Єдиний унікальний номер 271/4646/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3413/2014
Головуючий в 1 інстанції - Кононихіна
Доповідач - Гапонов А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 квітня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Бугрим Л.М.,

суддів Халаджи О.В., Гапонова А.В.,

при секретарі Лавицькому Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 яка дії в інтересах
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення
Червоногвардійського районного суду
м. Макіївки від 18 лютого 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний
нотаріус Макіївського нотаріального
округу ОСОБА_5 про визнання договору
дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Рішення Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки від 18 лютого
2014 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа:
приватний нотаріус Макіївського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання договору дарування недійсним
- задоволено.

Визнано договір дарування будинку по
АДРЕСА_1 у м. Макіївці, укладений між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, недійсним.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно
на користь ОСОБА_4 114,71 грн., а також на
користь держави судовий збір у розмірі
1305,30 грн.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідачі, посилаючись на порушення
норм матеріального права, просять
рішення Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки від 18 лютого
2014 року скасувати та відмовити у
задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги,
апелянт зазначив, що позивачем не був
доведений факт, у чому саме полягає
протизаконність укладання договору
дарування. А також, судом не було
встановлено, що під час укладання
договору дарування відповідачам було
відомо про існування арешту
накладеного на нерухоме майно.
Пояснення свідка, який був допитаний в
судовому засіданні, незаконно прийняті
судом у якості доказу. Крім того,
наявність витягу від 17.06.2013 є доказом
того, що на день укладання договору
дарування обтяжень на нерухоме майно
не було, тобто правочин відбувся з
дотриманням вимог закону, в зв'язку з
чим, відповідачі вважають, що відсутні
підстави для визнання його недійсним.

В судове засідання Апеляційного суду
відповідачі не з'явились. Повідомлені
належним чином телефонограмою. Від
представника відповідачів надійшла
заява про перенос розгляду справи у
зв'язку з її зайнятістю у іншому
процесі, але документу, який це
підтверджує до заяви не додано.
Враховуючи, що не додано документу, що
підтверджує зайнятість представника
відповідачів, а самі відповідачі
належним чином повідомлені, колегія
суддів вважає можливим провести
розгляд справи у їх відсутність.

Третя особа - нотаріус надав заяву про
розгляд справи у його відсутність.

Позивачка просила у задоволенні скарги
відмовити, рішення суду залишити без
змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги в межах
апеляційного оскарження, апеляційний
суд вважає, що скарга задоволенню не
підлягає, а оскаржуване рішення слід
залишити без змін, виходячи з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
26.03.2013р. ухвалою Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки накладено
арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1.
27.03.2013р. дані про арешт вказаного вище
нерухомого майна був внесений в
Державний реєстр прав на нерухоме
майно, номер запису про обтяження - 468545,
тобто ухвала суду виконане негайно
згідно ст. 153 ч. 9 КПК України.

Рішенням Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки від 29 липня
2013 року зобов'язано стягнути з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_4 393363,53 грн. боргу та
судові витрати в розмірі 3555,71 грн.

Але 17.06.2013р. відповідач ОСОБА_2
приховавши від нотаріуса, що спірне
майно знаходиться під арештом, вчинила
правочин, договір дарування спірного
майна на сина, ОСОБА_3

Як зазначено в договорі дарування
житлового будинку, посвідченого
приватним нотаріусом Макіївського
міського нотаріального округу ОСОБА_5 -
судового спору щодо цього майна немає,
а експертна оцінка майна складає 14087
грн.

Відповідач ОСОБА_2 скрила перед
нотаріусом той факт, що в провадженні
суду є позов ОСОБА_4 до неї про
стягнення суми боргу за договором
позики у зв'язку із чим її майно було
арештоване.

Як зазначено в ч.1 ст. 303 ч.1 ЦПК України,
апеляційний суд під час розгляду
справи в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції керувався ст.ст. 203 та
215 ЦК України, а також виходив з того, що
ОСОБА_2 переслідувала мету уникнути
претензій на її майно від позивача
ОСОБА_4

З таким висновком суду можна
погодитись.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3,
5, 6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Згідно із ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Як вбачається з інформаційної довідки
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно (а.с.43-44) на будинок
АДРЕСА_1 26.03.2013 року було накладено
арешт на підставі ухвали суду, а 17.06.2013
року нотаріусом було посвідчено
договір дарування.

Отже, розглядаючи справу, суд зробив
вірний висновок про те, що договір
дарування квартири та нежилого
приміщення був укладений сторонами з
метою уникнення арешту та примусового
продажу даного майна, без наміру зміни
прав і обов'язків сторін щодо спірних
приміщень, про що свідчать усі надані
позивачем докази, які не спростовані
відповідачкою.

Враховуючи, що договір дарування був
вчинений без наміру створення правових
наслідків, які ним обумовлювалися,
судом обґрунтовано визнано фіктивним
вказаний правочин.

За таких обставин, переглядаючи справу
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія погоджується з
висновками суду щодо задоволення
позову, а доводи апеляційної скарги про
порушення норм матеріального права є
безпідставними.

Керуючись ст. 303 - 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 яка дії в
інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки від 18 лютого
2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді: