АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 22-ц/790/6498/14
Головуючий:1 інстанції:
Справа № 629/1923/13-ц
Категорія: «позадоговірні
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів -
Піддубного Р.М.,

Тичкової О.Ю.,

при
секретарі - Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 11 липня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
комунального закладу охорони здоров'я
«Лозівська центральна районна
лікарня» про відшкодування майнової
та моральної шкоди внаслідок
несвоєчасного проведення
розслідування причин виникнення
професійних захворювань,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3
звернулася до суду з наварним позовом,
в обґрунтування якого посилалася на те,
що працювала у відповідача лікарем -
стоматологом-терапевтом з 05 серпня 1996
року. 05 травня 2010 року Лозівська
центральна районна лікарня отримала
повідомлення про її професійне
захворювання (форма П-3) від 28 квітня 2010
року, видане науково-дослідним
інститутом гігієни праці та
професійних захворювань Харківського
національного медичного університету.
Зазначеним повідомленням відповідача
повідомили про наявність у працівника -
позивачки професійного захворювання. В
порушення вимог ст.171 КЗпП України, ст.22
ЗУ «Про охорону праці», п.76 Порядку
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затверджених постановою Кабінетом
Міністрів України № 1112 від 25 серпня 2004
року, відповідне розслідування причин
виникнення у неї професійного
захворювання протягом десяти днів
відповідачем не проведено. Такий акт
було складено відповідачем 08 квітня 2011
року на виконання рішення Лозівського
міськрайонного суду від 14 вересня 2010
року(а.с.14) та ухвали апеляційного суду
Харківської області від 24лютого
2011року(а.с.15-18) про зобов'язання
комунального закладу охорони здоров'я
«Лозівська центральна районна
лікарня» скласти акт форми П-4 та
направити на МСЕК ОСОБА_3 У зв'язку з
наведеним ОСОБА_3 просила забов'язати
відповідача відшкодувати їй
матеріальні збитки у розмірі 19019,93 грн.,
пов'язані з несвоєчасним проведенням
розслідування, нарахувати та виплатити
їй компенсацію втрати частини грошових
доходів у зв'язку з порушенням терміну
їх виплати та у відшкодування
моральної шкоди, пов'язаної з
несвоєчасним проведенням
розслідування причин виникнення
професійного захворювання , стягнути
10000 грн.

Рішенням Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області від 11 липня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено у
зв'язку з пропуском строку звернення
до суду без поважних причин ,
передбаченого ст. 233 КЗпП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просила
скасувати постановлене по справі
рішення суду та ухвалити нове, яким
задовольнити її позовні вимоги.

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 10 вересня 2013 року рішення
Лозівського міськрайонного суду
Харківської області від 11 липня 2013 року
залишено без змін.

Не погодившись з судовими рішеннями
ОСОБА_3 звернулась з касаційною скаргою
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ .

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 квітня 2013 року касаційну
скаргу ОСОБА_3 задоволено частково,
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 10 вересня 2013 року скасовано
, справу направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи ухвалу апеляційного суду
Харківської області , суд касаційної
інстанції зокрема, вказав , що
відповідно до ст. 16 ЦК України ,
звертаючись до суду , позивач за
власним розсудом обирає спосіб
захисту. Обравши способом захисту
права подання позову про стягнення
збитків і відшкодування заподіяної
моральної шкоди , позивач в силу ст. 10
ЦПК України забов'язаний довести
правову та фактичну підставу своїх
вимог.

Суд касаційної інстанції , посилаючись
на ст.ст. 22 ч.2 п.2 , 23 , 1167 ч.1 ЦК України
вказав , що відповідальність особи за
завдання збитків та за майнову та
моральну шкоду , завдану
неправомірними рішеннями , діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної особи регулюється
нормами Цивільного кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи та, обговоривши
доводи апеляційної скарги, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково, рішення
суду першої інстанції скасуванню ,
виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_3 з 05 серпня 1996 року знаходилась у
трудових відносинах із комунальним
закладом охорони здоров'я «Лозівська
центральна районна лікарня» (а.с.8-9).

Відповідно до повідомлення
Харківського науково-дослідного
інституту гігієни праці та професійних
захворювань від 28 квітня 2010 року у
ОСОБА_3 виявлено професійне
захворювання та рекомендовано
направити її на МСЕК для призначення
пенсії у зв'язку з професійним
захворюванням(а.с.10).

З матеріалів справи вбачається,
що такий акт було складено
відповідачем 08 квітня 2011 року на
виконання рішення Лозівського
міськрайонного суду та ухвали
апеляційного суду Харківської області
про зобов'язання комунальний заклад
охорони здоров'я «Лозівська центральна
районна лікарня» скласти акт форми П-4
та направити на МСЕК ОСОБА_3 (а.с.11-12, 14,
15-18).

Згідно п.8 Положення про порядок,
умови та критерії встановлення
інвалідності, затвердженого
Постановою КМУ від 03 грудня 2009 року №
1317 датою встановлення інвалідності та
ступеня втрати професійної
працездатності потерпілому від
професійного захворювання у відсотках
вважається день надходження до комісії
документів.

З довідок до акту огляду МСЕК та
результатів визначення ступеня втрати
професійної працездатності
вбачається, що ОСОБА_3 03 серпня 2011 року
було встановлено з 10 червня 2011 року 50
відсотків втрати професійної
працездатності та ІІІ група
інвалідності з професійних
захворювань (а.с.19-20).

Згідно зі ст.ст.21, 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» пенсії по
інвалідності внаслідок професійного
захворювання та щомісячна грошова сума
в разі часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого, відносяться до
страхових виплат, що виплачуються
застрахованому у разі настання
страхового випадку.

Постановою Фонду соціального
страхування від нещасних випадків від
10 жовтня 2011 року № 2027/1010/1010.1/4501 ОСОБА_3
призначено щомісячну страхову виплату
з 10 червня 2011 року по 30 червня 2012 року в
розмірі 680,03 грн. (а.с.23).

Згідно довідки Управління
пенсійного фонду України в Лозівському
районі від 23 серпня 2011 року позивачці
було призначено пенсію по інвалідності
ІІІ групи професійного захворювання у
розмірі 764 грн. (а.с.24).

Відповідно до ст.40 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» потерпілий має право
на отримання страхових виплат з дня
встановлення професійного
захворювання.

Оскільки рішенням Лозівського
міськрайонного суду від 14 вересня 2010
року(а.с.14) , залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 24 лютого 2011року(а.с.15-18) встановлено
, що відповідач не виконав вимог
Порядку розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою КМУ № 1112 від
25 серпня 2004 року, в строки, визначені п.76
, ОСОБА_3 несвоєчасно було пройдено
вперше МСЕК.

Вищезазначені порушення з боку
відповідача - комунального закладу
охорони здоров'я «Лозівська центральна
районна лікарня», призвели до
матеріальних збитків, що складають не
нараховані та неодержані суми
страхових виплат та пенсії по
інвалідності з 28 квітня 2010 року (дата
направлення повідомлення про
професійне захворювання позивачки) по
09 червня 2011 року (дата встановлення
МСЕК втрати професійної
працездатності та ІІІ групи
інвалідності ОСОБА_3), які б позивачка
могла отримувати в цей період від фонду
соціального страхування від нещасних
випадків та пенсійного фонду України у
разі своєчасного проведення
розслідування її професійних
захворювань - 18909,19 грн. та збитки ,
пов'язані з розглядом справи - 110,74 грн. ,
а всього - 19019,93грн. (відповідно до
розрахунку позивача а.с.4-5).

Відповідно до ч.ч. 1; 2 п.2 ;ч.3 ст.22 ЦК
України особа , якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права , має право на їх
відшкодування.

Збитками є доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному
обсязі , якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Оскільки судовим розглядом
встановлено , що бездіяльністю
відповідача позивачу спричинено
збитки на суму 19019,93грн., то відповідно
до вищевказаної норми цивільного права
остання має право на їх відшкодування
в повному обсязі.

Частиною першою ст.23 ЦК України
передбачено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її права.

Частиною першої ст. 1167 ЦК України
встановлено , що моральна шкода,
завдана фізичній чи юридичній особі
неправомірними рішеннями діями чи
бездіяльністю відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 ЦК
України.

Відповідно до п.9 Постанови №4 Пленуму
Верховного Суду України " Про судову
практику в спорах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" від 31
березня 1995року (із змінами і
доповненнями) розмір відшкодування
моральної ( немайнової ) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань( фізичних , душевних ,
психічних тощо) , яких зазнав позивач ,
характеру немайнових втрат ( їх
тривалості , можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема , враховуються стан здоров'я
потерпілого , тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках
та інше. При цьому суд має виходити із
засад розумності , виваженості та
справедливості.

Враховуючи характер , тривалість та
обсяг заподіяних позивачу моральних
страждань , істотність вимушених змін у
його житті , ступінь вини відповідача ,
виходячи із засад розумності ,
виваженості та справедливості ,
судова колегія вважає за необхідне
задовольнити позовні вимоги щодо
відшкодування моральної шкоди
частково,стягнути з відповідача на
користь позивача 2(дві) тисячі грн.

Щодо позовних вимог про забов'язання
відповідача нарахувати та виплатити
позивачу компенсацію втрати частини
грошових доходів у зв'язку з
порушенням терміну їх виплати ,то
судова колегія не знаходить підстав
для їх задоволення виходячи з
наступного.

Питання компенсації втрати частини
грошових доходів у зв'язку з
порушенням терміну їх виплати
регулюються Законом України « Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» від 19 жовтня 2000 року за №
2050-III( із змінами та доповненнями).

Статтею 2 вищевказаного закону
передбачено , що компенсація
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх виплати
проводиться у разі затримки на один і
більше календарних місяців виплати
доходів , нарахованих громадянам за
період починаючи з дня набрання
чинності цим законом.

Під доходами у цьому законі слід
розуміти грошові доходи громадян , які
вони одержують на території України і
які не мають разового характеру :

пенсії ;

соціальні виплати ;

стипендії;

заробітна плата(грошове
забезпечення) та інші.

Сума компенсації обчислюється з
нарахованого , але не виплаченого
доходу(ст.3 закону).

З позовної заяви вбачається , що
ОСОБА_3 просить стягнути з відповідача
збитки,пов'язані з несвоєчасним
проведенням відповідачем
розслідування причин виникнення у неї
професійного захворювання.

Оскільки збитки не відносяться к
нарахованим , але не виплаченим доходам
, то вони не є доходам , на які
нараховується компенсація відповідно
до ст. 2 вищевказаного закону.

Відповідно дол. ч. 1 ст. 88 ЦПК України
судова колегія вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача 198грн.21коп. документально
підтвердженого судового збору
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог(а.с.90;152).

На підставі наведеного , керуючись ЗУ "
Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати» від 19 жовтня 2000
року за № 2050-III( із змінами та
доповненнями); ст.ст. 22; 23 ;1167 ЦК України ;
ст.ст. 11; 88 ; 292; 297 ;303 ; 304 ; 307, 309 ; 313 - 315 , 317;
319 ЦПК України , судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 11 липня 2013
року скасувати .

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Стягнути з комунального закладу
охорони здоров'я «Лозівська центральна
районна лікарня» на користь ОСОБА_3
матеріальні збиткі в сумі 19019грн.93коп.
та 2000 грн. моральної шкоди, а всього 21019(
двадцять одну тисячу дев'ятнадцять)
грн.93коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з комунального закладу
охорони здоров'я «Лозівська центральна
районна лікарня» на користь ОСОБА_3
судовий збір у сумі 198грн.21 коп.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення ,
але може бути оскаржено в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти діб з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :