Єдиний унікальний номер № 267/1274/14-ц
Провадження № 2/267/1074/14
РІШЕННЯ

Іменем України

02 квітня 2014 року м. Макіївка

Гірницький районний суд м. Макіївки
Донецької області

у складі головуючого судді Наумової
О.С.,

при секретарі Салімській Є.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Макіївської міської ради,

третя особа без самостійних вимог на
предмет - Реєстраційна служба
Макіївського міського управління
юстиції

про визнання права власності на
побудований у 1980р. автомобільний гараж,
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
зобов'язання Реєстраційної служби
Макіївського міського управління
юстиції зареєструвати право власності
на автомобільний гараж, розташований
за адресою: АДРЕСА_1

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - особисто

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до
Макіївської міської ради третя особа
без самостійних вимог на предмет -
Реєстраційна служба Макіївського
міського управління юстиції, про
визнання права власності на
побудований у 1980р. автомобільний гараж,
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
зобов'язання Реєстраційної служби
Макіївського міського управління
юстиції зареєструвати право власності
на автомобільний гараж, розташований
за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначив, що на
підставі рішення Гірницької районної
ради м. Макіївки від 12.04.1979р. № 173/10 йому
було виділено земельну ділянку для
будівництва наражу. У 1980р. за власні
кошти він побудував гараж на земельній
ділянці по вул. Карбідній. У зв'язку із
зайнятістю, тривалим будівництвом він
своєчасно не зареєстрував гараж. За
рекомендацією Реєстраційної служби
Макіївського міського управління
юстиції та на підставі заяви від
12.02.2014р. Управлінням архітектури та
містобудування м. Макіївки присвоєно
адресу гаражу: АДРЕСА_1 виготовлено
технічний паспорт №? 107133 від 19.12.2014р.

Враховуючи викладене просить визнати
право власності на гараж та зобов'язати
Реєстраційну службу Макіївського
міського управління юстиції
зареєструвати дане право власності.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав та просив суд їх
задовольнити, додатково пояснивши, що
до Макіївської міської ради із заявою
про виготовлення проектної
документації на гараж він не звертався,
оскільки її виготовлення коштує досить
дорого. Із заявлю про введення гаражу в
експлуатацію він не звертався,
оскільки після обстеження гаражу та
виготовлення технічного паспорту він
був на особистому прийомі в управління
архітектури та за їх рекомендацією
одразу ж звернувся до суду. На даний час
земельна ділянка під гаражем не
приватизована, в оренду взяти земельну
ділянку він взяти не бажає, оскільки не
бажає витрачати на це кошти. До
реєстраційної служби із письмовою
заявою про реєстрацію права власності
він також не звертався, був лише на
особистому прийомі у керівника служби.
Зазначив, що Макіївська міська рада та
Реєстраційна служба не видавала йому
відповідних відповідей (відмов) у
введенні в експлуатацію та реєстрацію
права власності.

Представник відповідача - Макіївської
міської ради в судове засідання не
з'явився, про місце, дату та час
розгляду справи був повідомлений
належним чином. Надав заяву, в якій
відзначив, що покладається на розсуду
суду, просив справу розглядати без його
участі.

Представник третьої особи -
Реєстраційної служби Макіївського
міського управління юстиції також в
судове засідання не з'явився, про
місце, дату та час розгляду справи був
повідомлений належним чином. Надав
заяву, в якій просив справу розглядати
без його участі.

Вислухавши в судовому засіданні
позивача, вивчивши матеріали справи і
дослідивши надані докази, суд у межах
заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК
України), встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Гірницької
районної ради м. Макіївки від 12.04.1979р. №
173/10 ОСОБА_1 було виділено земельну
ділянку розміром 6,0 на 4,0 кв.м для
будівництва гаражу. Рекомендовано
будівництво вести на підставі
затвердженого головним архітектором
проекту.

Як вбачається з технічного паспорту,
виготовленого ТОВ «Міське БТІ» № 107133
від 19.12.2014р. у 1980р. побудовано гараж на
земельній ділянці по вул. Карбідній.

Згідно акту ТОВ «Міське БТІ» від
19.02.2014р. даний гараж побудований без
проектної документації.

Позивач звертався до Головного
управління містобудування та
архітектури Макіївської міської ради
щодо присвоєння гаражу адреси, на що
йому повідомлено листом від 17.02.2014р. №
195/13-47 про те, що при наданні
правовстановлюючих документів гаражу
буде присвоєна адреса.

За загальним правилом, особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна не
набуває права власності на нього (ч.2
ст.376 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотним порушенням будівельних норм і
правил.

Право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнано за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Як вказано у технічному паспорті гараж
побудований у 1980р. Будь-яких інших
документів, що підтверджують побудову
гаражу позивачем не надано.

Статтею 105 ЦК Української РСР (1963р.) були
передбачені наслідки самовільного
будівництва жилого будинку,
господарських і побутових будівель та
споруд.

Так, господарські і побутові будівлі та
споруди, зведені громадянином без
встановленого дозволу або належно
затвердженого проекту, чи з істотними
відхиленнями від проекту, або з грубим
порушенням основних будівельних норм
і правил, за рішенням виконавчого
комітету районної, міської, районної
в місті Ради народних депутатів
зносяться громадянином, який провадив
самовільне будівництво, або за його
рахунок.

Згідно із п. 4 Інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, затвердженої
заступником Міністра комунального
господарства Української РСР 31.01.1966р.,
погодженої заступником Голови
Верховного суду Української РСР 15.01.1966
р., яка втратила чинність на підставі
Наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від
13.12.95р. реєстрації підлягають всі
будинки і домоволодіння в межах міст і
селищ міського типу УРСР, що
належать місцевим Радам депутатів
трудящих, державним, кооперативним і
громадським установам, підприємствам
і організаціям, а також ті будинки і
домоволодіння, які належать
громадянам на праві особистої
власності.

Будинки, що підлягають реєстрації,
повинні бути закінчені будівництвом
і прийняті в експлуатацію за актом,
затвердженим виконкомом місцевої Ради
депутатів трудящих.

Відповідно до п. 7 Інструкції
реєстрація провадиться на підставі
документів, що встановлюють право
власності (правовстановлюючих
документів) згідно з додатком № 1.

До реєстрації повинні бути подані
оригінали правовстановлюючих
документів та копії з них, засвідчені
у встановленому законом порядку, копії
цих документів залишаються в справах
бюро технічної інвентаризації.

Згідно із п.п. 10,13 Інструкції при
відсутності правовстановлюючих
документів, які зазначені в цій
інструкції (додаток N 1), зацікавлена
юридична або фізична особа (установа,
підприємство, організація,
громадянин,колгоспний двір) подає до
виконкому місцевої Ради депутатів
трудящих заяву про оформлення права
власності на будинок або
домоволодіння і видачу свідоцтва про
це.

Бюро технічної інвентаризації на
підставі зібраних матеріалів, а також
матеріалів, поданих заявником, складає
мотивований висновок про те, чи
належить будівлі заявнику, і подає його
виконкому місцевої Ради депутатів
трудящих, який виносить відповідне
рішення.

Після винесення виконкомом рішення про
оформлення права власності на будинок
або домоволодіння, органи
комунального господарства, а де їх
немає - виконком місцевої Ради
депутатів трудящих видає власникові
свідоцтво про право особистої
власності на будинок за встановленою
формою (додаток № 2 та 2-а).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не реєстрував своє право
власності на гараж.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Проте позивач не звертався із
відповідною заявою про введення в
експлуатацію та видачу
правовстановлюючого документу на
новозведений гараж до уповноважених
органів, відповідно, вказаними
органами відповідні рішення за його
зверненнями не приймалися.

З листа Головного управління
архітектури та містобудування
вбачається, що позивач звертався лише з
питання присвоєння адреси гаражу, а не
з питання введення в експлуатацію.

Тому вважати, що право позивача
будь-ким порушено, оспорюється чи не
визнано, підстав не вбачається.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 1
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК України), завданням
цивільного судочинства є вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Зі змісту ст. 3 ЦПК України випливає, що
право на звернення до суду за захистом
мають виключно всі особи, які вважають,
що їх охоронювані законом права, свобод
чи інтереси порушені, обравши при цьому
спосіб захисту свого права у
відповідності до вимог процесуального
та матеріального закону.

Однак, із установлених судом обставин
справи вбачається, що позивач
передчасно звернувся до суду, так як не
отримував відмови щодо введення гаражу
в експлуатацію, тому його права не
порушувались Макіївською міською
радою. Тому у позивача відсутнє
порушене право, що, як наслідок,
виключає предмет судового захисту та
відмову в задоволенні позову.

У разі відмови у задоволенні позову,
судові витрати у відповідності до
приписів ст. 88 ЦПК не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Макіївської міської ради про визнання
права власності на побудований у 1980р.
автомобільний гараж, розташований за
адресою: АДРЕСА_1, зобов'язання
Реєстраційної служби Макіївського
міського управління юстиції
зареєструвати право власності на
автомобільний гараж, розташований за
адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення
прийняті у нарадчій кімнаті та
проголошені у судовому засіданні 2
квітня 2014 року. Рішення у повному
обсязі складене 4 квітня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Гірницький районний суд м.
Макіївки протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О.С. Наумова