Справа № 350/85/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1207/2014
Головуючий у 1 інстанції Калиній Г.В.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого: Соколовського В.М.,

суддів: Горблянського Я.Д.,
Мелінишин Г.П.,

секретаря: Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за скаргою
ОСОБА_2 до відділу ДВС Бориспільського
міськрайонного управління юстиції
Київської області на дії державного
виконавця Гой Я.П.,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Рожнятівського районного суду
від 01 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_2 подав до суду
скаргу на дії державного виконавця, в
якій просив визнати протиправними дії
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Бориспільського міськрайонного
управління юстиції Київської області
Гой Я.П. щодо складання
довідки-розрахунку від 2 вересня 2013
року за №48897, №48898 заборгованості з
аліментів за період з 01 травня 2004 року
по 29 березня 2013 року в сумі 71510 гривень 38
копійок та скасувати зазначену
довідку. В обґрунтування скарги
посилався на те, що про рішення суду
щодо стягнення з нього аліментів та
наявність виконавчого документа
дізнався випадково, після отримання
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 07.10.2013 року. Зазначав,
що розрахунок державним виконавцем
обчислено з порушенням законодавства,
виходячи із середньої статистичної
заробітної плати по Бориспільському
районі, хоча він там не проживав. Розмір
середньої статистичної заробітної
плати, яку державним виконавцем взято
за основу розрахунку, не відповідає
розміру середньої заробітної плати, що
міститься на сайті Головного
управління статистики у Київській
області, що свідчить про його завищення
державним виконавцем. Крім того, у
розрахунку заборгованості всупереч
ст.195 Сімейного кодексу України
відсутні відомості про середню
заробітну плату працівника
відповідної кваліфікації або
некваліфікованого працівника для
даної місцевості. З урахуванням цих
обставин, розрахунок є незаконним. У
додаткових поясненнях до скарги
зазначав, що в період з 2007 по 2013 рік
працював, мав відповідний заробіток, а
тому його слід врахувати та провести
відповідний перерахунок. Просив, з
врахуванням того, що на його утриманні
є ще троє інших дітей, визначити розмір
аліментів, що підлягає до сплати з
нього, у сумі 20000 грн. з можливістю
виплачувати їх частинами по 1000 грн.
щомісяця.

Ухвалою Рожнятівського районного суду
від 01 квітня 2014 року у задоволенні
скарги відмовлено.

На дану ухвалу ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій посилається на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права. Порушення норм
матеріального права, на думку апелянта,
полягає в тому, що суд не врахував ч.3
ст.195 Сімейного кодексу України та ч.9
ст.74 Закону України "Про виконавче
провадження". Порушення норм
процесуального права виявилося в тому,
що суд не дослідив в повному обсязі
письмові докази позивача, не врахував
відомості, що містяться у листі відділу
ДВС Бориспільського міськрайонного
управління юстиції. В зв'язку з
наведеним, апелянт просив ухвалу суду
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою скаргу задовольнити, судові
витрати покласти на відповідача.

ОСОБА_2 в судове засідання не прибув,
подав заяву, в якій доводи своєї
апеляційної скарги підтримав та просив
розглянути справу без його участі.

Державний виконавець в судове
засідання також не з'явився, хоча про
час та місце судового засідання відділ
ДВС Бориспільського міськрайонного
управління юстиції був повідомлений
належним чином.

За таких обставин колегія суддів
вважає за можливе розглядати справу у
відсутності сторін по справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд
першої інстанції виходив із
правомірності дій державного
виконавця з приводу обчислення
заборгованості по аліментах за
виконавчим листом, оскільки,
враховуючи ненадання боржником
відомостей про свій заробіток, таку
заборгованість обчислено на підставі
даних про середню заробітну плату для
даної місцевості за місцем виконання
рішення, що відповідає вимогам Закону
України "Про виконавче провадження".

З таким висновок суду погоджується
також колегія суддів.

Згідно ст.383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦПК України, якщо
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Судом встановлено, що рішенням
Рожнятівського районного суду від 18
червня 1999 року з ОСОБА_2 стягнуто
аліменти на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх
видів його заробітку щомісячно,
починаючи з 17 червня 1999 року і до
повноліття дитини, що підтверджується
копією дубліката виконавчого листа №
2-3 8"а", виданого Рожнятівським районним
судом 07 квітня 2003 року (а.с.6-7).

З 2004 року по вересень 2013 року
виконавчий лист перебував на виконанні
у відділі ДВС Бориспільського
районного управління юстиції
Київської області, скаржник аліменти
не сплачував, внаслідок чого
утворилася заборгованість в сумі 71510
гривень 38 копійок, що підтверджується
довідкою-розрахунком, проведеним
державним виконавцем 2 вересня 2013
року за №№ 48897,48898(а.с.9-10).

17 вересня 2013 року листом за № 51051
виконавчий лист направлений до
виконання за місцем реєстрації
боржника до відділу ДВС Рожнятівського
районного управління юстиції, куди
поступив 3 жовтня 2013 року, а 07 жовтня 2013
року старшим державним виконавцем
відділу ДВС Рожнятівського районного
управління юстиції Івано-Франківської
області за даним виконавчим документом
відкрито виконавче провадження ВП №
40091983, що підтверджується копією
постанови про відкриття виконавчого
провадження (а.с.4, 5).

Положенням ч.5 ст.12 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
сторони зобов'язані протягом трьох
робочих днів письмово повідомити
державного виконавця про повне чи
часткове самостійне виконання рішення
боржником, а також письмово
повідомляти державного виконавця про
виникнення обставин, що зумовлюють
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження, про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання,
зміну способу і порядку виконання
рішення, зміну місця проживання чи
перебування (у тому числі про зміну їх
реєстрації) або місцезнаходження, а
боржник - фізична особа - про зміну
місця роботи.

Порядок визначення заборгованості за
аліментами, присудженими у частці від
заробітку (доходу) визначено ст.195
Сімейного кодексу України. Так, ч.3
зазначеної статті передбачено, якщо
платник аліментів не працював на час
виникнення заборгованості і не працює
на час визначення її розміру, вона
обчислюється виходячи із середньої
заробітної плати працівника для даної
місцевості.

Оскаржуючи розрахунок заборгованості,
ОСОБА_2 посилався на те, що державний
виконавець не взяв до уваги дані про
його фактичний заробіток за період з 2007
по 2013 роки, а при проведенні розрахунку
взяв значно вищі статистичні дані
середньомісячної заробітної плати в
порівнянні з даними Головного
управління статистики у Київській
області за зазначені періоди.

Суд дійшов вірного висновку, що такі
доводи є необгрунтованими та не можуть
прийматися до уваги, оскільки, як
вбачається з розрахунку, при його
проведенні державний виконавець взяв
за основу дані про середньостатистичну
заробітну плату у Бориспільському
районі міста Києва, за місцем виконання
рішення, що відповідає вимогам ст.74
Закону України «Про виконавче
провадження». Дані про
середньомісячний заробіток скаржника
в основу розрахунку не бралися,
оскільки такі в розпорядження
державного виконавця всупереч ч.5 ст.12
Закону України "Про виконавче
провадження" надані не були.

Враховуючи наведене, державний
виконавець, здійснюючи розрахунок,
виходив з даних про заробітну плату,
оприлюднених Управлінням статистики
по Бориспільському району міста Києва,
за місцем виконання рішення, а тому дії
державного виконавця відповідають
вимогам закону.

Отже, виходячи з наведеного, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні скарги.

Доводи, викладені в апеляційній
скарзі щодо того, що суд всупереч ст.195
Сімейного кодексу України не
обчислював заборгованість, виходячи із
середньої заробітної плати працівника
відповідної кваліфікації або
некваліфікованого працівника для
даної місцевості не заслуговують на
увагу, оскільки вказану норму було
змінено та словосполучення
"відповідної кваліфікації або
некваліфікованого працівника"
виключено.

Інші доводи апеляційної скарги також
не спростовують правильності
висновків суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержання
закону і підстав для її скасування з
мотивів, наведених в апеляційній
скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Рожнятівського районного суду
від 01 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
В.М. Соколовський

Судді:
Я.Д. Горблянський

Г.П. Мелінишин