_3 та
відповідачем, та подорожнього листа
службового легкового автомобіля 26.09.2008
року, ОСОБА_3 керував автомобілем ВАЗ
21070 державний номер НОМЕР_2 26.09.2008 року,
тобто в день коли сталася ДТП,
виконував перевезення.

Статтями 1166, 1167 ЦК України встановлені
загальні підстави відповідальності за
завдану майнову та моральну шкоду, за
якими така шкода відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з тим, спірні правовідносини,
крім зазначених норм, також
регулюються ст. 1172 ЦК України. Згідно з
якою відповідальність за шкоду,
завдану фізичній чи юридичній особі
діями або бездіяльністю працівника під
час виконання ним своїх трудових
обов'язків покладається на юридичну
або фізичну особу, з якою цей працівник
перебуває в трудових правовідносинах.
Тобто, при доведеності вини працівника
у заподіяній шкоди під час виконання
ним трудових обов'язків,
відповідальність несе його
роботодавець. Положення вказаної норми
закону стосуються відшкодування як
майнової, так і моральної шкоди.

Оскільки автомобіль ВАЗ 2107,
реєстраційний номер НОМЕР_2, належний
на праві власності ОСОБА_2,
використовувався ним як приватним
підприємцем на відповідній правовій
підставі для надання послуг з
перевезення пасажирів, і під час ДТП
водій ОСОБА_3 керував цим автомобілем
на підставі трудового договору,
укладеного з ОСОБА_2, то за змістом
зазначених правових норм за шкоду,
заподіяну з вини водія ОСОБА_3 має
відповідати його роботодавець.

Також судом встановлено, що
вироком Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 13.10.2011
року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні
злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК
України та призначено покарання у
вигляді позбавлення волі строком на
чотири роки із застосуванням сь.69 КК
України, без позбавлення права
керування транспортними засобами. На
підставі ст..75 КК Ураїни ОСОБА_3
звільнено від призначеного покарання з
випробувальним строком на три роки, з
покладенням на нього обов'язків,
передбачених ст.76 КК України. На
користь позивача з ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди
стягнуто 7629,27 грн. та моральної шкоди в
сумі 20000 грн. 13.10.2011 ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області за апеляцією прокурора на
вирок Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області, вирок
суду відносно ОСОБА_3 скасовано, а
провадження по справі закрито на
підставі ст.376 КПК України, у зв'язку зі
смертю засудженого, яка настала 18.08.2011
року.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 р.
"Про практику застосування судами
України законодавства про
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної злочином, і стягнення
безпідставно нажитого майна" /зі
змінами/, покладаючи на підсудного
обов'язок відшкодувати матеріальну
шкоду, суд має виходити з установленого
законом правила про те, що шкода,
заподіяна злочином, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі.
Солідарну відповідальність по
відшкодуванню шкоди несуть особи,
діяння яких були об'єднанні спільним
злочинним наміром, а заподіяна ними
шкода стала наслідком їх спільних дій.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд,
розглядає справу в межах заявлених
вимог і на підставі доказів, наданих
сторонами. Але заявляючи вимогу про
стягнення матеріальної шкоди в розмірі
7269.27 грн. позивач обґрунтовує її тим, що
вона складається з витрат на лікування
в розмірі 4079,27 грн., на відвідування
лікарні в м. Кіровограді 1390,00 грн. та
1800,00 грн. на надання йому правової
допомоги. Отже, вимога про
відшкодування матеріальної шкоди
підлягає частковому задоволенню,
оскільки в матеріалах маються тільки
розписки про отримання коштів у
батьків позивача для проїзду, а не
квитки. Отже проїзд до лікарні та
витрати на правову допомогу не
являються матеріальною шкодою
заподіяною безпосередньо в результаті
злочину. Тобто на користь позивача
підлягають стягненню витрати на
лікування, сума яких складає 4079,27 грн.

Таким чином позов в частині
відшкодування матеріальної шкоди
підлягає частковому задоволенню.

В частині позову, щодо відшкодування
моральної шкоди, суд також дійшов
дійшов висновку щодо часткового
задоволення позову, оскільки розмір
моральної шкоди, відповідно до
роз'яснень Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від
31.03.95року " Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" з відповідними
змінами і доповненнями має бути
позивачем доведеним та обмотивованим.

При цьому, суд дійшов висновку щодо
заподіяння моральної шкоди позивачу,
яка виявилася в нанесенні фізичних,
нервових, психологічних страждань та
стресів позивачу та членам його сім'ї,
необхідності докладання додаткових
фізичних та моральних зусиль для
організації свого життя. Але розмір
моральної шкоди, суд вважає завищеним
та за встановлених обставин доведеним
в розмірі 14000 грн.

На підставі викладеного,
Конституції України, ст.1166, ст.1167, ст.1187
ЦК України та керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212,
213 - 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов позовом ОСОБА_1 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та морально шкоди,
заподіяної злочином - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 матеріальну шкоду заподіяну в
результаті злочину у розмірі 4079 (чотири
тисячі сімдесят дев'ять) грн. 27 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду заподіяну в
результаті злочину у розмірі 14000
(чотирнадцять тисяч) грн.

Судові витрати по справі залишити
по фактично понесеним.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Кіровоградської області через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлено 03.03.2014
року.

Суддя Знам'янського

міськрайонного суду

Кіровоградської області
Ябчик Н.М.