УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,

Дербенцевої Т.П., Карпенко
С.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за
аліментами та додаткових витрат на
дитину, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 27 травня 2013
року,

встановила:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з вищевказаним позовом та
просила стягнути з ОСОБА_4
заборгованість за аліментами за період
з 2004 року по 2008 рік, виходячи із розміру
заробітку (доходу) відповідача,
отриманого за вказаний період,
стягнути з відповідача 1/2 частини
витрат на навчання на денній формі у
Київському національному економічному
університеті ім. В.Гетьмана та
Київському міжнародному університеті
у період з 2006 року по 2011 рік доньки -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 27
739 грн, 1/2 частини витрат на додаткове
вивчення англійської мови на о. Мальта
у розмірі 6 477 грн, 1/2 частини
понесених витрат на стоматологічні
послуги зі встановлення брекет-системи
доньці у розмірі 2400 грн та вартість
проживання в період навчання у м. Києві
у розмірі 22 000 грн. В обґрунтування
позову позивач посилалась на те, що з 1985
року по 2003 рік вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька
- ОСОБА_5 Після розірвання шлюбу донька
залишилась проживати з позивачем та
перебувала на її утриманні. Рішенням
Красилівського районного суду
Хмельницької області від 05 квітня 2004
року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
стягнуто аліменти на доньку ОСОБА_5 - у
розмірі 1/4 частини його заробітку
(доходу) щомісячно, але не менше
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, починаючи з 25 березня 2004
року до досягнення дитиною повноліття.
Проте відповідач аліменти не
сплачував, у зв'язку з чим утворилась
заборгованість. Позивач також
зазначала, що у період 2006 - 2011 роках
ОСОБА_5 навчалась у вищих навчальних
закладах: Київському національному
економічному університеті ім.
В.Гетьмана та Київському міжнародному
університеті, вартість навчання склала
55 478 грн, які були сплачені позивачем.
Крім того, у період навчання доньки у
вищих навчальних закладах позивач
понесла додаткові витрати у розмірі 44
000 грн на проживання дитини в м. Києві.
Також позивач вважала, що нею понесені
додаткові витрати на вивчення донькою
англійської мови на о. Мальті у розмірі
12 955 грн та з оплати стоматологічних
послуг зі встановлення брекет-системи
дитині у розмірі 4800 грн. Посилаючись на
положення ст. 185 СК України позивач
просила позов задовольнити.

Рішенням Красилівського районного
суду Хмельницької області від 03
квітня 2013 року позов задоволено
частково. Поновлено ОСОБА_3 строк
звернення до суду. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 заборгованість за
аліментами у розмірі 4050 грн. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 27 720 грн
додаткових витрат на навчання у період
з 2004 року по 2011 рік та 700 грн за
проживання у гуртожитку. В іншій
частині позову відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 27 травня
2013 року рішення Красилівського
районного суду Хмельницької області
від 03 квітня 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення про часткове
задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 заборгованість за
аліментами у розмірі 3156 грн. У решті
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на
невідповідність висновків
апеляційного суду обставинам справи,
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Рішення апеляційного суду, в частині
відмови у стягненні додаткових витрат
на проживання у розмірі 44 000 грн, на
навчання на о. Мальті з вивчення
англійської мови у розмірі 12 955 грн та
на оплату стоматологічних послуг зі
встановлення брекет-системи у розмірі
4800 грн не оскаржується, тому в силу ст.
335 ЦПК України не переглядається.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд не обмежений доводами касаційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде виявлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення (ч. 3 ст. 335 ЦПК
України).

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та вирішувати такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Рішення апеляційного суду в повній
мірі таким вимогам закону не
відповідає.

Задовольняючи позов у частині
стягнення заборгованості за
аліментами та додаткових витрат на
навчання та проживання у гуртожитку,
суд першої інстанції, виходив з того, що
оскільки на підставі рішення суду
аліменти з відповідача повинні
стягуватись у частці його заробітку
(доходу), відповідно до ст. 195 СК України
заборгованість визначається виходячи
із фактичного заробітку (доходу), який
платник аліментів одержував за час,
протягом якого не проводились їх
стягнення, заробіток відповідача за
період з 25 березня 2004 року по 22 лютого
2005 року складав 16 200 грн, тому з
відповідача підлягає стягненню
заборгованість за аліментами за
вказаний період у розмірі 4050 грн. Крім
того, позивачем понесені витрати за
навчання доньки у вищих навчальних
закладах та проживання у гуртожитку,
половина вартості яких підлягає
стягненню з відповідача.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та ухвалюючи
нове рішення про часткове задоволення
позову, стягнення з відповідача на
користь позивача заборгованості за
аліментами у розмірі 3156 грн та
відмову у позові в іншій частині,
виходив із того, що аліменти за минулий
час підлягають стягненню у разі, якщо
позивач надасть докази про вжиття
заходів щодо одержання аліментів та
ухилення відповідача від їх сплати,
позивач таких доказів не надала, тому
відсутні підстави для стягнення з
відповідача частини витрат на навчання
та проживання у гуртожитку. В частині
стягнення заборгованості за
аліментами, апеляційний суд зазначив
про те, що судом першої інстанції
допущено арифметичну помилку при
визначенні її розміру, тому з
відповідача підлягає стягненню
заборгованість за аліментами у розмірі
3156 грн.

Однак в повній мірі з такими висновками
апеляційного суду погодитись не можна.

Судами встановлено, що з 1985 року по 2003
рік ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у
зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька
- ОСОБА_5

Після розірвання шлюбу ОСОБА_5
залишилась проживати з позивачем -
ОСОБА_3 та перебувала на її утриманні.

Рішенням Красилівського районного
суду Хмельницької області від 05
квітня 2004 року з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 стягнуто аліменти на доньку
ОСОБА_5 - у розмірі 1/4 частини його
заробітку (доходу) щомісячно, але не
менше неоподаткованого мінімуму
доходів громадян, починаючи з 25 березня
2004 року до досягнення дитиною
повноліття.

ОСОБА_4 рішення суду не виконував та не
сплачував аліменти, у зв'язку з чим
утворилась заборгованість.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 СК України
заборгованість за аліментами, які
стягуються відповідно до статті 187
цього Кодексу, погашається за заявою
платника шляхом відрахувань з його
заробітної плати, пенсії, стипендії за
місцем їх одержання або стягується за
рішенням суду. Заборгованість за
аліментами стягується незалежно від
досягнення дитиною повноліття, а у
випадку, передбаченому статтею 199 цього
Кодексу, - до досягнення нею двадцяти
трьох років.

Утворення заборгованості можливе у
випадку, коли виконавчий лист
пред'явлений до виконання, однак
рішення суду про сплату аліментів з тих
або інших причин не виконується. У ході
виконавчого провадження
заборгованість за аліментами може
утворитися з об'єктивних причин, а
також з вини органів виконавчої служби,
одержувача, платника аліментів або
організації, у якій останній працює.
Порядок стягнення заборгованості в
багатьох моментах визначається тим,
які причини привели до її утворення.

В ч. 4 ст. 194 СК України визначено час,
протягом якого стягується
заборгованість за аліментами, якщо
виконавчий лист пред'явлено до
виконання вчасно з додержанням правил,
встановлених законодавством.
Відповідно до вказаної норми
заборгованість за аліментами
стягується незалежно від досягнення
дитиною повноліття, а за аліментами на
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчання, - до досягнення
ними двадцяти трьох років. Таким чином,
щодо дітей і повнолітніх дочки, сина,
які продовжують навчання, в законі
встановлено різні правила.
Заборгованість за аліментами на дітей
стягується незалежно від закінчення
строку існування права на утримання, а
за аліментами на повнолітніх дочку,
сина, які продовжують навчання, - тільки
в межах строку існування права на
утримання.

Тобто, положення ст. 194 СК України
передбачає позасудовий порядок
стягнення заборгованості за
аліментами.

У судовому порядку при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, Сімейний кодекс України
передбачає лише стягнення на корить
одержувача аліментів неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення (ч. 1 ст. 195 СК України).

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції в частині
стягнення заборгованості за
аліментами та ухвалюючи в цій частині
нове рішення, на вищевказані положення
закону уваги не звернув; залишив поза
увагою те, що заборгованість за
аліментами погашається за заявою
платника шляхом відрахувань з його
заробітної плати, пенсії, стипендії за
місцем їх одержання або в порядку
виконання рішення суду шляхом вчинення
певних виконавчих дій.

Також судами встановлено, що у період
2006 - 2011 роках ОСОБА_5 навчалась у вищих
навчальних закладах: Київському
національному економічному
університеті ім. В.Гетьмана та
Київському міжнародному університеті,
за що позивачем було сплачено 55 478 грн.

Ухвалюючи нове рішення в частині
відмови у позові про стягнення
додаткових витрат на навчання та
проживання в гуртожитку, апеляційний
суд послався на положення ст. 191 СК
України, якою передбачено присудження
аліментів за минулий час, тоді як
позивач у позовній заяві ставила
питання про стягнення додаткових
витрат на дитину, посилаючись на
положення ст. 185 СК України.

За таких обставин, апеляційний суд у
порушення вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК
України на вищевказані обставини
справи уваги не звернув; належним чином
не перевірив обґрунтування позовних
вимог; не з'ясував, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою
для скасування судових рішень судів
першої та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, що унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Таким чином, ураховуючи, що апеляційним
судом допущені порушення норм
матеріального та процесуального права,
що унеможливлюють встановлення
фактичних обставин, які мають значення
для правильного вирішення справи,
рішення апеляційного суду в частині
стягнення заборгованості за
аліментами та в частині стягнення
додаткових витрат на навчання та
проживання у гуртожитку дитини
підлягає скасуванню з направленням
справи в цій частині на новий судовий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 27 травня 2013
року в частині стягнення
заборгованості за аліментами та
стягнення додаткових витрат на
навчання та проживання у гуртожитку
дитини скасувати, справу в цій частині
направити на новий судовий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко