Номер провадження: 22-ц/785/2880/14
Номер справи місцевого суду: 493/2247/13-ц
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Косогор Г.О., Комлевої О.С.,

при секретарі: Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приват
Банк» на заочне рішення Балтського
районного суду Одеської області від 4
грудня 2013 року у цивільній справі за
позовом ПАТ КБ "Приват Банк " до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

09.10.2013 р. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК"
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості.

Як зазначено в позовній заяві,
10.02.2007 р. між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та
ОСОБА_2 укладено кредитний договір
строком дії до 10.02.2008 р., за умовами
якого банк надав позичальнику кредит в
сумі 3489,60 грн., а він зобов'язався вчасно
сплачувати грошові кошти (щомісячний
платіж) для погашення заборгованості
за кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати згідно умов Договору.

Однак, відповідач неналежним
чином виконував умови Договору, в
зв'язку з чим станом на 24.09.2013 р. має
заборгованість в сумі 38893,97 грн., в т.ч.
заборгованість за кредитом - 2823,01 грн.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 16237,64 грн., пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 17505,04 грн., а
також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та
правил надання банківських послуг:
штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф
(процентна складова) - 1828,28 грн.

В добровільному порядку
відповідач не погашає борг, тому
позивач просив стягнути з нього
вказану суму та понесені судові
витрати.

Представник позивача ПАТ КБ
"ПРИВАТБАНК" в судове засідання не
з'явився, але надав заяву в якій просить
справу розглядати у його відсутності,
позовні вимоги підтримує та просив суд
задовольнити позов в повному обсязі,
проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач, який за даними
адресно-довідкового бюро Балтського
району Одеської області, проживає за
адресою, зазначеною позивачем, на
виклик суду не з*явився, хоча про час,
місце та дату розгляду справи був
повідомлений завчасно та встановлений
законом спосіб, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення з відміткою Укрпошти про
те, що відповідач за вказаною адресою
не проживає. Зазначена обставина дала
суду підставу, за умовами ст. 74 ЦПК
України, визнати судовий виклик таким
що вручений відповідачу належним
чином, та розглянути справу за
відсутності відповідача, ухваливши
заочне рішення.

Рішенням суду у задоволенні
позову було відмовлено.

На рішення суду Банк приніс
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати, постановити
нове, яким задовольнити позов,
посилаючись на те, що судом неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи, а також, що судом порушено
норми матеріального та процесуального
права.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, законність і обґрунтованість
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК
України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України ,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог та заперечень,
а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає
цивільну справу в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд
першої інстанції повно та всебічно
дослідив матеріали справи, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

У судовому засіданні
встановлено наступне.

10.02.2007 р. між ПАТ КБ
"ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір строком дії з 10.02.2007
р. до 10.02.2008 р., за умовами якого банк
надав позичальнику кредит в сумі 3489,60
грн. зі сплатою 12,00 % річних, а
позичальник зобов'язаний був
сплачувати грошові кошти (щомісячний
платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інших витрат згідно з Умовами.

Ст. 530 ЦК України передбачено, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін)його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 257 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК
України позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін. Договір про
збільшення позовної давності і
укладається у письмовій формі.
Згідно ст. 261 ч. 5 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

За змістом ст. 267 ч. 4 ЦК України
сплив позовної давності є підставою
для відмови у позові.

Відповідно до п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув.

Погашення заборгованості по
договору повинно було здійснюватись
відповідачем щомісячно шляхом
внесення платежів у сумі 395,82 грн.
Всупереч зазначеним вимогам
ОСОБА_2 порушив умови договору, не
сплатив кредит та відсотки.
Станом на 24.09.2013 р. утворилася
заборгованість в загальній сумі 38893,97
грн., в т.ч. заборгованість за кредитом -
2823,01 грн., заборгованість по процентам
за користування кредитом - 16237,64 грн.,
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором -17505,04 грн., а
також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та
правил надання банківських послуг:
штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф
(процентна складова) - 1828,28 грн.

Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року №
5 враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі. Оскільки зі спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів»
застосовуються й до додаткових вимог
банку (іншої фінансової установи).

З наданих позивачем доказів не
вбачається, що між сторонами укладався
письмовий договір збільшення позовної
давності.

З огляду на закінчення строку
виконання зобов'язання 10.02.2008 року та
те, що позивачем не доведено, що
останній платіж по договору було
внесено відповідачем після настання
строку виконання, та те, що хоч
відповідач і порушив умови договору,
але сплив строк позовної давності, що
виключає можливість задоволення
позову і стягнення з відповідача
заборгованості по кредитному договору.

Довід апеляційної скарги про те,
що до даних правовідносин не
застосовуються положення про сплив
позовної давності є необґрунтованим.

Відповідно до правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги не приймаються до уваги,
оскільки спростовуються матеріалами
справи, а письмових доказів на
підтвердження доводів апеляційної
скарги до апеляційного суду надано не
було.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів розглянувши скаргу в
межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, вважає, що суд
першої інстанції порушень
матеріального та процесуального права
при вирішенні справи не допустив,
рішення суду відповідає фактичним
обставинам справи, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, доводи
апеляційної скарги на увагу не
заслуговують та задоволенню не
підлягають, підстави для ухвалення
нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши
справу, прийшла до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, в зв'язку з чим,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1
п. 1, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ
«Приват Банк» відхилити.

Заочне рішення рішення
Балтського районного суду Одеської
області від 4 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, та може бути
оскаржена в касаційному порядку, на
протязі двадцяти днів, з дня
проголошення.

Головуючий- суддя Н.В.Ісаєва

Судді:
Г.О. Косогор

О.С.Комлева