Справа № 750/3205/14
Провадження № 22-ц/795/1142/2014
Категорія –цивільнаГоловуючий у I
інстанції –Рахманкулова І. П.
Доповідач - Вінгаль В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року

м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ
В.М.суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2при
секретарі:ОСОБА_3за участю:позивачки
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 17 квітня 2014 року у справі
за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 17 квітня 2014 року позов
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення
аліментів задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на
утримання неповнолітньої дитини –
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку щомісяця,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
починаючи з 31 березня 2014 року та до
досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави 243
грн. 60 коп. судового збору.

Не погоджуючись з рішення суду ОСОБА_5
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просив рішення суду змінити та
ухвалити нове рішення, яким стягнути з
нього на користь ОСОБА_4 на утримання
сина ОСОБА_7 в твердій грошовій сумі
або в розмірі 1/6 частини всіх видів
заробітку щомісяця, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 31
березня 2014 року та до досягнення нею
повноліття.

Апелянт зазначає, що з рішенням суду
він не згоден в частині визначення
судом розміру аліментів, вважає його
незаконним, прийнятим з неправильним
застосуванням матеріальних норм права,
без врахування фактичних обставин
справи і доказів по справі, стягнення
аліментів в зазначеному розмірі тягне
неможливість виконання рішення і
суттєво порушує його права. Зазначає,
що він не має постійного місця роботи
та регулярного заробітку, іноді
виїжджає на заробітки до Російської
Федерації, що на даний час значно
ускладнилось внаслідок чого він
знаходиться в скрутному матеріальному
становищі. Апелянт вважає, що суд не
врахував коло утриманців та з
посиланням на ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про
виконавче провадження» стягнув
аліменти на другу дитину у тому ж
самому розмірі що й стягуються на першу
дитину, згідно постанови Деснянського
районного суду м. Чернігова від 23
вересня 2002 року у розмірі 1/6 частини
усіх видів доходу щомісяця. Вважає, що
це є порушенням ч. 1 ст. 182 Сімейного
Кодексу України, якою зобов’язано суд
врахувати матеріальне, сімейне
становище платника аліментів,
наявність у платника аліментів інших
дітей, а також інші істотні обставини,
які мають істотне значення.

Вислухавши суддю-доповідача,
заперечення позивачки, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без зміни виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Таким вимогам відповідає рішення суду
першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції обгрунтовано виходив з того,
що стягнення аліментів на дитину в
розмірі 1/4 частини від всіх видів
заробітку та обмеження їх мінімальним
розміром - 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, буде
відповідати вимогам закону та
обставинам справи.

Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу
України, при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено,
що 21 жовтня 2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
було укладено шлюб, від шлюбу у сторін
є неповнолітній син ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1. 02 грудня 2013 року, шлюб між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано. Угоди
про добровільну сплату аліментів між
сторонами досягнуто не було.

Відповідач в добровільному порядку не
надає позивачці допомоги на утримання
дитини, а тому суд обґрунтовано,
пославшись на ч. 1 ст. 183 СК України
стягнув з батька аліменти на дитину,
визнавши їх розмір – 1/4 частину від
всіх видів заробітку та доходу. Такий
розмір аліментів відповідає
встановленим обставинам та вимогам ст.
183 СК України.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду та не дають підстав для
скасування законного та
обґрунтованого рішення.

Враховуючи вищенаведене, у
апеляційного суду відсутні підстави
для скасування оскаржуваного рішення
суду першої інстанції, ухваленого на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 – відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 17 квітня 2014 року –
залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності негайно і може
бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: