У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Кафідова О.В., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 та
представника останньої ОСОБА_3 на
рішення Виноградівського районного
суду Закарпатської області від
21 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Закарпатської області від 25
лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Виноградівської міської
ради, ОСОБА_4, третя особа без
самостійних вимог на стороні позивача -
ОСОБА_5, про розмежування земельних
ділянок та встановленні межі, визнання
недійсним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Рішенням Виноградівського районного
суду Закарпатської області від 21
жовтня 2013 року у задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від
25 лютого 2014 року рішення суду першої
інстанції в частині відмови у позові
про визнання недійсним та скасування
рішення 19 сесії 5 скликання від 17 жовтня
2008 року №872 скасовано, провадження в
цій частині закрито.

В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення Виноградівського
районного суду Закарпатської області
від 21 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської
області від 25 лютого 2014 року, мотивуючи
свою вимогу неправильним
застосуванням судами норм
матеріального та порушенням норм
процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Суди першої та апеляційної інстанцій,
ухвалюючи оскаржувані рішення,
правильно встановили характер
правовідносин сторін у справі та
застосували до цих правовідносин норми
матеріального права, які їх регулюють,
і вирішили справу з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку, що судами першої
та апеляційної інстанцій при розгляді
справи були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 та
представника останньої ОСОБА_3 на
рішення Виноградівського районного
суду Закарпатської області від
21 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Закарпатської області від 25
лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Виноградівської міської
ради, ОСОБА_4, третя особа без
самостійних вимог на стороні позивача -
ОСОБА_5, про розмежування земельних
ділянок та встановленні межі, визнання
недійсним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії,
відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги
матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В. Кафідова