Ухвала

іменем україни

21 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної
О.О.суддів:Коротуна В.М.,Попович О.В.,
Ступак О.В.,Штелик С.П.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Вердикт
Фінанс" до ОСОБА_6, третя особа - відділ
Державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції в м. Києві про звернення
стягнення на майно, за касаційною
скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю "Вердикт Фінанс" на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 14
жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 04 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_6, в якому просив в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 01 серпня 2008 року №
2707/0808/71-044 звернути стягнення на
належний відповідачу житловий будинок
загальною площею 59,8 м2 та земельну
ділянку площею 0,1148 м2 , розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, які є предметом
іпотеки за договором № 2707/0808/71-044-Z-1.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 14
жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 04 грудня 2013 року, в
задоволенні позовних вимог ТОВ
"Вердикт Фінанс" відмовлено.

У касаційній скарзі заявник,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить вказані судові рішення
скасувати та ухвалити в справі нове
рішення, яким позовні вимоги
товариства з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс»
задовольнити.

Касаційна скарга підлягає відхиленню
на таких підставах.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції, з висновком
якого погодився і апеляційний суд,
виходив з того, що є рішення суду, яким з
відповідача на користь позивача
стягнуто заборгованість за кредитним
договором, та на виконання якого
відкрито виконавче провадження, а тому
в разі задоволення позову про
звернення стягнення на предмет іпотеки
відбудеться подвійне стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ погоджується з такими висновками
судів з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 01 серпня 2008 року
між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_6 був
укладений кредитний договір №
2707/0808/71-044, за умовами якого банк надав
відповідачу кредит у сумі 170000,00 доларів
США, а останній зобов'язався повернути
вказану суму до 01 серпня 2035 року та
сплатити відсотки за користування
кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним договором 01 серпня 2008 року
між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_6 був
укладений договір іпотеки №
2707/0808/71-044-Z-1. За умовами вказаного
договору відповідач передав ВАТ
"Сведбанк" в іпотеку житловий будинок
загальною площею 59,8 м2 та земельну
ділянку площею 0,1148 м2 , розташовані за
адресою: АДРЕСА_1.

02 лютого 2012 року ПАТ "Сведбанк"
відповідно до умов договору факторингу
№ 11 відступило ТОВ "Вердикт Фінанс"
право грошової вимоги за кредитним
договором № 2707/0808/71.

Крім того 02 лютого 2012 року між ПАТ
"Сведбанк" та ТОВ "Вердикт Фінанс" був
укладений договір про відступлення
прав за іпотечним договором №
2707/0808/71-044-Z-1.

Заочним рішенням Голосіївського
районного суду м. Києва від 24 жовтня 2013
року стягнуто солідарно з ОСОБА_6,
ОСОБА_7 на користь ТОВ "Вердикт Фінанс"
суму заборгованості за кредитним
договором в розмірі 1917598,87 грн.

Постановою старшого державного
виконавця відділу ДВС Голосіївського
районного управління юстиції. Києва
від 16 липня 2013 року відкрито виконавче
провадження щодо виконання вказаного
рішення суду.

Відповідно до положень ст. 33 Закону
України "Про іпотеку", у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Пленумом Вищого спеціалізованого суду
України в п. 9 постанови від 30 березня 2012
року № 5 "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин" роз'яснено, що право
вибору способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК ).

Задоволення позову кредитора про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави не є перешкодою для
пред'явлення позову про стягнення
заборгованості з поручителя за тим
самим договором кредиту у разі, якщо на
час розгляду справи заборгованість за
кредитом не погашена. Задоволення
позову кредитора про стягнення
заборгованості з поручителя не є
перешкодою для пред'явлення позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави з метою погашення
заборгованості за тим самим договором
кредиту у разі, якщо на час розгляду
спору заборгованість за кредитом не
погашена.

Оскільки постановою старшого
державного виконавця відділу ДВС
Голосіївського районного управління
юстиції. Києва від 16 липня 2013 року
відкрито виконавче провадження щодо
виконання заочного рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 24 жовтня 2013 року, яким з ОСОБА_6,
ОСОБА_7 на користь ТОВ "Вердикт Фінанс"
солідарно стягнуто заборгованість за
кредитним договором в сумі 1917598,87 грн, а
доказів, що вказане судову рішення не
може бути виконане в порядку
виконавчого провадження позивачем не
надано, суди дійшли обґрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Відповідно до ч.1 статті 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Наведені в касаційній скарзі доводи
фактично зводяться до переоцінки
доказів і не згоди з висновками суду
апеляційної інстанції по їх оцінці.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що судові рішення
відповідають вимогам закону й підстави
для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 337, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Вердикт
Фінанс" відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 14
жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 04 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. ДьомінаСудді:В.М.
Коротун О.В. Попович О.В. Ступак С.П.
Штелик