УХВАЛА

іменем україни

21 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті
особи: приватний нотаріус ОСОБА_8,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інтервойс», про
визнання недійсними договорів
купівлі-продажу житлового приміщення
та витребування квартири,

за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду Волинської
області від

18 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, у якому просили визнати
недійсними договори купівлі-продажу
квартири

АДРЕСА_1, укладені 29 квітня

2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, 17 липня 2004
року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, 15 вересня 2004
року між ОСОБА_6 та

ОСОБА_7

Посилалися на те, що за спільні гроші у
2000 році вони придбали у
житлово-будівельному кооперативі
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

У 2001 році виїхали працювати до
Португалії, де перебували до

26 червня 2004 року, а після повернення
дізналися про відчуження їхньої
квартири за договором купівлі-продажу
від 29 квітня 2003 року ОСОБА_5

У серпні 2004 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися до прокуратури м. Луцька. За
їхнім зверненням порушено кримінальну
справу щодо незаконного відчуження
вказаної квартири, яку було продано
іншим особам ще двічі, тому вони
просили задовольнити позов.

4 жовтня 2012 року рішенням Луцького
міськрайонного суду Волинської
області у задоволенні позову ОСОБА_3 та

ОСОБА_4 відмовлено.

21 січня 2013 року рішенням апеляційного
суду Волинської області рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 4 жовтня 2012 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов задоволено частково.
Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 29
квітня 2003 року, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 У задоволенні решти позову
відмовлено.

Справа розглядалась судом
неодноразово.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від

25 грудня 2013 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
недійсними договорів купівлі-продажу
житлового приміщення та витребування
квартири відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Волинської
області від 18 лютого

2014 року рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від

25 грудня 2013 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким позовні вимоги
ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково.
Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири, укладений
між

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 У решті позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
просять скасувати оскаржуване рішення
апеляційного суду Волинської області
від

18 лютого 2014 року в частині відмови в
витребуванні з чужого незаконного
володіння квартири, у цій частині
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити, мотивуючи свої
вимоги порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

В іншій частині судове рішення не
оскаржується, а тому не перевіряється
судом касаційної інстанції

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що
квартира АДРЕСА_1 придбана в 2000 році та
оформлена на ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності від

4 березня 2003 року.

У своїх вимогах позивачі зазначали, що
вищевказана квартира була без їх згоди
та відома від імені ОСОБА_3 відчужена
ОСОБА_5 під час їх перебування за
кордоном на підставі договору
купівлі-продажу від

29 квітня 2003 року.

ОСОБА_5 згідно з договором
купівлі-продажу від 17 липня 2004 року
продав спірну квартиру ОСОБА_6, яка в
подальшому відповідно до договору
купівлі-продажу від 15 вересня 2004 року
продала оспорюване житло

ОСОБА_7

Відповідно до ч. 1 ст. 145 ЦК УРСР (у
редакції 1963 року, яка діяла на час
виникнення правовідносин) визначено,
якщо майно за плату придбане у особи,
яка не мала права його відчужувати, про
що набувач не знав і не повинен був
знати (добросовісний набувач), то
власник вправі витребувати це майно
від набувача лише в разі, коли майно
загублене власником або особою, якій
майно було передано власником у
володіння, або викрадено у того чи
іншого, або вибуло з їх володіння іншим
шляхом.

Як вбачається із аркушів
інвентаризаційної справи на обʼ?єкт
нерухомого майна АДРЕСА_1, оспорювана
квартира на законних підставах
реконструйована у приміщення аптеки, у
звʼ?язку із чим її загальна площа
збільшилась більше ніж у два рази з 49,4
кв. м до 136,9 кв. м та належить на праві
власності ТОВ «Інтервойс». У вказаній
квартирі при її реконструкції
замуровано вхід і вікна, знесені
міжкімнатні перегородки між туалетом,
ванною і кухнею і облаштовано два
приміщення матеріальної № 1 і № 2 та
зроблено прохід в несучій стіні до
добудови площею 86,15 кв. м, де розміщений
торговельний зал в аптеці. З огляду на
вищевикладене встановлено, що спірна
квартира втратила свій первісний
вигляд, а отже, і індивідуальні ознаки
та набула принципово нової якості.

Враховуючи, що предметом
віндикаційного позову є вимога
власника, що не володіє майном, до
особи, яка незаконно заволоділа цим
майном, про повернення індивідуально
визначеного майна із чужого
незаконного володіння, тому не може
бути витребувана річ у випадку, коли
незаконний володілець настільки
змінив її, що вона по суті
перетворилась на зовсім іншу річ, тобто
коли відсутня індивідуально визначена
річ, яка належала власнику.

Оскільки спірна квартира втратила свої
первісні індивідуальні ознаки і стала
складовою частиною приміщення аптеки
значно більшої площі, тобто
перетворилась у принципово нову річ,
вона як по суті втрачена річ не може
бути витребувана у власника згаданої
аптеки.

За таких обставин, коли майно не може
бути витребувано у добросовісного
набувача, позивачі не позбавлені права
звернутись відповідно до ст. 440 ЦК
України з позовом до особи, яка
відчужила це майно за першим договором
купівлі-продажу від 29 квітня 2003 року, не
маючи права на його відчуження, про
стягнення дійсної вартості проданого
майна, а саме: квартири, що належала їм.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що квартира за спірним правочином
була продана

ОСОБА_5 з відома позивача ОСОБА_3 її
близькими родичами: матірʼ?ю ОСОБА_9 та
сестрою ОСОБА_10, а тому він є
добросовісним набувачем майна,
придбаного ним у встановленому законом
порядку. З цих підстав суд вважав, що і
наступні договори купівлі-продажу цієї
квартири не можуть бути визнані
недійсними. Крім того, суд дійшов
висновку, що наявність згоди органу
опіки та піклування на відчуження
житла не була передбачена
законодавством, що було чинним на
момент виникнення спірних відносин, а
тому підстави для визнання недійсним
договорів купівлі-продажу квартири
відсутні.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині витребування квартири з чужого
незаконного володіння, апеляційний суд
виходив із того, що спірна квартира
зазнала істотних змін у зв'язку з її
реконструкцією та переведено до
нежитлового фонду.

Судом апеляційної інстанції не було
порушено норми матеріального й
процесуального права, а наведені в
скарзі доводи є необґрунтованими та
правильність висновків суду не
спростовують, тому колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ не знаходить підстав для
задоволення касаційної скарги.

На підставі ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо судові рішення
ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити.

Рішення апеляційного суду Волинської
області від 18 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. ГорелкінаСудді:ОЄ.П.
Євграфова ОО.І. Євтушенко ОІ.М.
ЗавгородняЮ.Г. Іваненко