Справа № 2-2348/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
м.
Київ

Києво-Святошинський районний суд
Київської області у складі головуючої
судді Ковальчук Л. М., при секретарі
Рябець А.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про
перегляд ухвали Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 29
серпня 2011 року про визнання мирової
угоди в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про поділ майна подружжя, у зв'язку з
нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась із заявою про
перегляд ухвали Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 29
серпня 2011 року про визнання мирової
угоди у зв'язку з нововиявленими
обставинами, посилаючись на те, що 29
серпня 2011 року Києво-Святошинським
районним судом Київської області
згідно ухвали суду було визнано мирову
угоду між нею та ОСОБА_2, згідно якої за
нею було визнано право особистої
приватної власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 право особистої
приватної власності на земельну
ділянку, що заходиться за адресою:
АДРЕСА_1, кадастровий номер :01:018:0037
загальною площею 0,179 га, цільове
призначення для будівництва та
обслуговування житлового будинку;
право особистої приватної власності на
? частину нежилого приміщення АДРЕСА_2 -
медичний центр, загальною площею 178,90
м.кв., а саме на частину, яка має два
відокремлених входи, та складається з
групи приміщень згідно плану БТІ - 5 (1-13,5
м.кв., 2-5,8 м.кв., 3-13,6 м.кв., 4-18,1 м.кв., 5-26,4
м.кв., 12-19,5м2., І-15,2 м.кв.,), що розташоване
за адресою: АДРЕСА_2; право особистої
приватної власності на автомобіль «LEXUS
RX 350», легковий універсал, 2006 року
випуску, державний номер НОМЕР_1 номер
шасі (кузова, рами НОМЕР_2). За ОСОБА_2
визнано право власності на право
особистої приватної власності на ?
частину нежилого приміщення АДРЕСА_2 -
медичний центр, загальною площею 178,90
кв.м., а саме на частину яке має один
відокремлений вхід, та складається з
групи приміщень - 8 (6-20,5*7-13,7*8-16,0*9-9,8* 10-6,1 *
11 -15,9*ХІІ-14.3), що розташоване за адресою:
АДРЕСА_2; право особистої приватної
власності на нежиле приміщення,
загальною площею 181,90 кв.м., що
розташовані за адресою: АДРЕСА_3; право
особистої приватної власності на
нежиле приміщення АДРЕСА_4; право
особистої приватної власності на 1/6
частку квартири під номером АДРЕСА_5;
право особистої приватної власності на
1/6 частку гаражу під номером АДРЕСА_6;
право особистої приватної власності на
земельну ділянку, що заходиться за
адресою: АДРЕСА_7, кадастровий номер
0:02:001:0087, загальною площею 0,2000 га,
цільове призначення: для ведення
особистого селянського господарства;
право особистої приватної власності на
майнові права на нежитлове приміщення
(об»єкт будівництва - Житлово-офісний
комплекс з вбудовано-прибудованими і
торговими приміщеннями та паркінгом,
розташований на ділянці, обмеженої
Харківським шосе, вул. Лохвицькою та
гаражно-будівельним кооперативом
«Скіф» у Дніпровському р-ні м. Києва,
кадастровий номер :66:248:0045,
будівельна адреса: АДРЕСА_8, номер
об'єкту інвестування НОМЕР_4, другий
поверх) згідно Договору про участь у
Фонді фінансування будівництва №710/І-У
від 21.03.2008 року, укладеного між ТОВ
«Фінансова компанія «УКО-Капітал» та
ОСОБА_1 Олександром Володимировичем,
Договору про відступлення майнових
прав № 710ММ-У від 21.03.2008 року, укладеного
між ТОВ «Фінансова компанія
«УКО-Капітал» та ОСОБА_1 Олександром
Володимировичем, Свідоцтво №710/І-У від
14 січня 2010 року про участь у фонді
фінансування будівництва виду А за
програмою ТОВ «УкоінвестБуд».

Зазначене майно було вказане ОСОБА_2 у
поданому позові до суду щодо поділу
майна подружжя. В даному позові ОСОБА_2
вказав не все майно, що відноситься до
спільного майна подружжя, тому і в
мировій угоді не було вказане все
майно, що відноситься до спільної
сумісної власності подружжя.

ОСОБА_2 підготував текст мирової угоди
та наполягав на її затверджені. В разі
підписання спірної мирової угоди він
обіцяв повернути у будинок по АДРЕСА_1,
все майно, яке було ним вивезене звідти,
а також, він повністю візьме на себе
матеріальне забезпечення дітей.

ОСОБА_2 не виконав свої зобов'язання, а
саме матеріально дітей не
забезпечував.

10 квітня 2012 року заочним рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва в
справі за позовом ОСОБА_2 по справі №
2-2604/12 їхніх спільних малолітніх дітей
визнано такими, що втратили право на
користування власністю, та знято з
реєстрації за адресою: АДРЕСА_5.

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_2
завищив вартість спірного жилого
будинку. Згідно поданої ним експертної
оцінки вартість будинку складала 12 650 430
грн. Згідно отриманої нею у травні 2012
року експертної оцінки, ринкова
вартість будинку по АДРЕСА_1 становить 2
010 166 грн. Інше спірне майно - нежитлові
приміщення та автомобіль ОСОБА_2 було
оцінено за допомогою даних з Інтернету.

Відповідно до договору дарування
квартири від 24 вересня 2001 року вона
отримала в дар квартиру за адресою:
АДРЕСА_9. З метою придбання житлового
будинку в квітні 2003 року вона продала
вказану квартиру ОСОБА_3 за ціною 129 900
грн. Витративши отримані кошти від
продажу вказаної квартири та доклавши
гроші із сімейного бюджету, нею було
придбано спірний житловий будинок на
підставі договору купівлі-продажу
жилого будинку від 04 квітня 2003 року за
ціною 247 400,00 грн. Тобто більшу половину
вартості будинку було сплачено за її
власні кошти, отримані від продажу
квартири, що належала їй на підставі
договору дарування, меншу частину
вартості будинку, а саме 117 500 грн. було
сплачено з сімейного бюджету. Тому
поділу підлягає лише 47,5 % вартості
будинку.

В середині листопада 2013 року їй стало
відомо, що на ім'я ОСОБА_2 20 листопада 2009
року відкрито рахунок в Акціонерному
банку «Діамант», залишок якого
становить 21 000 доларів США. У неї є всі
підстави вважати, що ОСОБА_2,
використовуючи сімейні кошти,
поповнював свій рахунок в Акціонерному
банку «Діамант», а вказаний рахунок є
спільною власністю подружжя та мав
бути врахований при затвердженні
мирової угоди.

При укладанні мирової угоди ОСОБА_2
також приховав той факт, що під час
шлюбу у 2008 році він придбав автомобіль
«LEXUS RX 350», легковий універсал, 2006 року
випуску, державний номер НОМЕР_1 номер
шасі (кузова, рами НОМЕР_2). Даний
автомобіль не був врахований під час
затвердження мирової угоди, оскільки
ОСОБА_2 запевнив її, що напередодні
їхнього розлучення вказаний
автомобіль був ним проданий. Однак
через деякий час їй стало відомо, що
ОСОБА_2 продовжує використовувати
вказаний автомобіль для власних
потреб.

ОСОБА_2, перебуваючи з нею у шлюбі,
приховав факт придбання за сімейні
кошти на початку 2010 року ресторану
«Емір» (Мускат), який був розташований
за адресою: АДРЕСА_10.

В 2011 році до подання нею заяви про
розірвання шлюбу ОСОБА_2 запевнив її, що
даний ресторан він продав. Ресторан був
придбаний ними під час шлюбу за 75 000
доларів США, тому він є спільною
сумісною власністю подружжя, та має
бути поділений між ними в рівних
частках.

Напередодні затвердження мирової
угоди ОСОБА_2 тиснув на неї та майже
примусив її підписати умови, які були
вписані в текст мирової угоди. Вона
погодилась на підписання спірної
мирової угоди під тиском та під впливом
обману, оскільки ОСОБА_2 гарантував їй
матеріальне благополуччя їхніх дітей в
разі підписання угоди.

У травні 2012 року вона змінила своє
прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1»,
оскільки вдруге одружилась.

Спірна мирова угода була укладена на
основі поступок лише з однієї із
сторін. ОСОБА_2 приховав від неї майно,
яке відноситься до спільного майна
подружжя. Усні зобов'язання, які давав
ОСОБА_2 щодо виховання та матеріального
забезпечення їхніх дітей, він не
виконує.

Враховуючи викладене, заявник ОСОБА_1
просила задовольнити заяву про
перегляд ухвали суду від 29 серпня 2011
року за нововиявленими обставинами,
скасувати дану ухвалу та визнати
мирову угоду недійсною.

В подальшому ОСОБА_1 подала до суду
доповнення до заяви, в яких вона
просила у разі скасування ухвали суду
від 29 серпня 2011 року по справі № 2-2348/11
про визнання мирової угоди про поділ
майна подружжя за нововиявленими
обставинами, визнати за нею право
власності на нежиле приміщення АДРЕСА_2
- медичний центр, площею 178,90 кв.м, який
розташований за адресою: АДРЕСА_2, що
посвідчується свідоцтвом про право
власності на нежиле приміщення № 1177-В
від 13 жовтня 2003 року, зареєстрованого в
КП «Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації речових
прав»; на нежиле приміщення, площею 65,00
кв.м., яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_4, що посвідчується договором
купівлі-продажу нежилого приміщення
від 30 листопада 2004 року; на нежилі
приміщення за АДРЕСА_3; приватний
житловий будинок житловою площею 180,00
кв.м., який розташований за адресою:
АДРЕСА_1; земельну ділянку загальною
площею 0,1794 га, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1; автомобіль «LEXUS RX 350»,
державний номер НОМЕР_1, та визнати за
ОСОБА_2 право власності на нежитлове
приміщення загальною площею 36,0 кв.м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_8;
земельну ділянку площею 0,2000 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_7; 1/6
частини квартири АДРЕСА_5; 1/6 частини
гаража АДРЕСА_6; заявник просила її
зустрічний позов задовольнити, в
позові ОСОБА_2 відмовити.

У судовому засіданні представник
заявника ОСОБА_1 заяву підтримав і
просив її задовольнити.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_2 заяву не визнав та заперечував
проти її задоволення.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд дійшов висновку, що заява
ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 29
серпня 2011 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна
подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
визнано мирову угоду, укладену між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, та згідно якої
визнано за ОСОБА_1 право особистої
приватної власності на 1/2 частину
нежилого приміщення АДРЕСА_2 - медичний
центр, загальною площею 178,90 м.кв., а саме
на частину, яка має два відокремлених
входи та складається з групи приміщень
згідно плану БТІ - S (1-13,5 м.кв., 2-5,8 м.кв.,
3-13,6 м.кв., 4-18,1 м.кв., 5-26,4 м.кв., 12-19,5 м.кв.,
1-15,2 м.кв.), що розташоване за адресою:
АДРЕСА_2; право особистої приватної
власності на житловий будинок АДРЕСА_1;
право особистої приватної власності на
земельну ділянку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер
:01:018:0037 загальною площею 0,179 га,
цільове призначення для будівництво та
обслуговування житлового будинку;
право особистої приватної власності на
автомобіль «LEXUS RX 350», легковий
універсал, 2006 року випуску, державний
номер НОМЕР_1 номер шасі (кузова, рами
НОМЕР_2). Також визнано за ОСОБА_2 право
особистої приватної власності на ?
частину нежилого приміщення АДРЕСА_2 -
медичний центр, загальною площею 178,90
кв.м., а саме на частину, яка має один
відокремлений вхід та складається з
групи приміщень - S
(6-20,5*7-13,7*8-16,0*9-9,8*10-6,1*11-15,9*ХІІ-14,3, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_2; право
особистої приватної власності на
нежиле приміщення загальною площею 181,90
кв.м., що розташоване за адресою:
АДРЕСА_3; право особистої приватної
власності на нежиле приміщення,
загальною площею 61,60 кв.м., що
розташоване за адресою: АДРЕСА_4, право
особистої приватної власності на 1/6
частку квартири під номером АДРЕСА_5;
право особистої приватної власності на
1/6 частку гаражу під номером АДРЕСА_6;
право особистої приватної власності на
земельну ділянку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_7, кадастровий номер
:02:001:0087, загальною площею 0,2000 га,
цільове призначення - для ведення
особистого селянського господарства;
право особистої приватної власності на
майнові права на нежитлове приміщення
(об'єкт будівництва - Житлово-офісний
комплекс з вбудовано-прибудованими і
торговими приміщеннями та паркінгом,
розташований на ділянці обмеженої
Харківським шосе, вул. Лохвицькою та
гаражно-будівельним кооперативом
«Скіф» у Дніпровському районі м. Києва,
кадастровий номер :66:248:0045,
будівельна адреса: АДРЕСА_8, номер
об'єкту інвестування НОМЕР_4, другий
поверх) згідно Договору про участь у
Фонді фінансування будівництва № 710/І-У
від 21 березня 2008 року, укладеного між
ТОВ «Фінансова компанія «УКО-Капітал»
та ОСОБА_2, Договору про відступлення
майнових прав № 710М/І-У від 21 березня 2008
року, укладеного між ТОВ «Фінансова
компанія «УКО-Капітал» та ОСОБА_2,
Свідоцтво № 710/І-У від 14 січня 2010 року
про участь у фонді фінансування
будівництва виду А за програмою ТОВ
«УкоінвестБуд». Провадження у справі
закрито.

05 травня 2012 року ОСОБА_2 зареєструвала
шлюб з ОСОБА_1 і їй присвоєно прізвище
після державної реєстрації шлюбу
ОСОБА_1, що підтверджується копією
свідоцтва про шлюб, виданого
Центральним відділом державної
реєстрації шлюбів м. Києва з Державним
Центром розвитку сім»ї 05 травня 2012 року
серії НОМЕР_3.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 361 ЦПК
України рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також судовий наказ,
можуть бути переглянуті у зв»язку з
нововиявленими обставинами.

Згідно вимог ч. 2 ст. 361 ЦПК України
підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв»язку з нововиявленими обставинами
є: 1) істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи; 2) встановлені вироком суду, що
набрав законної сили, завідомо
неправдиві показання свідка, завідомо
неправильний висновок експерта,
завідомо неправильний переклад,
фальшивість документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необгрунтованого
рішення; 2-1) встановлення вироком суду,
що набрав законної сили, вини судді, у
вчиненні злочину, внаслідок якого було
ухвалено незаконне або необгрунтоване
рішення; 3) скасування судового рішення,
яке стало підставою для ухвалення
рішення чи постановлення ухвали, що
підлягають перегляду; 4) встановлена
Конституційним Судом України
неконституційність закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

Як зазначала заявник ОСОБА_1 і її
представник в судовому засіданні, в
зазначеному позові ОСОБА_2 вказав не
все майно, що відноситься до спільного
майна подружжя, тому і в мировій угоді
не було вказане все майно, що
відноситься до спільної сумісної
власності подружжя.

Істотними для справи обставинами для
перегляду ухвали суду за
нововиявленими обставинами, на її
думку, є відкритий 20 листопада 2009 року
ОСОБА_2 рахунок в Акціонерному банку
«Діамант», й залишок становить 21000
доларів США. На час поділу майна
подружжя кошти на рахунку Акціонерного
банку «Діамант» є спільною сумісною
власністю, і не належать лише ОСОБА_2, та
повинні були враховуватись у мировій
угоді чи під час розгляду справи по
суті, і з огляду на те, що вона не знала
про існування даного рахунку, а ОСОБА_2
приховав його існування, то це є
нововиявленими обставинами, про які їй
не було відомо.

Також ОСОБА_2 навмисно приховав від
суду і ввів її в оману щодо майна, яке
було придбано під час шлюбу за спільні
кошти, а саме автомобіль LEXUS GX 470,
легковий універсал, 2006 року випуску,
державний номер НОМЕР_5 який був
придбаний у 2008 році і використовувався
ОСОБА_2 Це майно також придбано у період
шлюбу за сімейні кошти й повинно було
враховуватись у мировій угоді або під
час розгляду справи по суті. ОСОБА_2
навмисно приховав наявність даного
автомобіля, запевнивши її, що
напередодні розлучення він його
продав.

Завідомо неправдиві позовні вимоги
ОСОБА_2 щодо майна, яке є спільною
сумісною власністю, також приховування
майна, яке відноситься до спільного
майна подружжя, та завідомо
неправильний висновок експерта (щодо
ринкової вартості майна-приватний
будинок, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, зазначена вартість 12650430 грн.),
на який він посилався, вираховуючи
ідеальну частку при розподілі майна у
своєму позові. Та експертна оцінка
зроблена 29 травня 2012 року, висновок
якої є у додатках даної заяви, свідчить
про іншу суму-2010166 грн., що в 6 разів
менша, ніж та, що надав він у своєму
первісному позові.

Крім того, ОСОБА_2 приховав від суду
факт придбання на початку 2010 року за
сімейні кошти ресторан «Емір» (Мускат),
який був розташований за адресою:
АДРЕСА_10. На початку 2011 року до подання
нею позовної заяви про розірвання
шлюбних відносин з ОСОБА_2, останній на
усні запити щодо наявності ресторану,
заявляв, що вже його продав й гроші
витратив. Беручи той факт, що у своєму
позові ОСОБА_2 приховав факт існування
ресторану як об»єкта спільної сумісної
власності, вона вимушена вказати, що
даний ресторан вони придбали за 75000
доларів США, коли перебували у шлюбі, а
відтак даний ресторан належить до
спільного майна та повинен бути
поділений між ними і рівних частинах.

Слід зазначити, що як нововиявлені
можуть розглядатися обставини, що
обгрунтовують вимоги або заперечення
сторін чи мають інше істотне значення
для правильного вирішення справи, які
існували на час прийняття рішення суду,
але про них не знали і не могли знати
заявник і суд.

Як зазначала заявник ОСОБА_1, ОСОБА_2
навмисно приховав від суду і ввів її в
оману щодо майна, яке було придбано під
час шлюбу за спільні кошти, а саме
автомобіль LEXUS GX 470, легковий універсал,
2006 року випуску, державний номер НОМЕР_5
який був придбаний у 2008 році і
використовувався ОСОБА_2 Це майно також
придбано у період шлюбу за сімейні
кошти й повинно було враховуватись у
мировій угоді або під час розгляду
справи по суті. Дані обставини суд не
може вважати нововиявленими, оскільки
на час прийняття мирової угоди заявник
ОСОБА_1 про даний автомобіль знала,
оскільки сама підтвердила в заяві, що
ОСОБА_2 запевнив її, що напередодні
розлучення він його продав. ОСОБА_1 не
позбавлена була можливості звертатися
до суду з відповідним позовом з приводу
даного автомобіля, як об»єкта спільної
сумісної власності подружжя.

Також ОСОБА_1 зазначала, що ОСОБА_2
приховав від суду факт придбання на
початку 2010 року за сімейні кошти
ресторан «Емір» (Мускат), який був
розташований за адресою: АДРЕСА_10. На
початку 2011 року до подання нею позовної
заяви про розірвання шлюбних відносин
з ОСОБА_2, останній на усні запити щодо
наявності ресторану, заявляв, що вже
його продав й гроші витратив. Беручи
той факт, що у своєму позові ОСОБА_2
приховав факт існування ресторану як
об»єкта спільної сумісної власності,
вона вимушена вказати, що даний
ресторан вони придбали за 75000 доларів
США, коли перебували у шлюбі, а відтак
даний ресторан належить до спільного
майна та повинен бути поділений між
ними і рівних частинах. Дані обставини
суд також не може вважати
нововиявленими, оскільки на час
прийняття мирової угоди заявник ОСОБА_1
про вказаний ресторан знала, про що
сама зазначила в заяві про перегляд
мирової угоди за нововиявленими
обставинами і вказала, що на початку 2011
року до подання нею позовної заяви про
розірвання шлюбних відносин з ОСОБА_2
він заявляв, що вже продав ресторан й
гроші витратив, і заявник ОСОБА_1
вказала, що даний ресторан вони
придбали за 75000 доларів США, коли
перебували у шлюбі. Враховуючи
викладене, заявник ОСОБА_1 вправі була
на час розгляду справи по суті
звертатись за захистом свого права до
суду шляхом заявлення відповідних
позовних вимог з приводу
майна-ресторану «Емір», що як вважає
заявниця, було їхнім сумісно нажитим
майном за час перебування у шлюбі.

ОСОБА_1 у своїй заяві зазначала, що
ринкова вартість майна-приватного
будинку, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, складала 12 650 430 грн., на яку
посилався ОСОБА_2, вираховуючи ідеальну
частку при розподілі майна у своєму
позові. Однак, подана нею експертна
оцінка, зроблена 29 травня 2012 року,
висновок якої є у додатках даної заяви,
свідчить про іншу суму-2 010 166 грн., що в 6
разів менша, ніж та, що надав він у
своєму первісному позові. Дані
обставини не відносяться до
нововиявлених і не можуть вважатися
такими, а щодо незгоди з експертною
оцінкою майна -жилого будинку, про який
зазначає ОСОБА_1, то вона на час
розгляду справи мала право не
погоджуватись з даним висновком,
оспорити його та не визнавати вартість
цього майна за вказаною у висновку
ціною.

Крім того, до заяви про перегляд
мирової угоди за нововиявленими
обставинами представник заявника
ОСОБА_1 надав суду довідку АБ «Діамант
Банк» 2009 року, видану ОСОБА_2 в тому, що в
Акціонерному банку «Діамант» на його
ім»я відкрито рахунок і залишок коштів
станом на 20 листопада 2009 року складає
21000 доларів США. Як вказувала заявник
ОСОБА_1 в заяві, на час поділу майна
подружжя кошти на рахунку Акціонерного
банку «Діамант» є спільною сумісною
власністю, і не належать лише ОСОБА_2, та
повинні були враховуватись у мировій
угоді чи під час розгляду справи по
суті, і з огляду на те, що вона не знала
про існування даного рахунку, а ОСОБА_2
приховав його існування, то це є
нововиявленими обставинами, про які їй
не було відомо.

Однак представником ОСОБА_2 суду надані
довідки ПАТ «Діамантбанк» від 06
березня 2014 року, якими він спростував
доводи представника заявника ОСОБА_1
про наявність нововиявлених обставин і
пояснив, що згідно вказаних довідок
банку на час розірвання шлюбу між
сторонами у справі в травні 2011 року
грошових коштів на рахунку не було.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у
зв»язку з відсутністю нововиявлених
обставин у задоволенні заяви ОСОБА_1
про перегляд ухвали
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 29 серпня 2011 року
про визнання мирової угоди в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
майна подружжя, за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя, у зв'язку з нововиявленими
обставинами, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 361, 362, 365 ЦПК України,
суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
перегляд ухвали Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 29
серпня 2011 року про визнання мирової
угоди в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про поділ майна подружжя, у зв'язку з
нововиявленими обставинами, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
5-денний строк з дня проголошення
ухвали апеляційної скарги.

Суддя
Ковальчук Л.М