Справа № 333/248/14-ц
Провадження №2/333/807/14
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

16 січня 2014 року
м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.
Запоріжжя Михайлова A.B. розглянувши
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виділ у натурі частини житлового
будинку зі зміною ідеальних часток
співвласників, про виділ у натурі
частини господарських будівель та
споруд зі зміною ідеальних часток
співвласників, про виділ у
користування частини земельної
ділянки зі зміною ідеальних часток
співвласників, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до відповідача, ОСОБА_2 про
виділ у натурі частини житлового
будинку зі зміною ідеальних часток
співвласників, про виділ у натурі
частини господарських будівель та
споруд зі зміною ідеальних часток
співвласників, про виділ у
користування частини земельної
ділянки зі зміною ідеальних часток
співвласників.

Позовна заява не відповідає вимогам п.4
ч.2 ст.119 ЦПК України та п.2 ч.1 ст.80 ЦПК
України, тобто, не визначена дійсна
вартість майна, відсутня оцінка
вартості майна, а саме: житлового
будинку, з частиною господарських
будівель та споруд, та частиною
земельної ділянки по вул. Барикадна
буд.263 у м. Запоріжжі відповідно до якої
сплачується судовий збір.

Так згідно вимог ст.80 Цивільного
процесуального кодексу України у
позовах про визнання права власності
на майно ціна позову складається з
дійсної (ринкової) вартості майна на
час звернення до суду.

Відповідно до підпункту «а» пункту 12
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №20 від 22.12.1995 року «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності»
вартість спірного майна визначається
за погодженням сторін, а за його
відсутністю - за дійсною вартістю майна
на час розгляду спору. Під дійсною
вартістю розуміється грошова сума, за
яку майно може бути продано в даному
населеному пункті чи місцевості. Для її
визначення при необхідності
призначається експертиза.

Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» під дійсною вартістю будинку
розуміється грошова сума, за яку вона
може бути продана в даному населеному
пункті чи місцевості на час розгляду
справи.

Так як відповідно до ч.2 ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України в
позовній заяві щодо вимог майнового
характеру обов'язково повинна бути
зазначена ціна позову, тобто тягар
доказування вартості спірного майна
несе позивач, тому він повинен
обґрунтувати у позовній заяві ціну
позову та надати суду відповідні
докази цього.

Розмір судового збору у майновому
спорі визначається у розмірі 1% ціни
позову, але не менше 0,2 розміри
мінімальної заробітної плати та не
більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати відповідно до Закону
України «Про судовий збір» та ст.8
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік». Станом на 01.12.2013 року
мінімальна заробітна плата
установлена у місячному розмірі 1218
гривень, відтак станом на 01.01.2014 року
розмір судового збору складає 243 гривні
60 копійок та не більше 3654 гривні 00
копійок.

Крім того відсутні докази які
підтверджують неможливість проведення
оцінки спірного майна.

Європейський суд з прав людини у своїй
прецедентній практиці виходить із
того, що положення пункту 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право подати до суду будь-який
позов, що стосується його цивільних
прав і обов'язків. Проте право на суд не
є абсолютним і воно може бути піддане
обмеженням, дозволеним за змістом, тому
що право на доступ до суду за своєю
природою потребує регулювання з боку
держави. Разом з тим, такі обмеження не
повинні впливати на доступ до суду чи
ускладнювати цей доступ таким чином і
такою мірою, щоб завдати шкоди суті
цього права, та мають переслідувати
законну мету.

Також Європейський суд з прав людини
зазначає, що не повинно бути занадто
формального ставлення до передбачених
законом вимог, так як доступ до
правосуддя повинен бути не лише
фактичним, але й реальним (Рішення Суду
у справі «Жоффре де ля Прадель проти
Франції» від 16.12.1992 року). З практики
Європейського суду з прав людини
випливає, що Конвенція про захист прав
людини і основоположних свобод не
гарантує захист теоретичних та
ілюзорних прав, а гарантує захист прав
конкретних та ефективних (Рішення Суду
у справі «Артіко проти Італії» (Artico c.
Italie) від 13 травня 1980 року).

Крім того, згідно ч.1 ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому Цивільним процесуальним
кодексом України звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно ч.1 ст.15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст.121 ЦПК України, подана
заява без додержання вимог, викладених
у ст.ст.119-121 ЦПК України підлягає
залишенню без руху з наданням строку
для усунення недоліків.

Керуючись Законами України «Про
судовий збір» та «Про Державний бюджет
України на 2013 рік», ст.ст.80, 119, 121 ЦПК
України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виділ у натурі частини житлового
будинку зі зміною ідеальних часток
співвласників, про виділ у натурі
частини господарських будівель та
споруд зі зміною ідеальних часток
співвласників, про виділ у
користування частини земельної
ділянки зі зміною ідеальних часток
співвласників залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення
недоліків - п'ять днів з дня отримання
ним копії ухвали.

Роз'яснити, що у разі невиконання
ухвали суду в зазначений строк позовна
заява буде вважатися неподаною та
повернута позивачу зі всіма доданими
до неї документами.

Копію ухвали направити позивачу.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
А.В.
Михайлова