справа № 274/7162/13-ц
н/п № 2/0274/323/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

14.04.2014 року
м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області у складі:
головуючого - судді Щербака Д.С., при
секретарі Поступайло Х.О., за участю
представників, свідків, розглянувши в
залі суду в м. Бердичеві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у
здійсненні права власності та
виселення з житлового приміщення,
стягнення моральної та матеріальної
шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з
вище зазначеним позовом, в якому
просить суд зобов'язати ОСОБА_2 (далі -
відповідач-1), ОСОБА_3 (далі -
відповідач-2), співмешканку
відповідача-2 ОСОБА_4 (далі -
відповідач-3) не чинити перешкод в
користуванні належній позивачу
частиною квартири за АДРЕСА_1 та
висилити відповідачів-2 та -3 із
вказаної квартири без надання їм
іншого жилого приміщення, а також
стягнути витрати по сплаті судового
збору та юридичні послуги.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на
підставі рішення Бердичівського
міського суду від 09.12.2003 року позивачу
належить ? частина квартири за АДРЕСА_1,
яка складається з 4-ох ізольованих
кімнат розмірами 17,5 кв.м.; 9,2 кв.м.; 12,0
кв.м.; 11,6 кв.м.; загальна житлова площа -
50,3 кв.м., зареєстрованого в
Бердичівському БТІ 29.11.2006 року за №9676216,
номер запису 25, книга №62

29.10.2012 року рішенням апеляційного суду
Житомирської області встановлено
порядок користування спільною
частковою власністю, а саме квартирою
за АДРЕСА_1, яким позивачу було виділено
в користування кімнати площею 17,5 кв.м.
та 9,2 кв.м., відповідно відповідачу-1
кімнати площею 12,0 кв.м. та 11,6 кв.м.
Підсобні приміщення вказаної квартири,
а саме туалет, ванну кімнату, кухню
залишено в спільному користуванні.

За життєвих підстав позивач була
змушена виїхати на заробітки за межі
України. Проте, по приїзду в м. Бердичів
позивач не змогла потрапити у її
частину вказаної квартири, так як було
встановлено, що її вже займають
відповідачі-2 та -3, що підтверджується
зверненнями позивача до
Бердичівського МВС від 07.10.2010р., 24.03.2012р.,
18.07.2012р., 20.05.2013р. та 22.08.2013р.

Позивач в своєму позові стверджує, що у
відповідача-2 та-3 немає жодних правових
підстав для знаходження у вказаній
квартирі, проте вони відмовляються
звільнити дане приміщення, продовжують
незаконно займати одну з кімнат,
створюють перешкоди у користуванні
майном, погрожують розправою. Також,
позивач посилається на те, що 01.07.2013
року відповідачем-2 позивачу було
спричинено легкі тілесні ушкодження
без розладу здоров'я.

У судове засідання представник
позивача на підставі договору про
надання правової допомоги від 03.12.2013
року та ордеру ОСОБА_5 з'явився, позовні
вимоги підтримав частково, пояснивши,
що фактично відповідач-1 та -3 не чинять
перешкод в користуванні частиною
вказаної квартири, уточнивши свої
позовні вимоги в частині зобов'язання
відповідача-2 не чинити перешкод в
користуванні належній позивачу
частини вказаної квартири, виселення з
вказаної квартири відповідача-2 та
стягнення з нього моральної та
матеріальної шкоди, просив суд їх
задовольнити в цій частині з наведених
в позові підстав.

Відповідача-1 в судове засідання не
з'явилась, про дату, час та місце була
належним чином повідомлена згідно
ст.74-78 ЦК України, причини неявки суду
не відомі, заперечень на позов до суду
не надходило.

Відповідач-2 в судове засідання
з'явився, проти позову заперечив,
просив суд відмовити в його
задоволенні, мотивуючи тим, що на даний
час він там не проживає, бо постійно
знаходиться в м. Києві на Майдані,
ніяких перешкод в користуванні майном
позивачу не чине, з позивачем у нього
вже давно склалися неприязні стосунки,
проте він неодноразово пропонував
позивачу придбати за власний кошт іншу
квартиру, проте вона відмовлялась.

Представник відповідача-3 на підставі
довіреності від 26.12.2013 року ОСОБА_6 в
судове засідання з'явилась, позовні
вимоги не визнала, просила суд
відмовити в їх задоволенні.

Свідок ОСОБА_7 в судове засідання
з'явилась, ствердила під присягою, що
вона є подругою позивача, певний час
поливала у вказаній квартирі квіти на
її прохання, коли та від'їжджала за
кордон на заробітки, проте згодом
відповідач-2 змінив замок у вхідних
дверях. Також, пояснила суду, що
позивачка повернулась з заробіток в
квітні 2013 року, почалися між сторона
неприязні стосунки, сварки, звернення
до міліції. Підтвердила, що позивач
через це була змушена проживати у неї
приблизно 5-8 днів, потім у своєї сестри
ОСОБА_8, а потім в готелі «Мірабела».
Після останньої сварки між позивачем
та відповідачем-2 разом з нею ходила з
нею до лікарні.

Свідок ОСОБА_8 в судове засідання
з'явилась, ствердила під присягою, що
вона є сестрою позивача, що у вказаній
квартирі позивачка проживає з 2001 року,
після розлучення з чоловіком останній
подарував їй ? частину квартири за
АДРЕСА_1. Вже п'ять років перебуває на
заробітках в Італії, періодично
при'їзджає в м. Бердичів. Підтвердила,
що у них з відповідачем-2 склалися
неприязні стосунки, 01.07.2013 року мав
місце інцидент, внаслідок якого
позивач отримала легкі тілесні
ушкодження. Однак підтвердила, що
відповідач-2 неодноразово пропонував
позивачу купити іншу квартиру або
гроші, проте не зійшлися в ціні.

Суд заслухавши думку сторін, свідків,
перевіривши наявні матеріали справи та
дослідивши їх в сукупності, приходить
до висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню
виходячи з наступних підстав.

Як підтверджується наявними в
матеріалах справи доказами, а саме
довідкою КП «Бердичівське міжміське
бюро технічної інвентаризації» за №1046
від 14.11.2013 року право власності на ?
частину квартири за АДРЕСА_1
зареєстровано за позивачем (а.с.7-8).

29.10.2012 року рішенням апеляційного суду
Житомирської області встановлено
порядок користування спільною
частковою власністю, а саме квартирою
за АДРЕСА_1, яким позивачу було виділено
в користування кімнати площею 17,5 кв.м.
та 9,2 кв.м., відповідно відповідачу-1
кімнати площею 12,0 кв.м. та 11,6 кв.м.
Підсобні приміщення вказаної квартири,
а саме туалет, ванну кімнату, кухню
залишено в спільному користуванні
(а.с.13).

Відповідач-1 подарувала відповідачу-3
свою ? частину вказаної квартири на
підставі договору дарування від 26.12.2012
року, зареєстровано в реєстрі за №5120
(а.с.79-81). Також, у відповідача-3
народилась дитина ІНФОРМАЦІЯ_1, що було
визнано в судовому процесі сторонами.

Щодо твердження позивача та свідків
про те, що 01.07.2013 року відповідачем-2
позивачу було спричинено легкі тілесні
ушкодження без розладу здоров'я, то в
матеріалах справи містяться акт
судово-медичного дослідження за №483 та
висновок експерта за №604 (а.с.9-11). Також,
в матеріалах справи наявні копії чеків
витрат на ліки та вимушеного
проживання в готелі «Мірабела» (а.с.62, 63,
65-67, 61, 86).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Згідно із ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності є
непорушним.

Щодо змісту ст. 317 ЦК України, то
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно ч.1ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ ( майно),
яке вона здійснює відповідно до закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійснені ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Сторони у судовому засіданні визнали
та що, водночас, підтверджується
наявними у справі доказами тривалого
конфлікту між ними (чисельні заяви до
правоохоронних органів та прийняті за
результатами таких заяв постановами).

Оскільки судом встановлено, що право
власності позивача на вказану частину
квартири порушене - вона не може вільно
володіти, користуватися та
розпоряджатися належною їй власністю,
то її право підлягає судовому захисту
шляхом задоволення позовних вимог в
цій частині.

Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
глибини душевних страждань, ступеня
вини особи, що завдала моральної шкоди,
а також з урахуванням інших обставин,
які мають істотне значення.

Частина 2 ст.23 ЦК України визначає, у
чому полягає моральна шкода. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб.

Право на відшкодування моральної шкоди
виникає за наявності передбачених
законом умов або підстав
відповідальності за заподіяну шкоду.
При визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і
справедливості.

З огляду на п.5 постанови вказаного вище
Пленуму ВСУ та ст.1167 ЦК, зобов'язання
відшкодувати моральну шкоду виникає за
наявності: а)моральної шкоди як
наслідку порушення особистих
немайнових прав або посягання на інші
нематеріальні блага; б)неправомірних
рішень, дій чи бездіяльності
заподіювача шкоди; в)причинного зв'язку
між неправомірною поведінкою і
моральною шкодою; г)вини заподіювача
шкоди.

Враховуючи глибину та тривалість
моральних страждань, виходячи із засад
розумності та справедливості, а також з
урахуванням майнового стану
відповідача-2, який на даний час немає
постійної роботи, на його утриманні
знаходиться малолітня дитина, суд
визначає розмір моральної шкоди в сумі
200,00 гривень. Суд вважає, що моральна
шкода в розмірі 20 000,00 гривень позивачем
не доведена.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
судовий збір в розмірі, передбаченому
Законом України «Про судовий збір»
підлягає стягненню з відповідача-2 на
користь позивача пропорційно
задоволених вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 41
Конституції України, ст.ст. 16, 23, 316, 317, 321,
391 ЦК України, та ст. ст. 3, 11, 57-60, 79, 88, 209-210,
212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у
здійсненні права власності та
виселення з житлового приміщення,
стягнення моральної та матеріальної
шкоди задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди
ОСОБА_1 у здійсненні права власності
належній їй частки житлового
приміщення, а саме ? частки квартири за
АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
суму в розмірі 2843,48 гривень (дві тисячі
вісімсот сорок три гривні 48 копійок) на
відшкодування заподіяної майнової
шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
суму в розмірі 200,00 гривень (двісті
гривень 00 копійок) на відшкодування
заподіяної моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
понесенні останньою витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволених вимог в розмірі 179,40
гривень та послуги адвоката в розмірі
390,00 гривень, всього разом 569,40 гривень
(п'ятсот шістдесят дев'ять гривень 40
копійок).

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Житомирської області через
Бердичівський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
даного рішення.

СУДДЯ:
Д.С.Щербак