Номер провадження: 22-ц/785/2491/14
Номер справи місцевого суду: 523/2593/13-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Оверіної О.В., Кравця Ю.І.,

при секретарі Счастлівцевої Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
на рішення Суворовського районного
суду міста Одеси від 17 грудня 2013 року,

встановила:

В лютому 2013 року ПАТ «Дельта Банк»
звернулось до суду з вказаним позовом,
посилаючись на те, що 14.08.2008 року між ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_3 був укладений кредитний договір
№ 579-013/ФКВІП-08, згідно з умовами якого
банк надав позичальнику кредитні кошти
у розмірі 174600,00 дол. США з розрахунку
11,98% річних за весь час фактичного
користування кредитом на строк з 14.08.2008
року по 08.08.2033 року.

30.06.2010 року між TOB «Укрпромбанк», AT
«Дельта Банк» та Національним банком
України було укладено договір про
передачу активів та кредитних
зобов'язань TOB «Укрпромбанку» на
користь AT «Дельта Банку», відповідно до
п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на
умовах, визначених договором,
Укрпромбанк передає (відступає) Дельта
Банку права вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами, що
забезпечують виконання кредитних
зобов'язань перед Національним банком,
внаслідок чого Дельта Банк замінює
Укрпромбанк як кредитора (стає
зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок
передачі Укрпромбанком Дельта Банку
прав вимоги до боржників, Дельта Банку
переходить (відступається) право
вимагати (замість Укрпромбанку) від
боржників повного, належного та
реального виконання обов'язків за
кредитними та забезпечувальними
договорами.

Тобто, AT «Дельта Банк» набув права
вимоги по кредитному договору
579-013/ФКВІП-08 від 14.08.2008 року.

Відповідно до п. 2.4., 2.5. договору,
повернення кредиту здійснюється
щомісячно частками у розмірі не менш як
582,00 доларів США по 20 (двадцяте) число
(включно) кожного місяця, починаючи з
місяця, наступного за місяцем
отримання кредиту шляхом
перерахування коштів на позичковий
рахунок Позичальника та/або шляхом
внесення готівки до каси банку.

Згідно із п. 1.5., 2.6., 2.7 договору, проценти
за користування кредитом
нараховуються у валюті кредиту за
період з дня його надання до дня його
повернення. Проценти нараховуються
щомісячно на фактичну заборгованість
по кредиту за період з першого по
останній день кожного календарного
місяця. Нараховані проценти
сплачуються позичальником у валюті
кредиту по 20 (двадцяте) число (включно)
кожного наступного місяця за місяцем
нарахування процентів та одночасно з
остаточним поверненням кредиту шляхом
внесення готівкових коштів у касу
банку або шляхом безготівкового
перерахування з поточного рахунку
позичальника.

Відповідно до п. 6.2 договору, банк має
право вимагати повного виконання
кредиту, сплати процентів, комісій,
штрафних санкцій та інших платежів,
передбачених цим договором, а також
відшкодування збитків, завданих банку
внаслідок невиконання або неналежного
виконання позичальником та/або його
поручителями умов цього договору та
договорів, укладених у забезпечення
виконання позичальником зобов'язань за
цим договором, а позичальник
зобов'язаний протягом 30 (тридцяти)
календарних днів з дати надіслання
банком відповідної вимоги повернути
суму заборгованості по кредиту, що
залишилась, сплатити проценти, комісії,
штрафні санкції, інші платежі за цим
договором, а також відшкодувати збитки,
завдані банку, у випадках, передбачених
пп. а -ж, в тому числі і в випадку
порушення позичальником строків
платежів, що встановлені договором.

Виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором забезпечується
порукою відповідно до укладеного
договору поруки № 579-013/Zфпор-08 від 14.08.2008
року між TOB «Український промисловий
банк» та ОСОБА_4 (поручитель), ОСОБА_3
(боржник). Згідно з договором
поручитель поручається перед
кредитором за виконання боржником
зобов'язань за кредитним договором №
579-013/ФКВІП-08 від 14.08.2008 року.
Відповідальність поручителя настає у
випадку невиконання (неналежного
виконання) боржником зобов'язань за
договором. Поручитель і боржник несуть
перед кредитором солідарну
відповідальність, а поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і Боржник.

Позичальник умови кредитного договору
належним чином не виконує, про що
неодноразово повідомлявся в тому числі
й шляхом направлення письмової вимоги
про виконання зобов'язань згідно умов
кредитного договору.

У зв'язку з чим, станом на 28.01.2013 року за
відповідачем наявна заборгованість у
сумі 1 913 422,31 грн., в тому числі: сума
заборгованості за тілом кредиту - 1 381
622,02 грн., сума заборгованості за
відсотками - 471 019,02 грн., сума
заборгованості за комісією - 60 781,27 грн.

З урахуванням зазначеного, позивач
просив стягнути в солідарному порядку
з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта
Банк» заборгованість за кредитним
договором в сумі 1 913 422,31 грн. та судові
витрати.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 17 грудня 2013 року у
задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк»
було відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в
апеляційному порядку ПАТ «Дельта
Банк».

В скарзі з посиланням на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права ставиться питання про скасування
судового рішення та ухвалення нового
рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовних вимог, доводів
апеляційної скарги та заперечень на
неї, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із засад і
змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпаними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
прийняти рішення, зокрема щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи у
задоволенні позовної заяви ПАТ «Дельта
Банк» суд першої інстанції виходив з
того, що договір про передачу активів
та кредитних зобов'язань від 30.06.2010 року
між банками є договором факторингу,
окрім того відповідачі не були
належним чином повідомлені ПАТ «Дельта
Банк» про перехід прав та обов'язків за
кредитним договором.

Проте, погодитись з такими висновками
районного суду колегія суддів не може,
оскільки суд внаслідок порушення норм
матеріального та процесуального права
дійшов цього висновку без всебічного,
повного й обґрунтованого з'ясування
дійсних обставин справи, а надані
докази по справі оцінені судом першої
інстанції односторонньо.

Відповідно до п. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 2 ст. 1054 ЦК України до
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
глави 71 ЦК України, якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 625 ЦК України,
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
кредитного договору та Цивільного
кодексу, інших актів цивільного
законодавства. Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язані встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч.1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Апеляційним судом встановлено,
матеріалами справи підтверджено, що
14.08.2008 року між ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір №
579-013/ФКВІП-08, згідно з умовами якого
банк надав позичальнику кредитні кошти
у розмірі 174600,00 дол. США з розрахунку
11,98% річних за весь час фактичного
користування кредитом на строк з 14.08.2008
року по 08.08.2033 року.

30.06.2010 року між TOB «Укрпромбанк», AT
«Дельта Банк» та Національним банком
України було укладено договір про
передачу активів та кредитних
зобов'язань TOB «Укрпромбанку» на
користь AT «Дельта Банку», відповідно до
п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на
умовах, визначених договором,
Укрпромбанк передає (відступає) Дельта
Банку права вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами, що
забезпечують виконання кредитних
зобов'язань перед Національним банком,
внаслідок чого Дельта Банк замінює
Укрпромбанк як кредитора (стає
зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок
передачі Укрпромбанком Дельта Банку
прав вимоги до боржників, Дельта Банку
переходить (відступається) право
вимагати (замість Укрпромбанку) від
боржників повного, належного та
реального виконання обов'язків за
кредитними та забезпечувальними
договорами.

Згідно до вищевказаного договору про
передачу активів та кредитних
зобов'язань AT «Дельта Банк» набув права
вимоги по кредитному договору
579-013/ФКВІП-08 від 14.08.2008 року.

Відповідно до умов п. 2.4., 2.5. договору,
повернення кредиту здійснюється
щомісячно частками у розмірі не менш як
582,00 доларів США по 20 (двадцяте) число
(включно) кожного місяця, починаючи з
місяця, наступного за місяцем
отримання кредиту шляхом
перерахування коштів на позичковий
рахунок Позичальника та/або шляхом
внесення готівки до каси банку.

Згідно п. 1.5., 2.6., 2.7 договору, проценти за
користування кредитом нараховуються у
валюті кредиту за період з дня його
надання до дня його повернення.
Проценти нараховуються щомісячно на
фактичну заборгованість по кредиту за
період з першого по останній день
кожного календарного місяця.
Нараховані проценти сплачуються
позичальником у валюті кредиту по 20
(двадцяте) число (включно) кожного
наступного місяця за місяцем
нарахування процентів та одночасно з
остаточним поверненням кредиту шляхом
внесення готівкових коштів у касу
банку або шляхом безготівкового
перерахування з поточного рахунку
позичальника.

Відповідно до п. 6.2 договору, банк має
право вимагати повного виконання
кредиту, сплати процентів, комісій,
штрафних санкцій та інших платежів,
передбачених цим договором, а також
відшкодування збитків, завданих банку
внаслідок невиконання або неналежного
виконання позичальником та/або його
поручителями умов цього договору та
договорів, укладених у забезпечення
виконання позичальником зобов'язань за
цим договором, а позичальник
зобов'язаний протягом 30 (тридцяти)
календарних днів з дати надіслання
банком відповідної вимоги повернути
суму заборгованості по кредиту, що
залишилась, сплатити проценти, комісії,
штрафні санкції, інші платежі за цим
договором, а також відшкодувати збитки,
завдані банку, у випадках, передбачених
пп. а -ж, в тому числі і в випадку
порушення позичальником строків
платежів, що встановлені договором.

Виконання позичальником зобов'язань за
вказаним кредитним договором
забезпечується порукою відповідно до
укладеного договору поруки №
579-013/Zфпор-08 від 14.08.2008 року між TOB
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_4 (поручитель), ОСОБА_3 (боржник).

Згідно з договором поручитель
поручається перед кредитором за
виконання боржником зобов'язань за
кредитним договором № 579-013/ФКВІП-08 від
14.08.2008 року. Відповідальність
поручителя настає у випадку
невиконання (неналежного виконання)
боржником зобов'язань за договором.
Поручитель і боржник несуть перед
кредитором солідарну
відповідальність, а поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник.

У зв'язку з неналежним виконанням
позичальником умов кредитного
договору, станом на 28.01.2013 року за
відповідачем наявна заборгованість у
сумі 1 913 422,31 грн., в тому числі: сума
заборгованості за тілом кредиту - 1 381
622,02 грн., сума заборгованості за
відсотками - 471 019,02 грн., сума
заборгованості за комісією - 60 781,27 грн.,
що підтверджено відповідним
розрахунком.

Про наявність заборгованості боржнику
та поручителю банком направлялися
письмові вимоги про виконання
зобов'язань згідно умов кредитного
договору.

Висновок суду першої інстанції про те,
що договір про передачу активів та
кредитних зобов'язань від 30 червня 2010
року між банками є договором
факторингу є помилковим з огляду на
наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитора у зобов'язанні може бути
змінено іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення прав вимоги).

Зазначена норма дає можливість
первісному кредитору передати у
зобов'язанні свої права іншій особі на
підставі правочину.

30.06.2010 року між TOB «Укрпромбанк», AT
«Дельта Банк» та Національним банком
України було укладено договір про
передачу активів та кредитних
зобов'язань TOB «Укрпромбанку» на
користь AT «Дельта Банку», який пройшов
державну реєстрацію.

Правова природа факторингу
визначається як така, що передбачає
оплату клієнтом послуги, яку йому надає
фактор у вигляді фінансування, що
випливає з основи терміну факторинга
(ст. 1077 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1079 ЦК,
сторонами факторингу є фактор і клієнт.

Таким чином, договір про передачу
активів та кредитних зобов'язань TOB
«Укрпромбанк» на користь AT «Дельта
Банку» є відмінним від договору
факторингу у зв'язку з тим, що сторонами
договору не є фактор і клієнт, відсутнє
фінансування з боку TOB «Укрпромбанк», а
також відсутні договірні умови на
виконання послуг перед особою, що
характерно для договору факторингу.

Крім того, посилаючись на ч. 2 ст. 517 ЦК
суд дійшов висновку, що боржник має
право не виконувати свого обов'язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні.

Проте, судом не враховано, що дана норма
закону не пов'язує це право за
виконання боргових зобов'язань
взагалі, в тому числі попередньому
кредиторові.

Доводи апелянтів про те що вони не були
освідомленні про заміну кредитора є
безпідставними.

Відповідно до ст. 518 ЦК боржник має
право висунути вимоги проти нового
кредитора у зобов'язанні заперечення,
які він мав проти первісного кредитора
на момент одержання письмового
повідомлення про заміну кредитора.

Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, він має право висунути
проти вимоги нового кредитора
заперечення, які він мав проти
первісного кредитора на момент
пред'явлення йому вимоги новим
кредитором або, якщо боржник виконав
свій обов'язок до пред'явлення йому
вимоги новим кредитором, - на момент
його виконання.

На а.с. 17-20, 96 містяться копії досудових
вимог відповідачам від 28.12.2012 року та
відповідний реєстр відправлень
зазначених повідомлень, які були
направлені відповідачам в порядку
передбаченому п. 7.11. кредитного
договору. Дані вимоги містять
інформацію про заміну первісного
кредитора TOB «Укрпромбанк» на ПАТ
«Дельта Банк», зазначена грошова
вимога, яка підлягає виконанню новому
кредиторові. Отже, відповідачі були
освідомленні про заміну кредитора.

Посилання представника відповідачів в
суді апеляційної інстанції на
відсутність оригіналів кредитного
договору № 579-013/ФКВІП-08 від 14.08.2008 року,
договору поруки № 579-013/Zфпор-08 від 14.08.2008
року та іпотечного договору №
579-013/ФКВІП-08 від 14.08.2008 року не
заслуговують на увагу та
спростовується оглянутими в судовому
засіданні оригіналами зазначених
договорів.

Одночасно судова колегія зазначає, що в
договорі поруки існує описка у
зазначені року укладання цього
договору, проте із його змісту
вбачається, що поручитель поручається
перед кредитором за виконання
боржником зобов'язань саме за
кредитним договором № 579-013/ФКВІП-08 від
14.08.2008 року. Крім того, договір поруки
має нумерацію № 579-013/Zфпор-08.

Зазначені обставини мають значення для
правильного вирішення справи і є
складовою предмета доказування.

Проте, суд першої інстанції, в
порушенні вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України
не встановив усіх обставин, які мають
значення для вирішення справи, не
визначився із характером спірних
правовідносин та правовою нормою, що
підлягає до застосування та не дав їм
належної оцінки.

Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Оскільки неправильне застосування
судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права
призвело до неправильного вирішення
спору, рішення районного суду на
підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення позову
ПАТ «Дельта Банк».

Згідно із ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк»
підлягають стягненню судові витрати в
рівних частках з кожного по 1720,50 грн.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п.п.
3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду
міста Одеси від 17 грудня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором задовольнити
частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_4
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2), на
користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» (МФО 380236,
, р/р 373980009) заборгованість
за кредитним договором в сумі 1 913 422,31
грн. (один мільйон дев'ятсот тринадцять
тисяч чотириста двадцять дві гривні 31
копійка), в тому числі: сума
заборгованості за тілом кредиту - 1 381
622,02 грн.; сума заборгованості за
відсотками - 471 019,02 грн.; сума
заборгованості за комісією - 60 781,27 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) в рівних частках з
кожного на користь Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
(МФО 380236, , р/р ) судові
витрати в розмірі 1720,50 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржено протягом
двадцяти днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий
О.Г.Журавльов

Судді

О.В.Оверіна

Ю.І.Кравець