У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2014 року

Провадження №2-др/425/2/14

Справа №425/2266/13-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської
області у складі:

головуючого судді Мирошникової О.Ш.,

при секретарі Кулішовій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рубіжне Луганської
області заяву ОСОБА_1 про ухвалення
додаткового рішення по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_1, треті особи: Комунальне
підприємство Бюро технічної
інвентаризації Рубіжанської міської
ради Луганської області, Рубіжанська
міська рада Луганської області про
визнання споруди самочинним
будівництвом, зобовязання її знесення,
визнання земельної ділянки незаконно
приватизованою та припинення права
власності на земельну ділянку, -

встановив:

24 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Рубіжанського міського суду
Луганської області з заявою про
ухвалення додаткового рішення по
зазначеній цивільній справі,
відповідно до якої просить суд
стягнути з ОСОБА_2 компенсацію витрат
на правову допомогу 1000,00 гривень на
користь ОСОБА_1.

В судове засідання ОСОБА_2 та його
представник ОСОБА_4 не зявилися, про час
та місце розгляду справи повідомлялися
судом,

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не
зявилася, про час та місце розгляду
справи була повідомлена належним
чином. 03.04.2014 року представником ОСОБА_1
ОСОБА_5 через канцелярію суду було
подано заяву про розгляд справи без
участі відповідача та її представника
(а.с. 19).

В судове засідання ОСОБА_3 та його
представник не зявилися, про час та
місце розгляду справи були повідомлені
судом належним чином. Представник
ОСОБА_3 ОСОБА_6 через канцелярію суду
подав заяву про розгляд заяви без його
участі, проти задоволення заяви ОСОБА_1
не заперечує (а.с. 20).

Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК присутність
сторін при розгляді питання про
ухвалення додаткового рішення не є
обовязковою.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, розглянувши заяву ОСОБА_1 про
ухвалення додаткового рішення, прийшов
до висновку про відмову в ухваленні
додаткового рішення виходячи з
наступного.

Рішенням Рубіжанського міського суду
Луганської області від 25.12.2013 року в
позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, треті
особи: КП БТІ Рубіжанської міської ради
Луганської області, Рубіжанська міська
рада Луганської області про визнання
споруди самочинним будівництвом,
зобовязання її знесення, визнання
земельної ділянки незаконно
приватизованою та припинення права
власності на земельну ділянку,
відмовлено повністю.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської
області від 19.02.2014 року рішення
Рубіжанського міського суду
Луганської області від 25.12.2013 року
залишено без змін.

24.03.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
заявою про ухвалення додаткового
рішення та просить стягнути з ОСОБА_2 на
її користь компенсацію витрат на
правову допомогу у розмірі 1000,00
гривень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, повязаних з розглядом
справи, до яких належать, зокрема,
витрати на правову допомогу, витрати,
повязані з залученням спеціалістів та
проведенням судових експертиз тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

В підтвердження понесених
відповідачем витрат на правову
допомогу відповідачем до матеріалів
справи надано договір № ц/013 від 02.09.2013
року, який укладений між ОСОБА_1, як
клієнтом, та ОСОБА_5, як адвокатом,
відповідно до п. 1.1 якого адвокат
зобовязується надати клієнту правову
допомогу спрямовану на захист прав та
інтересів останього в судових органах
України, в тому числі в апеляційній і
касаційній інстанціях, а також в
органах державної виконавчої служби,
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання самовільного будівництва
(справа № 425/2266/13ц а.с. 36).

Згідно з п. 4.1 цього договору за послуги,
в суді першої інстанції, визначені у п.
1.1. цього договору, клієнт сплачує
адвокату винагороду (гонорар) у розмірі
1000 грн. протягом двох днів від дня
підписання цього договору.

Згідно п. 2.2 цього договору закінчення
робіт з питання представництва в судах
України визначається моментом
набрання чинності рішенням
відповідного органу судової влади та
адвокат вважається таким, що повністю
виконав свої обовязки перед клієнтом.

Також надано квитанцію до прибуткового
касового ордеру б/н від 16.10.2013 року,
згідно якої прийнято від ОСОБА_1
адвокатом ОСОБА_5 1000,00 гривень,
підстава: договір про надання правової
допомоги (справа № 425/2266/13ц а.с. 76а).

Суд приходить до висновку, що з наданої
до матеріалів квитанції до
прибуткового касового ордеру б/н від
16.10.2013 року не вбачається, що сплачені
ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1000,00
гривень є винагородою (гонораром)
адвоката саме за договором № ц/013 від
02.09.2013 року, оскільки по-перше, в
квитанції зазначена інша підстава
договір про надання правової допомоги
без вказівки на дату та номер договору,
замість договіру № ц/013 від 02.09.2013 року;
по-друге, строк сплати грошей
суперечить п. 4.1. договору не протягом
двох днів з моменту підписання
договору № ц/013 від 02.09.2013 року, а 16.10.2013
року більше ніж через місяць після
підписання.

Враховуючи зазначене, квитанція б/н від
16.10.2013 року не може бути прийнята судом
в якості доказу сплати гонорару
адвокатові ОСОБА_5 за надання правової
допомоги у цивільній справі № 425/2266/13ц.

Крім того, розрахунку розміру
компенсації витрат на правову
допомогу, який складено відповідно до
вимог ст. 1 Закону України Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних справах та
адміністративних справах, в якому б
містився перелік наданих саме
адвокатом ОСОБА_5 відповідачу ОСОБА_1
послуг та кількість витрачених на це
годин, суду під час слухання справи
надано не було.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1
про стягнення з ОСОБА_2 компенсацію
витрат на правову допомогу у розмірі
1000,00 гривень є необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 84, 88, 209, 210,220 ЦПК
України, суд -

ухвалив:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про
ухвалення додаткового рішення по
цивільній справі № 425/2266/13ц відмовити
повністю.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Луганської області через
Рубіжанський міський суд Луганської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом пяти днів з дня її
проголошення. У разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом пяти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

СуддяО.Ш. Мирошникова