справа №176/381/14-ц
провадження №2/176/561/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 р. Жовтоводський
міський суд Дніпропетровської області
у складі:

головуючого судді - Завізіон Т.В.

при секретарі - Загороднюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Жовті Води
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Жовтоводської міської ради про
продовження строку на прийняття
спадщини та визнання права власності в
порядку спадкування на ? частину
квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із зазначеним
позовом до Жовтоводського міського
суду та просить постановити судове
рішення, яким визнати поважними
причини пропуску строку на прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_2,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 та визнати за
нам право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом, яка належала померлому.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його батько ОСОБА_2,
який на день смерті проживав в АДРЕСА_3.
Після його смерті відкрилася спадщина
у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1.
Шлюб між його батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3
розірвано 26 липня 1995 року. Таким чином
єдиним спадкоємцем після смерті батька
на ? частину квартири є він, інших
спадкоємців у померлого не має.
Звернувшись до нотаріальної контори
для прийняття спадщини йому було
відмовлено у зв'язку з пропущенням
терміну для прийняття спадщини. Вважає
що строк для прийняття спадщини був
пропущений ним з поважних причин. При
цьому зазначив, що в вищезазначеній
квартирі був зареєстрований з 02 квітня
1991 року по 02 лютого 1994 року. 06 червня 1995
року був засуджений П`ятихатським
районним судом до 9 років позбавлення
волі. Про те, що батьки приватизували
квартиру у вересні 1994 року не знав, в
подальшому матір повідомила його, що
вона з батьком розірвала шлюб та
останній переїхав проживати в АДРЕСА_3,
де й проживав до дня смерті. Після
звільнення, 23 серпня 2001 року з місць
позбавлення волі не цікавився кому
належить квартира АДРЕСА_1 та хто саме
її приватизував. Вважав, якщо в
квартирі проживає матір та їй належать
всі права по розпорядженню квартирою. В
2013 році матір повідомила його, що
необхідно оформити спадщину на частку
квартири, яка належить померлому
батькові, оскільки мається
необхідність потурбуватись про
майбутнє його сина, так як вона має
похилий вік, а він хворий на гепатит
«С». З цього часу йому стало відомо про
належність померлому батькові ?
частини зазначеної вище квартири.

В судове засідання позивач не
з'явилась, згідно заяви просив позовні
вимоги задовольнити, розглядати справу
за його відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, згідно до заяви
від 21.03.2014 року, позовні вимоги визнають
в повному обсязі, просять суд
задовольнити позов, а розгляд справи
провести без участі їх представника.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2, виданого відділом державної
РАЦС реєстраційної служби
П'ятихатського РУЮ Дніпропетровської
області 05 листопада 2013 року, ОСОБА_2,
помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 60 років с.
Івашинівка П'ятихатського району
Дніпропетровської області (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про народження
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлий
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 є батьком позивача -
ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно свідоцтва про право власності
на житло від 20.09.1994 року квартира
АДРЕСА_1 належить на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_2
(а.с.10). Тобто батькам позивача.

Згідно довідки ЖРЄУ №4 від 22.11.2013 року,
позивач по справі - ОСОБА_1 з 02 квітня 1991
року по 02.02.1994 року був прописаний та
проживав в квартира АДРЕСА_1. З 12.07.2011
року знову прописаний в зазначеній
вище квартирі в якій проживає і на
теперішній час (а.с.13).

ОСОБА_1 звернувшись до нотаріальної
контори для прийняття спадщини, але
йому у видачі свідоцтво про право на
спадщину відмовлено, у зв`язку з
пропущенням терміну для прийняття
спадщини.

У підтвердження поважності причин
пропуску строку позивач посилався на
те, що він 06 червня 1995 року був
засуджений П`ятихатським районним
судом до 9 років позбавлення волів та
звільнений 23 серпня 2001 року, що
підтверджується довідкою про
судимість на а.с.11. Проте що квартира
АДРЕСА_1 була приватизована його
батьками ще у 1994 році він не знав,
вважав власником квартири свою матір -
ОСОБА_3

Згідно ч.3 ст.58 ЦПК України суд не
бере до розгляду докази, які не
стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Згідно ст.549 ЦК УРСР, норми якої діяли
на час смерті ОСОБА_2 та відповідно
відкриття спадщини, визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину якщо він
фактично вступив в управління
або володіння спадковим майном;
або якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом
шести місяців з дня відкриття спадщини.

Суд зазначає, що передбачений ст.549 ЦК
УРСР шестимісячний строк для
прийняття спадщини може бути
продовжений судом за заявою
заінтересованої особи при доведеності
поважності причин його пропуску. У разі
продовження зазначеного строку суд
одночасно вирішує питання про визнання
за позивачем права на належне йому
майно, що збереглося в натурі, або на
грошові суми, коли воно реалізоване, що
підтверджується судовою практикою
згідно листа ВССУ з розгляду цивільних
і кримінальних справ від 16.05.2013 року
№24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування».

Норми ч.1 ст.550 ЦК УРСР передбачають,
що строк для прийняття спадщини,
встановлений статтею 549 цього Кодексу,
може бути продовжений судом, якщо він
визнає причини пропуску строку
поважними. Спадщина може бути прийнята
після закінчення зазначеного строку і
без звернення до суду при наявності
згоди на це всіх інших спадкоємців,
які прийняли спадщину.

Таким чином, оскільки при розгляді
справи встановлено, що позивач не був
обізнаний про спадкове майно, що в
якості обставин, викладених в позові,
визнається відповідачем у поданій до
суду заяви, строк для подання заяви про
прийняття спадщини пропущено з
поважних причин через перебування в
місцях позбавлення волі, суд вважає
заявлені позовні вимоги
обґрунтованими, підтвердженими
матеріалами справи та такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 61 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Жовтоводської
міської ради про продовження строку на
прийняття спадщини та визнання права
власності в порядку спадкування на ?
частину квартири - задовольнити.

Продовжити строк для прийняття ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
Усть-Большерецький, р-н Кихчик, Росія
Камчатська область, громадянина
України, що має ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 спадщини після смерті батька
ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця Усть-Большерецький, р-н
Кихчик, Росія Камчатська область,
громадянина України, що має
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право
власності в порядку спадкування першої
черги спадкоємців за законом на ?
частину квартири АДРЕСА_1, яка на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 20 вересня 1994 року належала
ОСОБА_2, померлому ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене через
Жовтоводський міський суд
апеляційному суду Дніпропетровської
області шляхом подачі на протязі 10 днів
апеляційної скарги.

СУДДЯ