АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3202/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бесєда Г.В. Доповідач - Ремез
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

Головуючого - Ремеза В.А.

Суддів - Міхеєвої В.Ю.,
Калиновського А.Б.,

при секретарі - Єремейчук О.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2,

на рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 27 грудня
2013р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
поділ майна подружжя, зобов'язання
надати ключі та вселення та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2009р. ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про поділ майна
подружжя і змінивши та уточнивши в ході
розгляду справи свої вимоги просив
визнати за ним право власності на ?
частину АДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА_3
надати йому ключі від вхідних дверей
квартири та вселити його в спірну
квартиру, посилаючись на те, що
квартира була придбана у період шлюбу з
відповідачем, є спільною сумісною
власністю, і йому відповідно повинно
належати ? частина квартири, однак
відповідач заперечує його право на
квартиру, змінила замки та не дає
вільного доступу до неї, чим порушує
його право користування та
розпорядження майном, а тому позивач
просив задовольнити його вимоги.

ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя, та просила суд відступити від
засад рівності часток подружжя та
збільшити розмір частки її частки у
спільному майні подружжя визнавши за
нею право власності на ? частин спірної
квартири, та за ОСОБА_2 визнати право
власності на ? частину зазначеної
квартири, а також визнати за нею право
власності на ? частин автомобілю «Ford
Scorpio», 1987р.в. реєстраційний номер
НОМЕР_1, та відповідно за ОСОБА_2 право
власності на ? частину вказаного
автомобіля, посилаючись на те, що у 2003р.
між нею та ОСОБА_2 була досягнута
домовленість, відповідно до якої
ОСОБА_2 залишився проживати в м.
Зеленодольську Дніпропетровської
області по вул. Будівельна в квартирі,
яка була придбана у шлюбі, а вона
переїхала в придбану спірну квартиру.
Крім цього, ними в період знаходження у
шлюбі був придбаний автомобіль, марки
«Ford Scorpio», 1987р.в. реєстраційний номер
НОМЕР_1.

В 2007р. шлюб між ними було розірвано, та
троє неповнолітніх на той час дітей
залишились проживати з нею, а ОСОБА_2
будь-якої матеріальної допомоги на
утримання дітей не надавав. Рішенням
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 28.08.2007р. з ОСОБА_2
були стягнуті аліменти в розмірі ?
частини заробітку (доходу) ОСОБА_2, але в
період з серпня 2007р. по березень 2008р.
включно, та з листопада 2008р. по травень
2009р. включно ОСОБА_2 не виконував
рішення суду, а в інші періоди ОСОБА_2
виплачував аліменти у розмірі меншому,
ніж 30 % прожиткового мінімуму на кожну
дитину, при цьому ОСОБА_2 дозволяв
значні трати та у 2008р. маючи
заборгованість по аліментам придбав в
автосалоні новий автомобіль Hundai Tucson,
2008р.в., а тому враховуючи, що на її
утриманні перебувають троє спільних з
ОСОБА_2 дітей, які не набули віку 23
років, проживають з нею, навчаються на
денних відділеннях у навчальних
закладах за бюджетною формою навчання
та потребують матеріальної допомоги, і
вона не має іншого житла, а ОСОБА_2 не
дбав і не дбає про матеріальне
забезпечення сім'ї, розмір аліментів,
які одержують діти є недостатнім для
забезпечення фізичного, духовного
розвитку, просить суд збільшити її
частку при поділі спільного майна
подружжя визнавши право власності на
спірну квартиру та автомобіль до ?
частин, визнавши за відповідачем право
власності на спірне майно в розмірі ?
частини.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 27.12.2013р.
позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
поділ майна подружжя, зобов'язання
надати ключі та вселення задоволено
частково.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя
задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ?
частини кв. АДРЕСА_1, і визнано за ОСОБА_2
право власності на ? частину кв.
АДРЕСА_1.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про зобов'язання надати ключі
від кв. АДРЕСА_1 та вселення відмовлено.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
про поділ автомобіля, марки «Ford Scorpio»,
1987р.в., державний номер НОМЕР_1
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду в частині визначення
часток у праві власності на кв. АДРЕСА_1
між ним та ОСОБА_3 змінити, визнавши за
ним та за ОСОБА_3 право власності по ?
частини кв. АДРЕСА_1, посилаючись на те,
що в оскаржуваній частині рішення, суд
неправильно встановив обставини по
справі, та безпідставно відступив від
засад рівності часток подружжя при
вирішенні питання про визнання права
власності за кожним з них на частини
сумісно придбаної кв. АДРЕСА_1.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду в
оскаржуваній частині скасуванню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, в
період з 22.11.1991р. по 19.01.2007р. сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають сумісних дітей ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3

Спірна АДРЕСА_1 була придбана сторонами
на ім'я ОСОБА_3 20.08.2003р. згідно договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу, зареєстрованим в
реєстрі за № 7125.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 28.08.2007р. з
ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на
користь ОСОБА_3 на утримання дітей в
розмірі ? частини з усіх видів
заробітку (доходу) щомісячно, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дітей відповідного віку.

Рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 13.03.2013р.
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнута
неустойка по сплаті аліментів у
розмірі 5 000грн., та заборгованість по
аліментам в сумі 4 965грн.

Згідно довідки-розрахунку станом на
11.06.2013р. заборгованість ОСОБА_2 по
аліментам становить 15 085,38грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в
частині визначення часток кожного з
колишнього подружжя в спірній
квартирі, суд першої інстанції виходив
з того, що на утриманні ОСОБА_3
знаходяться спільні діти сторін, які
проживають з нею, ОСОБА_2 має
заборгованість зі сплати аліментів на
дітей, і розмір аліментів що сплачує
ОСОБА_2 є недостатнім для фізичного
духовного розвитку та лікування дітей,
і крім того діти продовжують після
досягнення повноліття навчатись, сім'я
ОСОБА_3 має статус малозабезпеченої, що
в своїй сукупності дає підстави для
відступлення від засад рівності
часток, та визнав за ОСОБА_3 право
власності на ? частин спірної квартири,
а за ОСОБА_2 ? частину.

З таким висновками суду першої
інстанцій повністю погодитися не можна
з огляду на наступне.

Згідно ст. 22 КпШС України (яка діяла на
час придбання квартири) і статті 60 СК
України майно, нажите подружжям за час
шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном.

Відповідно до вимог ст. 70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. При вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї. За рішенням суду частка майна
дружини, чоловіка може бути збільшена,
якщо з нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Згідно роз'яснень п. 30 Постанови Пленум
Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007р.
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді спору про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» при
вирішенні спору про поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, суд згідно з ч. ч. 2, 3
ст. 70 СК в окремих випадках може
відступити від засади рівності часток
подружжя, враховуючи обставини, що
мають істотне значення для справи, а
також інтереси неповнолітніх дітей,
непрацездатних повнолітніх дітей (за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування).

Таким чином законом передбачено, що
відступлення від засад рівності часток
подружжя при поділі майна можливе
тільки у виключних випадках, а
посилання суду першої інстанції на
вищевказані обставини такими не є.

Отже, збільшуючи частку ОСОБА_3 в
спірній квартирі з ? до ? частини, судом
першої інстанції на порушення вимог ст.
ст. 212, 213 ЦПК України не встановлено і не
зазначено обставин, що мають істотне
значення для такого збільшення частки,
оскільки саме по собі посилання ОСОБА_3
про те, що розмір аліментів що сплачує
ОСОБА_2 є недостатнім для фізичного
духовного розвитку та лікування дітей
колегія суддів вважає необґрунтованим,
у зв'язку з тим, що на час розгляду
справи неповнолітнім залишися лише син
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання якого
ОСОБА_3 отримує аліменти, і в ході
розгляду справи вона не довела що
розмір стягнутих аліментів на сина
ОСОБА_2 є недостатнім для забезпечення
фізичного та духовного розвитку
дитини, і вказана обставина може бути
підставою для відступу від принципу
рівності часток подружжя і виділення
їй ? частин спірної квартири.

За таких обставин, підстави для
збільшення частки у спільному майні
подружжя відсутні, а тому рішення суду
в цій частині не може вважатися
законним і обґрунтованим, у зв'язку з
чим рішення суду в оскаржуваній
частині підлягає скасуванню на
підставі ст. 309 ЦПК України з ухваленням
в оскаржуваній частині нового рішення
про визнання за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 права
власності за кожним по ? частині
спірної квартири.

Керуючись ст. ст. 304,307,309,316 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 27 грудня
2013р. в частині визнання за ОСОБА_3 право
власності на ? частини кв. АДРЕСА_1, та в
частині визнання за ОСОБА_2 право
власності на ? частину кв. АДРЕСА_1
скасувати.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ?
частину кв. АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частину кв. АДРЕСА_1.

Рішення апеляційного суду вступає в
силу з моменту проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді: