Справа № 761/6048/14-ц
Провадження №2/761/3018/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 квітня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді:
Піхур О.В.

при секретарі:
Маліченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "Приватбанк" про витребування
майна із чужого незаконного володіння,
-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 (далі -
позивач) звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "Приватбанк" (далі -
відповідач) про витребування майна із
чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що відповідачем, шляхом обману і
погроз, було неправомірно відібрано у
позивача належний йому на праві
власності транспортний засіб, який
перебував у заставі.

Тому, позивач просив суд
витребувати із незаконного володіння
відповідача автомобіль «Great Wall Hover» 2006
року випуску, державний номер НОМЕР_1 на
користь власника ОСОБА_1, шляхом
зобов'язання Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
"Приватбанк" повернути вказаний
автомобіль позивачу.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в
судовому засіданні заперечував проти
позову, оскільки, позивач добровільно
передав автомобіль представнику банку
та видав довіреність на розпорядження
вказаним автомобілем для його
реалізації. Крім того, представник
відповідача в судовому засіданні
просив суд застосувати строки позовної
давності та відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, повно та
всебічно дослідивши матеріали справи,
дійшов до висновку, що в задоволенні
позовних вимог необхідно відмовити в
повному обсязі з наступних підстав.

У судовому засіданні було
встановлено, що відповідно до
кредитного договору від 10.07.2007 р.,
укладеного між сторонами, позивач
отримав споживчий кредит на придбання
автомобіля в сумі 262200,00 доларів США
(а.с.4-5).

Відповідно до договору застави
рухомого майна від 10.07.2007 р., позивач
передав придбаний автомобіль «Great Wall
Hover» 2006 року випуску, державний номер
НОМЕР_1 в заставу відповідачу, в
забезпечення виконання зобов'язання
позивачем умов кредитного договору
(а.с.6-7).

Позивач зазначає, що у січні 2009
року представники відповідача, шляхом
обману та погроз, вилучили у нього
вказаний автомобіль.

04.06.2013 р. позивач звернувся до
Святошинського РУ ГУ в м. Києві МВС
України із заявою про кримінальне
правопорушення про те, що 19.01.2009 р.,
ОСОБА_2, знаходячись по пр.-ту Перемоги,
65 в м Києві, шляхом обману незаконно
заволодів автомобілем марки «Грет Вал
Ховел» д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.8).

Із листа відповідача від 08.07.2013 р.
вбачається, що 05.07.2013 р. позивач
звертався із заявою про повернення
вказаного автомобіля та йому було
надано відповідь, що автомобіль було
передано добровільно, а повернення
заставного майна буде можливе після
погашення простроченої заборгованості
за кредитним договором (а.с.9).

Кредитодавцю забороняється
вилучати продукцію у споживача без
його згоди або без одержання
відповідного судового рішення (п. 2 ч. 11
ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів»).

Власник має право витребувати
своє майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).

Відповідно до копії Акту
прийому - передачі автомобіля від 19.01.2009
р., позивачем було передано
співробітникам українського
фінансового агентства «Верус» -
офіційного представника інтересів
відповідача, автомобіль «Great Wall Hover» 2006
року випуску, державний номер НОМЕР_1,
на реалізацію для погашення
заборгованості про кредитному
договору, що підтверджується особистим
підписом позивача (а.с.20).

Крім того, 02.07.2009 р. позивачем було
видано довіреність, яка була
нотаріально посвідчена, на
представництво інтересів з питань
експлуатації та розпорядження спірним
автомобілем (а.с.21-22).

Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання
терміну виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, воно не буде
виконано, якщо інше не передбачено
законом чи договором (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про
заставу»)

Частиною 7 ст. 20 ЗУ «Про заставу»
визначено, що реалізація заставленого
майна, на яке звернено стягнення,
провадиться державним виконавцем на
підставі виконавчого листа суду або
наказу господарського суду, або
виконавчого напису нотаріусів у
встановленому порядку, якщо інше не
передбачено цим Законом чи договором.

Відповідно до п. 24 договору
застави рухомого майна від 10.07.2007
р.,звернення стягнення на предмет
застави за вибором заставодержателя
здійснюється з дотриманням
встановленого чинним законодавством
порядку будь - яким із способів: шляхом
передачі предмета застави у власність
заставодержателю в рахунок виконання
зобов'язання за кредитним договором;
шляхом продажу заставодержателем
предмета застави з укладенням договору
купівлі - продажу третьою особою -
покупцем або на публічних торгах.;
шляхом безпосереднього продажу
конкретному покупцю, в тому числі з
правом укладення заставодержателем
договору купівлі - продажу предмета
застави від імені заставодавця. Пошук
покупця на предмет застави виконується
як заставодержателем так і
заставодавцем.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Зважаючи на те, що позивачу було відомо
про передачу автомобілю відповідачу,
враховуючи вимоги ст. 257 ЦК України та
те, що позивач звернулася з даним
позовом у лютому 2014 р., суд дійшов
висновку, що строк позовної давності за
даною вимогою сплив.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, даючи юридичну
оцінку зібраним по справі доказам та
поясненням представників сторін та те,
що позивач добровільно передав спірний
автомобіль відповідачу для реалізації
в рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором суд дійшов до
висновку, що в задоволенні позовних
вимог необхідно відмовити в повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 57, 60, 88, 179,
208, 209, 212 - 215, 218, 294, ЦПК України; ст. ст. 22,
207, 257, 261, 267, 387 ЦК України; ЗУ «Про захист
прав споживачів», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "Приватбанк" про
витребування майна із чужого
незаконного володіння - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через суд першої
інстанції шляхом подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя