Справа № 336/8958/13-ц
Провадження № 2/336/175/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд
м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді
Дмитрюк О.В.,

при секретарі
Брагіній І.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа -
Міське комунальне підприємство
«Основаніє») про стягнення майнової та
моральної шкоди, завданої залиттям
квартири, -

В С Т А Н О В И В :

17.10.2013 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 В позовній заяві
вказала, що їй на праві власності
належить квартира АДРЕСА_1, в якій вона
зареєстрована та мешкає. В квартирі №
71, яка розташована поверхом вище, за
вказаною вище адресою, проживає
відповідач. В результаті халатного
відношення мешканців квартири № 71 до
сантехнічного обладнання, 19.08.2013 р. з
вини відповідача відбулося залиття її
квартири. В результаті залиття
квартири, а саме приміщення кухні та
коридору, потребує капітального
ремонту. Крім того, від впливу вологи,
пошкоджені меблі в кухні та прихожій
кімнаті.

Відповідно до висновку спеціаліста №
055/22.08.2013 загальна вартість причиненої
матеріальної шкоди в наслідок
затоплення квартири АДРЕСА_1 згідно
встановленим пошкодженням складає 4197
грн.

Вартість проведеної експертизи
складає 1200 грн.

Через поведінку відповідача вона
знаходиться у постійному стресі,
психоемоційному хвилюванні та
очікуванні негативних подій, що
погіршують стан її здоров»я. Вона не
може створити для себе належні умови
для проживання, повинна вишукувати
кошти для усунення наслідків залиття. В
результаті неправомірних дій
відповідача їй також завдано моральної
шкоди, яку вона оцінює у 5000 грн.

Посилаючись на ст.22, 1166, 1167, 1192 ЦК
України, за позовом ОСОБА_1 просить
стягнути з відповідача на її користь
матеріальну шкоду, завдану в
результаті залиття квартири, в сумі 4197
грн.; витрати, пов»язані із залученням
спеціаліста, в сумі 1200 грн.; моральну
шкоду в розмірі 5000 грн. та судові
витрати.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала, просила
його задовольнити.

Представник відповідача просив
відмовити в задоволенні позову з
підстав, викладених в письмових
запереченнях (а.с.47-48).

Представник третьої особи - МКП
«Основаніє» до суду не з»явився, про
розгляд справи повідомлявся у
встановленому порядку, заяви про
бажання приймати участь у розгляді
справи до суду не надходило.

Вивчивши обставини справи, заслухавши
пояснення учасників процесу, допитавши
свідків, дослідивши письмові докази в
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов заявлений обґрунтовано, підлягає
частковому задоволенню на підставі
встановлених фактичних обставин
справи та відповідних їм
правовідносин.

Судом встановлено, що АДРЕСА_1 належить
позивачці на праві власності, про що
надано витяг про реєстрацію права
власності (а.с.7).

Відповідач станом на 19.08.2013 р. була
власником квартири № 71 в зазначеному
вище житловому будинку, що не
оспорювалось сторонами та
підтверджено відповідним витягом
(а.с.53).

Як передбачено п.18 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України № 572 від 8.10.1992 р.,
власники квартир, наймачі та орендарі
зобов»язані забезпечувати збереження
технічного обладнання будинків.

Відповідно до п.1.3.7 Типового договору
найму житла в будинках державного і
комунального житлового фонду,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 939 від 22.06.1998 р.,
наймач зобов»язується відшкодувати
збитки, завдані житловому приміщенню
або майну інших мешканців будинку ним
або членами його сім»ї.

За змістом ст.1166 ЦК України, майнова
шкода, заподіяна майну фізичної особи
неправомірними діями або
бездіяльністю, відшкодовується в
повному обсязі особою, що її заподіяла.

19.08.2013 р. сталося залиття АДРЕСА_1 з вище
розташованої кв.71 цього ж будинку, яка
належить відповідачу.

Факт залиття квартири позивача
зафіксований актом, складеним комісією
СУЖФ 19.08.2013 р. (а.с.11), в якості причини
залиття квартири позивачки комісія
встановила відсутність з»єднання між
шлангом гнучкої проводки холодного
водопостачання та смісителем на кухні,
за висновками комісії залиття квартири
№ 68 відбулося з вини мешканця квартири
№ 71.

Комісія встановила також наслідки
залиття у вигляді часткового
відставання шпалер площею 1,5 кв.м., в
коридорі та кухні сухі жовті п»ятна на
частині плити перекриття, що виступає,
площею 0,6 кв.м. (а.с.11), що було
зафіксовано в акті.

Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій
спричинено збитки внаслідок порушення
його цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України,
збитками є: втрати, понесені особою в
зв»язку з пошкодженням або знищенням
майна, а також витрати, які особа
понесла або повинна була понести для
поновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Частина 3 названої статті передбачає,
що збитки відшкодовуються в повному
обсязі, якщо законом або договором не
встановлено відшкодування в меншому
або більшому розмірі.

Відповідно до висновку спеціаліста №
055/22.08.2013 р., складеного
Науково-дослідницьким центром
незалежних споживчих експертиз
«Укртест» (а.с.12-14), загальна вартість
спричиненого матеріального збитку в
результаті затоплення квартири
АДРЕСА_1 внаслідок затоплення, згідно
встановленим пошкодженням, складає 4197
грн.

Згідно квитанції до прибуткового
касового ордера № 78 від 22.08.2013 р. (а.с.14
зв.), за визначення матеріального
збитку в квартирі АДРЕСА_1, позивачем
сплачено 1200 грн.

Порушення прав позивача і розмір
заподіяного матеріального збитку є
доведеним достатніми достовірними
доказами, а тому підлягає стягненню з
відповідача в повному обсязі.

Вирішуючи позов в частині
відшкодування моральної шкоди, суд
виходить з наступного.

Моральною шкодою згідно ст.23 ЦК
України, роз»яснень Пленуму Верховного
Суду України в п.3 Постанови № 4 від
31.03.1995 р.(із змінами) «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»,
визнаються страждання, заподіяні
громадянинові внаслідок фізичного або
психічного впливу, що призвело до
погіршення або позбавлення
можливостей реалізації ним своїх
звичок і бажань, погіршення відносин з
оточуючими людьми, інших негативних
наслідків морального характеру;
приниження честі, гідності, престижу
або ділової репутації, порушення
нормальних життєвих зв»язків тощо.

З матеріалів справи, пояснень
учасників процесу та свідків суд
встановив, що внаслідок залиття 19.08.2013
р. квартира позивача, яка має малолітню
дитину, зазнала технічних пошкоджень
та протягом півроку шкода в
добровільному порядку не відшкодована.

Фактичні обставини справи в сукупності
підтверджують заподіяння моральної
шкоди позивачці внаслідок пошкодження
її власності, яка полягала у
негативному впливі на стан здоров»я
позивача, нервових хвилюваннях,
необхідності змінити звичний спосіб
життя, тривалий час відстоювати свої
права, а відповідач, яка відповідальна
за шкоду не відшкодувала її та не
намагалася звести до мінімуму.
Враховуючи тривалість моральних
переживань, суд дійшов до висновку, що
розмір відшкодування моральної шкоди,
повинен складати 2500 грн., підлягає
стягненню на підставі ст.1167 ЦК України.

Представник відповідача, заперечуючи
проти задоволення позову, посилався на
те, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем
за даним позовом, оскільки на час
залиття квартири позивача, вона в
квартирі № 71 не мешкала, а лише була її
власником. Фактично в квартирі мешкав
ОСОБА_3, який був зареєстрований у
встановленому законом порядку та має
відповідати за спричинену шкоду на
підставі ст.1166 ЦК України.

Вищевикладені заперечення
представника відповідача не є
підставою для відмови з задоволенні
позовних вимог, виходячи з наступного.

За ч.1, 4 ст.319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд;
власність зобов»язує.

Згідно ст.322 ЦК України власник
зобов»язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Таким чином, ОСОБА_2, як власник
квартири АДРЕСА_4 є належним
відповідачем по справі та має нести
цивільно-правову відповідальність за
спричинену шкоду, завдану залиттям
квартири ОСОБА_1

Доводи представника відповідача про
те, що вина відповідача у залитті
квартири не доведена, суд оцінює
критично, виходячи з наступного.

Частини 1, 2 ст. 1166 ЦК України
передбачають, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної чи
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкода завдана не з її вини.

З наведеної норми вбачається, що саме
на відповідача покладено обов»язок
довести відсутність вини у спричиненні
шкоди.

В процесі розгляду справи належних та
допустимих доказів того, що ОСОБА_2 на
час залиття квартири ОСОБА_1 19.08.2013 р. не
перебувала в квартирі № 71 чи того, що
залиття сталося з вини саме ОСОБА_3,
стороною не надано. Сам факт реєстрації
ОСОБА_3 в квартирі № 71 не свідчить про
те, що залиття сталося з його вини.

У відповідності до ст..88 ЦПК України,
стягненню з відповідачів підлягає
судовий збір, пропорційно до
задоволених позовних вимог.

На підставі ст..ст.3, 10, 11, 57, 60, 88, 212-215, 218
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа -
Міське комунальне підприємство
«Основаніє») про стягнення майнової та
моральної шкоди, завданої залиттям
квартири - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5397
грн. в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди, завданої залиттям
квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2500
грн. в рахунок відшкодування моральної
шкоди, завданої залиттям квартири.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати, що складаються з
судового збору в сумі 344,10 грн. та витрат
на правову допомогу в сумі 1400 грн.,
разом стягнути 1744,10 грн.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог в частині відшкодування
моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання через Шевченківський
районний суд м.Запоріжжя протягом
десяти днів після проголошення рішення
суду апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.В.Дмитрюк