Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого: Івашковича І.І.

при секретарі: Гайданка Г.В.

з участю представника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Фека -
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «Альфа Банк» в особі
відділення «Ужгородське» про визнання
недійсними окремих положень
кредитного споживчого договору та
відшкодування завданої майнової і
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Фека - ОСОБА_2 звернулася в суд із даним
позовом посилаючись на те, що у червні
2013 року між нею та ПАТ «Альфа Банк» в
особі відділення «Ужгородське» був
укладений кредитний споживчий договір
№500382266.

Згідно умов договору банк надав
позивачу кредит у розмірі 20 000 грн.
строком на 36 місяців зі сплатою за
користування кредитом 15%річних на
залишок суми боргу, щомісячною сплатою
незмінної комісії 10 грн. при погашенні
безпосередньо в ПАТ «Альфа Банк»
кредиту і зарахування цих коштів на
відповідний рахунок відповідача, зі
сплатою щомісячно протягом дії
договору окремої сталої комісії в
розмірі 638 грн. (3,19% від суми кредиту)
незалежно від розміру заборгованості.

Вважає умови договору в частині сплати
щомісячної, максимально взятої для
окремого споживача комісії в розмірі
3,19% (638 грн.) від суми наданого кредиту
незалежно від суми заборгованості.
протягом дії договору такими, що
суперечать чинному законодавству.

У відповідності до ч.1 ст. 1054 ЦПК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі і на умовах
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Стяттями 1048,1056 - 1 ЦК України
передбачено сплату за користування
кредитом лише у вигляді процентів.

З вимог ч.1 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» убачається, що
за договором про надання споживчого
кредиту кредитодавець надає кошти
(споживчий кредит) або бере
зобов'язання надати їх споживачеві для
придбання продукції у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
споживач зобов'язується повернути їх
разом з нарахованими відсотками.

Згідно ст 536 ЦК України також
передбачено, що за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти

Цивільний кодекс України взагалі не
містить поняття «комісії» і таку
сплату юридичній особі за користування
чужими грошовими коштами.

Як констатують частини 4,5 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
кредитодавцю забороняється
встановлювати у договорі про надання
споживчого кредиту будь-які збори,
відсотки, комісії, платежі тощо, за дії
які не є послугою у визначенні цього
Закону.

Умова договору про надання споживчого
кредиту, яка передбачає здійснення
будь-яких платежів за дії, які не є
послугою у визначенні цього Закону, є
нікчемною.

Зазначена вище незаконна комісія за
час дії договору перевишує навіть суму
взятого кредиту, оскільки за 36 місяців
складає 22 968 грн., тоді як сума кредиту 20
000 грн., що порушує принципи
справедливості і розумності.

Усупереч п.2ч.2 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» відповідачем
ПАТ «Альфа Банк» перед укладенням
договору не було повідомлено
споживача-позивача у письмовій формі
про кредитні умови, зокрема згідно
підпункту «д» про орієнтовну сукупну
вартість кредиту (в процентному
значенні та грошовому виразі) з
урахуванням відсоткової ставки за
кредит та вартості всіх послуг.

Згідно ч.4 ст 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» забороняється
у будь-який спосіб ускладнювати
прочитання споживачем тексту
детального розпису сукупної вартості
споживчого кредиту, зазначеного у
договорі про надання споживчого
кредиту або у додатку до такого
договору, у тому числі шляхом
друкування його кеглем, меншим за кегль
шрифту основного тексту,злиття кольору
шрифту з кольором фону.

У даному випадку відповідач порушив ці
вимоги.

Згідно ст. 18 ЗУ «Про захист прав
споживачів»продавець ( виконавець,
виробник) не повинен включати у
договори із споживачем умови, які є
несправедливими. Умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договіриних прав та обов'язків на шкоду
споживача і якщо положення договору
визнано несправедливим, включаючи ціну
договору, таке положення може бути
змінено або визнано недійсним та
положення, що було визнано недійсним,
вважається таким з моменту укладення
договору.

Конституційний Суд України у своєму
Рішенні від 10.11.2011 року по справі
№15-р.п./2011, зазначив що держава
встановлюючи законами України засади
створення і функціонування грошового і
кредитного ринків (п.1ч.1 ст 92
Конституції України), має підтримувати
на засадах пропорційності розумний
баланс між публічним інтересом
ефективного перерозподілу грошових
накопичень, комерційними інтересами
банків щодо отримання справедливого
прибутку від кредитування і
охоронюваними законом правами та
інтересами споживачів їх кредитних
послуг. Держава сприяє забезпеченню
споживання населенням якісних послуг і
споживачу, як правило, об'єктивно
бракує знань, необхідних для
здійснення правильного вибору послуг
із запропонованих на ринку, а також для
оцінки договорів щодо споживання
послуг, які не рідко мають вид
формуляра або іншу стандартну форму(п.1
ст 634 ЦК України).

Отже, для споживача існує ризик
помилково чи навіть внаслідок введення
його в оману придбати непотрібну йому
кредитну послугу, тому держава
забезпечує особливий захист більш
слабкого суб'єкта економічних
відносин, а також фактичну, а не
формальну рівність сторін у
цивільно-правових правовідносинах,
шляхом визначення особливостей
договірних правовідносин у сфері
споживчого кредитування та обмеження
дії принципу свободи цивільного
договору.

Положення ст..11 ЗУ «Про захист прав
споживачів» передбачає такі права
споживача, які за своїм змістом
можливо реалізувати лише під час
виконання договору споживчого кредиту,
зокрема це право споживача не бути
примушеним під час виконання
кредитного договору сплачувати
платежі, встановлені на незаконних
підставах.

За таких обставин, несправедливі умови
даного договору в частині сплати
щомісячної незмінної комісії в розмірі
638 грн. підлягають до визнання їх
недійсними з часу укладення цього
договору, а тому з відповідача слід
стягнути на користь позивача завдану
майнову шкоду щодо безпідставно
сплаченої комісії в сумі 25 552 грн.

Внаслідок неправомірних дій
відповідача позивачу завдано
моральної шкоди, яка полягала у
безпідставній сплаті коштів,
необхідності втрати часу для захисту
порушеного права, неможливості
користуватися належними йому
грошовими коштами.

У листопаді 2013 року позивачем подано
заяву про уточнення позовних вимог.

Зазначено, що у жовтні 2013 року нею
отримано копію кредитного договору,
надіслану відповідачем, друк якого
виконано ПАТ «Альфа-Банк» приблизно в
шрифт 4-7 кеглів, що ускладнює його
прочитання, порушує права споживача.

Згідно п.1 спірного договору, такий
складається з 2 розділів, а саме:
Розділу №1 «Базові умови кредитування»
та розділу № 2 «Загальні умови
кредитування фізичних осіб в ПАТ
«Альфа-Банк», які складають єдиний
документ.

Як слідує з самого договору, то в ньому
наявний лише розділ №1, а розділ №2
взагалі відсутній, що є порушенням прав
споживача.

З розділом №2 вона ознайомилася лише 25
жовтня 2013 року на офіційному веб-сайті
ПАТ «Альфа-Банк» та який не включений у
договір.

Згідно пунктів 2.1,2.4, 2.5 «Правил надання
банками України інформації споживачу
про умови кредитування та сукупну
вартість кредиту» споживач під розпис
має бути письмово ознайомлений,
зокрема, про можливу суму кредиту;
строк на який може бути одержаний
кредит; форми і види його забезпечення;
наявні форми кредитування; типи
процентної ставки (фіксована,
плаваюча); переваги та недоліки схем
кредитування; варіанти погашення
кредиту тощо, чого відповідач не
зробив.

Як слідує з графіку погашення кредиту
щомісячна комісія в розмірі 638 грн не
стосується платежів на користь третіх
осіб, пов'язаних зі страхуванням
(колонка 6.1), послугами нотаріусів
(колонка 6.2) іншими послугами, як
біржові угоди, послуги реєстраторів
(колонка 6.3).

Не стосується така комісія і
безпосередньо за послуги банку, а саме
за управління кредитом ()колонка 5.1),
розрахунково-касове обслуговування
(колонка 5.2).

Дана комісія стосується послуг банку
за валютно-обмінні операції й юридичне
оформлення кредиту.

В той же час вона не замовляла послуг
банку щодо валютних операцій й
юридичного супроводження кредиту
згідно графіку до договору, щоб
сплачувати 638 грн. щомісячно.

У графіку погашення кредиту (колонка
5.1), який є невід'ємною частиною
договору, така послуга як, управління
кредитом є безкоштовною.

Незаконним є стягнення плати при
погашенні чергового платежу в сумі 10
грн.

Згідно п.3.6 «Правил надання банками
України інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту», банки не мають права
встановлювати платежі, які споживач
має сплатити на користь банку за дії,
які банк здійснює на власну користь
(ведення справи, облік заборгованості
тощо) або за дії, які споживач здійснює
на користь банку (прийняття платежу від
споживача) .

Тому пункти 2.8.2,,2.8.3.,2.8.4.,2.8.5.,2.8.6.
Договору є недійсними з часу їх
укладення.

Порушується право споживача протягом
місяця декілька разів вносити
частинами черговий платіж, оскільки
банк щоразу отримує комісію 10 грн.

27.03.2014 року позивачем подано заяву про
уточнення позовних вимог, згідно якої
просить визнати недійсними з 14.06.2013
року положення п.2.8 кредитного договору
№500382266 укладеного між ПАТ «Альфа-Банк»
та ОСОБА_2 щодо сплати протягом дії
договору щомісячної комісії в розмірі
3,19% від суми кредиту (638 грн.) та 10 грн.
комісії при погашенні кредиту та
застосувати наслідки недійсності
положення вказаного пункту договору.

Стягнути із відповідача на її користь
завдану майнову шкоду у вигляді
сплачених нею з 14.06.2013 року комісій у
розмірі 648 грн. щомісячно та 20 000 грн.
моральної шкоди.

Заслухавши пояснення, дослідивши
матеріали справи суд констатує
наступне.

Із матеріалів справи слідує, що у
червні 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа
Банк» був укладений кредитний
споживчий договір №500382266.

Згідно умов договору банк надав
позивачу кредит у розмірі 20 000 грн.
строком на 36 місяців зі сплатою за
користування кредитом 15% річних на
залишок суми боргу, щомісячною сплатою
незмінної комісії 10 грн. при погашенні
безпосередньо в ПАТ «Альфа Банк»
кредиту і зарахування цих коштів на
відповідний рахунок відповідача, зі
сплатою щомісячно протягом дії
договору окремої сталої комісії в
розмірі 638 грн. (3,19% від суми кредиту)
незалежно від розміру заборгованості.

Відповідачем не спростовані пояснення
позивачки про те, що банк при укладенні
договору повідомив лише усно про
відсоткову ставку за користування
кредитом у розмірі 15% річних, що
відповідало його рекламним буклетам та
не надав інформацію (під розпис) про
орієнтовну сукупну вартість кредиту,
як передбачено ч.2 ст. 11 ЗУ «Про захист
прав споживачів», п.2 (Правил надання
банками України інформації споживачу
про умови кредитування та сукупну
вартість кредиту) затверджених
постановою правління НБУ від 10.05.2007
року №168.

Згідно п.1 кредитного договору,
укладеного між сторонами, такий
складається з двох розділів, які
нероздільно пов'язані між собою та
складають єдиний документ.

Позивачкою, як слідує із змісту позову,
підписано лише розділ №1 «Базові умови
кредитування» та відповідачем не
ознайомлено її із розділом №2
«Загальні умови споживчого
кредитування фізичних осіб».

Щомісячна комісія сплачується
позивачкою за прийняття платежу та за
валютно-обмінні операції з юридичним
супроводженням справи (колонка 5.4
графіку погашення кредиту). Вказана
комісія перевищує суму наданого
кредиту, по якому позивачкою
сплачуються також відсотки в розмірі
15% річних.

В той же час, кредитний договір є
споживчим, кредитні кошти отримані в
грошовій одиниці України, погашення
кредиту не передбачає здійснення
валютно-обмінних операцій.

Згідно графіка погашення кредиту така
послуга як управління кредитом є
безкоштовною.

Відповідно до п.3.6 «Правил надання
банками України інформації споживачу
про умови кредитування та сукупну
вартість кредиту», банки не мають права
встановлювати платежі, які споживач
має сплатити на користь банку за дії,
які банк здійснює на власну користь
(ведення справи, облік заборгованості
тощо) або за дії, які споживач здійснює
на користь банку (прийняття платежу від
споживача) .Тому доводи позивача про
безпідставність стягнення суми 10 грн.
при внесенні чергових платежів по
погашенню кредиту слід визнати
обґрунтованими.

Як констатують частини 4,5 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
кредитодавцю забороняється
встановлювати у договорі про надання
споживчого кредиту будь-які збори,
відсотки, комісії, платежі тощо, за дії
які не є послугою у визначенні цього
Закону.

Умова договору про надання споживчого
кредиту, яка передбачає здійснення
будь-яких платежів за дії, які не є
послугою у визначенні цього Закону, є
нікчемною.

Згідно ч.4 ст 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» забороняється
у будь-який спосіб ускладнювати
прочитання споживачем тексту
детального розпису сукупної вартості
споживчого кредиту, зазначеного у
договорі про надання споживчого
кредиту або у додатку до такого
договору, у тому числі шляхом
друкування його кеглем, меншим за кегль
шрифту основного тексту,злиття кольору
шрифту з кольором фону.

Згідно ст. 18 ЗУ «Про захист прав
споживачів»продавець ( виконавець,
виробник) не повинен включати у
договори із споживачем умови, які є
несправедливими. Умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача і якщо положення договору
визнано несправедливим, включаючи ціну
договору, таке положення може бути
змінено або визнано недійсним та
положення, що було визнано недійсним,
вважається таким з моменту укладення
договору.

Конституційний Суд України у своєму
Рішенні від 10.11.2011 року по справі
№15-р.п./2011, зазначив що Держава
встановлюючи законами України засади
створення і функціонування грошового і
кредитного ринків (п.1ч.1 ст 92
Конституції України), має підтримувати
на засадах пропорційності розумний
баланс між публічним інтересом
ефективного перерозподілу грошових
накопичень, комерційними інтересами
банків щодо отримання справедливого
прибутку від кредитування і
охоронюваними законом правами та
інтересами споживачів їх кредитних
послуг.

Відповідно до ст. 218 ЦК України
недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його
недійсність, крім випадків,
встановлених законом.

Згідно ст..208 ЦК України правочини між
фізичною та юридичною особою
укладаються в письмовій формі, а
відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України
кредитний договір укладається у
письмовій формі, оскільки у противному
разі він є нікчемний.

Згідно вимог ст. 203 ЦК України правочин
не може суперечити актам цивільного
законодавства, волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі,
правочин має вчинятись у формі,
встановленій законом.

Як слідує з вимог ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3,5 і 6 цього
кодексу.

Відповідно до вимог ст. 236 ЦК України
нікчемний або недійсний правочин, є
недійсним з моменту його вчинення.

Згідно ст. 216 ЦК України недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні в натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину.

У разі вчинення недійсного правочину
другій стороні завдано збитків та
моральної шкоди вони підлягають
відшкодуванню винною стороною.

Згідно ст. 217 ЦК України недійсність
окремої частини правочину не має
наслідком недійсність інших його
частин і правочину в цілому, якщо можна
припустити, що правочин був би вчинений
і без включення до нього недійсної
частини.

За наведених обставин слід визнати
недійсними з 14.06.2013 року положення п.2.8
кредитного договору №500382266 укладеного
між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 щодо
сплати протягом дії договору
щомісячної комісії в розмірі 3,19% від
суми кредиту (638 грн.) та 10 грн. комісії
при погашенні кредиту та застосувати
наслідки недійсності положення
вказаного пункту договору.

Стягнути із ПАТ «Альфа-Банк» на користь
позивача завдану майнову шкоду у
вигляді сплачених нею з 14.06.2013 року
комісій у розмірі 648 грн щомісячно, що
складає суму 4 536 грн.

Позивачем доведено, що внаслідок
сплати незаконних комісій вона була
позбавлена можливості користуватись
належними їй грошовими коштами,
забезпечувати необхідні потреби сім'ї,
що змушувало докладати додаткових
зусиль для організації життя.

Розмір відшкодування моральної шкоди
суд оцінює в 2 000 грн.

У зв'язку з наведеним позов в частині
стягнення моральної шкоди підлягає до
задоволення частково.

Керуючись ст.ст.10,11,214,215 ЦПК України,
ст.ст. 8,42,92, Конституції України
ст.ст.203,215216,218, 236,1048,1054,1056-1, ЦК України,
ст.. ст. 4,.11,22 Закону України «Про захист
прав споживачів» суд,-

РІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати недійсним з 14.06.2013 року п.2.8
кредитного договору №500382266, укладеного
між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним
товариством «Альфа - Банк» в особі
відділення «Ужгородське»..

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк», в особі
відділення «Ужгородське» (МФО:300346,
ідентифікаційний код 23494714) на користь
ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
4 536 грн. майнової шкоди та 2 000 грн.
моральної шкоди.

У решті позову щодо стягнення
моральної шкоди - відмовити.

Стягнути із Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» на користь
держави 229 грн.40 коп. судових витрат.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Суддя:
Івашкович І.І.