АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________
Головуючий 1 інст.: - Єлізаров І.Є.
Провадження №22-ц/790/2971/14.
Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

9 квітня 2014 року. Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді: -
Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського
В.В., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі: - Гелашвілі
Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 31 жовтня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_6 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Вікторія»
- про стягнення заборгованості по
заробітній платі та середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні,

в с т а
н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_6 звернувся в
суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог
зазначав, що з 3 березня 2008 року по 3
серпня 2009 року він працював інженером
з питань охорони праці в ТОВ
«Вікторія».

В порушення вимог ст. ст. 83, 96, 110, 115, 116
КЗпП України відповідач не повідомив
його про нараховані грошові суми,
належні йому при звільнені, не сплатив
йому компенсацію за невикористану
щорічну відпустку та за затримку
виплати заробітної плати.

Наказами директора ТОВ «Вікторія»
№30-30/1 від 30 березня 2009 року та №04-30/3 від
30 квітня 2009 року ТОВ «Вікторія» в
односторонньому порядку встановило
режим неповного робочого часу, про
запровадження якого його не було
повідомлено, чим порушені вимоги ст. 32
КЗпП України.

У зв'язку з цим, починаючи з 1 квітня
2009 року ТОВ «Вікторія» має сплачувати
йому заробітну плату у розмірі не нижче
мінімальної заробітної плати в
Україні, яка складає 1147 грн.

В порушення вимог ст. ст. 115-117 КЗпП
України ТОВ «Вікторія» не виплатило
йому у день звільнення заробітну плату
нараховану за квітень, травень,
червень, липень 2009 року, а виплатило
лише її частину 17 грудня 2012 року у сумі
118 грн.

Посилаючись на вказані обставини та
ст. ст. 83, 96,110,115,116 КЗпП України, ОСОБА_6
просив суд стягнути з ТОВ «Вікторія» на
його користь заборгованість по
заробітній платі за квітень, травень,
червень, липень 2009 року в розмірі 4 588
грн., середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні за
період з 12 травня 2009 року до дня
розгляду справи судом, виходячи із
середньомісячної заробітної плати 1147
грн.

Відповідач, в особі свого
представника, позов не визнав,
посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 31 жовтня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду 19 листопада 2013 року ОСОБА_6 подав
на нього апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просив скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким стягнути з
ТОВ «Вікторія» на його користь
компенсацію за затримку розрахунку за
не використану щорічну відпустку за
період з 12 травня 2009 року по 17 грудня 2012
року у сумі 49 321 грн.; заробітну плату за
період з 1 квітня 2009 року по 12 травня 2009
року в розмірі 1700 грн. у зв'язку із
встановленням в односторонньому
порядку режиму неповного робочого
часу; нараховану та невиплачену
заробітну плату за квітень, травень,
червень, липень 2009 року у сумі 4 588 грн.,
виходячи із мінімальної заробітної
плати в Україні 1147 грн.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 12 грудня 2013
року апеляційну скаргу задоволено.

Скасовано рішення Московського
районного суду м. Харкова від 31 жовтня
2013 року та ухвалено нове рішення, яким
стягнуто з ТОВ «Вікторія» на користь
ОСОБА_6 середньомісячний заробіток за
час затримки розрахунку при звільненні
в розмірі 500 грн., а також судовий збір
на користь держави в розмір 229 грн. 40
коп.

В іншій частині позову ОСОБА_6
відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 березня 2014 року рішення
апеляційного суду Харківської області
від 12 грудня 2013 року скасовано, а справу
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України, в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
першої інстанції зміні з таких
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд виходив з того, що остаточний
розрахунок із позивачем проведено
вчасно, а заборгованість із заробітної
плати перед ним відсутня.

Проте погодитися повністю з таким
висновком суду не можна, оскільки він
дійшов його з порушеннями норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 47, ст.116 КЗпП
України власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний у день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в ст. 116
цього Кодексу. При звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Конституційний Суд України в
рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012
щодо офіційного тлумачення положень
ст. 233 КЗпП України у взаємозв'язку з
положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу
роз'яснив, що за ст. 47 Кодексу
роботодавець зобов'язаний виплатити
працівникові при звільненні всі суми,
що належать йому від підприємства,
установи , організації, у строки,
зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день
звільнення або не пізніше наступного
дня після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про проведення
розрахунку. Непроведення з вини
власника або уповноваженого ним органу
розрахунку з працівником у зазначені
строки є підставою для
відповідальності, передбаченої ст. 117
Кодексу, тобто виплати працівникові
його середнього заробітку за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального
права з урахуванням висновків, що
викладені в рішенні Конституційного
Суду України від 22 лютого 2012 року
№4-рп/2012, дає підстави вважати, що
невиплата звільненому працівникові
всіх сум, що належать йому від власника
або уповноваженого ним органу, є
триваючим правопорушенням, а отже,
працівник може визначити остаточний
обсяг своїх вимог на момент припинення
такого правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що
наказом директора ТОВ «Вікторія» №03-03/1
від 3 березня 2008 року ОСОБА_6 прийнято
на посаду інженера з охорони праці з 3
березня 2008 року з окладом згідно
штатного розкладу (а. с. 25).

Наказом директора ТОВ «Вікторія»
№05-12/1 від 12 травня 2009 року ОСОБА_6
звільнено з посади інженера з охорони
праці ТОВ «Вікторія» з 12 травня 2009 року
за згодою сторін (а. с. 29).

При звільненні ОСОБА_6 з роботи ТОВ
«Вікторія» не була нарахована та
виплачена йому компенсація за
невикористану щорічну відпустку за
відпрацьований ним період часу з 3
травня 2008 року по 12 травня 2009 року, що
стверджується довідкою
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Харківській області
№01-19-5530 від 22 листопада 2012 року (а. с. 3).

Наказом директора ТОВ «Вікторія»
№05-13/1 від 13 травня 2009 року ОСОБА_6
прийнято на посаду інженера з охорони
праці з 18 травня 2009 року з окладом
згідно штатного розкладу на 1/2 ставки
(а. с. 26).

Наказом директора ТОВ «Вікторія»
№07-20/1 від 20 липня 2009 року ОСОБА_6
звільнено з посади інженера з охорони
праці ТОВ «Вікторія» (за сумісництвом)
з 3 серпня 2009 року за згодою сторін (а. с.
30).

При звільненні ОСОБА_6 з роботи ТОВ
«Вікторія» не була виплачена йому
заробітна плата за липень 2009 року.

Крім того, ТОВ «Вікторія» не була
нарахована та виплачена ОСОБА_6
компенсація за невикористану щорічну
відпустку за відпрацьований ним період
часу з 3 травня 2008 року по 12 травня 2009
року, а також з 18 травня 2009 року по 3
серпня 2009 року, що стверджується
довідкою Територіальної державної
інспекції з питань праці у Харківській
області №01-19-5530 від 22 листопада 2012 року.

Заборгованість по заробітній платі
за липень 2009 року у сумі 100 грн. 22 коп.,
виплачена позивачу ТОВ «Вікторія» 11
вересня 2009 року, що стверджується
відомістю на виплату грошей № ВЗП - 0000010
(а. с. 71).

Компенсація за невикористану
відпустку в розмірі 138 грн. 77 коп., за
відпрацьований ОСОБА_6 період часу з 3
березня 2008 року по 12 травня 2009 року та з
18 травня 2009 року по 3 серпня 2009 року
виплачена позивачу ТОВ «Вікторія» 17
грудня 2012 року, що стверджується
відомістю на виплату грошей №1 - 00000002 за
листопад 2012 року (а. с. 170).

Таким чином, затримка остаточного
розрахунку при звільненні ОСОБА_6 з
роботи становить з 12 травня 2009 року по 18
травня 2009 року та з 4 серпня 2009 року по 17
грудня 2012 року.

З огляду на викладене, позовні
вимоги ОСОБА_6 про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні з роботи
узгоджуються з положенням ст. 117 КЗпП
України.

Порядок обчислення середнього
заробітку працівника визначено ст. 27
Закону України «Про оплату праці», а
також правилами, передбаченими
Порядком обчислення середньої
заробітної плати, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 року №100 (надалі
Порядку).

Абзацом 3 п. 2 Порядку передбачено, що
середньомісячна заробітна плата
працівника обчислюється виходячи з
виплат за останні 2 календарні місяці
роботи, що передують події, з якою
пов'язана виплата, тобто ті, що
передують дню звільнення працівника з
роботи.

Відповідно до пункту 8 Порядку
нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні 2
місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного (годинного)
заробітку на число робочих днів/годин,
а у випадках, передбачених чинним
законодавством календарних днів, які
мають бути плачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом 2 місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

Позивача ОСОБА_6 звільнено вперше із
займаної посади 12 травня 2009 року та
прийнято повторно на цю ж саму посаду і
в це ж саме товариство 18 травня 2009
року.

Згідно довідки ТОВ «Вікторія»
заробітна плата ОСОБА_6 за останні 2
календарні місяці роботи, що
передували події, з якою пов'язана
виплата, становить: за березень 2009 року
- 719 грн. 40 коп.; за квітень 2009 року - 258
грн. 18 коп. (а. с.50).

Середньомісячна заробітна плата
ОСОБА_6 за останні 2 місяці, що
передували його звільненню з роботи
складає 488 грн. 79 коп. (719, 40 + 258,18 = 977,58 : 2 =
488,79).

Кількість відпрацьованих ОСОБА_6
робочих днів за березень, квітень 2009
року становить 29 днів (а. с. 50).

Середньоденна заробітна плата
ОСОБА_6 становить 33 грн. 70 коп. (977,58 грн. :
29 днів = 33,70).

Оплаті за час затримки розрахунку
при звільненні підлягає період з 13
травня 2009 року по 18 травня 2009 року,
тобто 5 днів.

Таким чином, середній заробіток
ОСОБА_6 за час затримки розрахунку при
його звільненні з роботи за період з 13
травня 2009 року по 18 травня 2009 року
становить 168 грн. 50 коп.

Позивача ОСОБА_6 вдруге звільнено із
займаної посади 3 серпня 2009 року.

Остаточний розрахунок з ним ТОВ
«Вікторія» проведено 12 грудня 2012 року.

Згідно довідки ТОВ «Вікторія»
заробітна плата ОСОБА_6 за останні 2
календарні місяці роботи, що
передували події, з якою пов'язана
виплата, становить: за червень 2009 року -
266 грн. 25 коп.; за липень 2009 року - 203 грн.
48 коп. (а. с.50).

Середньомісячна заробітна плата
ОСОБА_6 за останні 2 місяці, що
передували його другому звільненню з
роботи, складає 234 грн. 86 коп. (266, 25 + 203,48 =
469,73 : 2 = 234,86).

Кількість відпрацьованих ОСОБА_6
робочих днів за червень, липень 2009 року
становить 28 днів (а. с. 50).

Середньоденна заробітна плата
ОСОБА_6 становить 16 грн. 77 коп. (469,73 грн. :
29 днів = 16,77).

Оплаті за час затримки розрахунку
при звільненні підлягає період з 4
серпня 2009 року по 17 грудня 2012 року (а.
с.170).

Згідно листа Міністерства
соціальної політики України №10338/0/14-08/13
від 30 вересня 2008 року «Про норми
тривалості робочого часу на 2009 рік»
оплаті підлягає 107 днів (серпень - 19
днів, вересень - 22 дні, жовтень - 22 дні,
листопад - 21 день, грудень -23 дні).

Середній заробіток позивача за час
затримки розрахунку при звільненні за
2009 рік складає 1794 грн. 39 коп.

Згідно листа Міністерства
соціальної політики України №9681/0/14-07/13
від 25 серпня 2009 року «Про норми
тривалості робочого часу на 2010 рік»
оплаті підлягає 251 день (січень -19 днів,
лютий - 20 днів, березень - 22 дні, квітень -
21 день, травень - 17 днів, червень - 21 день,
липень - 22 дні, серпень - 21 день, вересень
- 22 дні, жовтень - 21 день, листопад - 22
дні, грудень -23 дні).

Середній заробіток позивача за час
затримки розрахунку при звільненні за
2010 рік складає 4 209 грн. 27 коп.

Згідно листа Міністерства
соціальної політики України №9111/0/14-10/13
від 25 серпня 2010 року «Про розрахунок
норми тривалості робочого часу на 2011
рік» оплаті підлягає 250 днів (січень - 19
днів, лютий - 20 днів, березень - 22 дні,
квітень - 20 днів, травень -19 днів,
червень - 20 днів, липень - 21 день, серпень
- 22 дні, вересень - 22 дні, жовтень - 21 день,
листопад - 22 дні, грудень - 22 дні).

Середній заробіток позивач за час
затримки розрахунку при звільненні за
2011 рік складає 4 192 грн. 50 коп.

Згідно листа Міністерства
соціальної політики України №8515/0/14-11/13
від 23 серпня 2011 року «Про розрахунок
норми тривалості робочого часу на 2012
рік» оплаті підлягає 240 днів (січень - 20
днів, лютий - 21 день, березень -21 день,
квітень - 20 днів, травень - 20 днів,
червень - 19 днів, липень - 22 дні, серпень -
22 дні, вересень - 20 днів, жовтень - 23 дні,
листопад - 22 дні, грудень -10 днів).

Середній заробіток позивач за час
затримки розрахунку при звільненні за
2012 рік складає 4 024 грн. 80 коп.

Таким чином, середній заробіток
ОСОБА_6 за час затримки розрахунку при
його звільненні з роботи за період з 13
травня 2009 року по 18 травня 2009 року та
за період з 4 серпня 2009 року по 12 грудня
2012 року становить 14 389 грн. 46 коп. (168,50 +
1794,39 + 4209,27 + 4192,50 +4 024,80 = 14 389 грн. 46 коп.).

Вирішуючи спір між сторонами, суд
першої інстанції не звернув увагу на
те, що компенсацію за невикористану
відпустку ТОВ «Вікторія» виплатило
ОСОБА_6 не в день його звільнення з
роботи, а лише 17 грудня 2012 року та
безпідставно дійшов висновку про
відсутність правових підстав для
стягнення з відповідача на користь
позивача середнього заробітку за час
затримку при звільнені.

З огляду на викладене, колегія
суддів вважає за необхідне скасувати
рішення суду в частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_6 до ТОВ
«Вікторія» про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні та ухвалити в цій
частині нове рішення про часткове
задоволення позову.

Відповідно до роз'яснень, викладених
в абз. п'ятому п. 6, абз. другому п. 20
постанови Пленуму Верховного Суду
України №13 від 24 грудня 1999 року «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці»,
задовольняючи вимоги про оплату праці,
суд має навести в рішенні
розрахунки, з яких він виходив при
визначенні сум, що підлягають
стягненню. Оскільки справляння і
сплата прибуткового податку з
громадян є відповідно обов'язком
роботодавця та працівника, суд
визначає зазначену суму без
утримання цього податку й інших
обов'язкових платежів, про що
зазначає в резолютивній частині
рішення.

У разі не проведення розрахунку у
зв'язку із виникненням спору про розмір
належних до виплати сум вимоги про
відповідальність за затримку
розрахунку підлягають задоволенню у
повному обсязі, якщо спір вирішено на
користь позивача або такого висновку
дійде суд, що розглядає справу. При
частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача
виплати, передбачені ст. 117 КЗпП України
у сумі 14 020 грн. 52 коп. (пропорційно до
суми заборгованості по заробітній
платі, суми заборгованості за
невикористану відпустку та порівняно
із середнім заробітком) без врахування
податків та інших обов'язкових
платежів.

Рішення суду першої інстанції в
іншій частині, відповідає нормам
матеріального і процесуального права,
і підстав для його скасування чи зміни
колегія суддів не вбачає.

Посилання ОСОБА_6 на те, що ТОВ
«Вікторія» не виплатило йому заробітну
плату за квітень, травень, червень,
липень 2009 року, не можуть бути прийняті
до уваги колегії суддів.

Матеріали справи свідчать, що
заробітна плата за квітень 2009 року в
розмір 250 грн. 18 коп. виплачена ТОВ
«Вікторія» позивачу ОСОБА_6 у травні 2009
року, що стверджується платіжною
відомістю №ВЗП-000006 (а. с. 68).

Заробітна плата за травень 2009 року в
розмір 191 грн. 11 коп. виплачена ТОВ
«Вікторія» позивачу ОСОБА_6 у червні 2009
року, що стверджується відомістю на
виплату грошей №ВЗП-000007 (а. с. 69).

Заробітна плата за червень 2009 року в
розмір 257 грн. 96 коп. виплачена ТОВ
«Вікторія» позивачу ОСОБА_6 у липні 2009
року, що стверджується відомістю на
виплату грошей №ВЗП-000009 (а. с. 70).

Заробітна плата за липень 2009 року в
розмір 102 грн. 22 коп. виплачена ТОВ
«Вікторія» позивачу ОСОБА_6 у вересні
2009 року, що стверджується відомістю на
виплату грошей №ВЗП-0000010 (а. с. 71).

Доказів того, що в зазначених
платіжних відомостях в рядках
«ОСОБА_6.» міститься не підпис позивача,
а іншої особи, матеріали справи не
містять.

Не надані такі докази ОСОБА_6 і в
судовому засіданні апеляційної
інстанції.

Клопотань про призначення у справі
судової почеркознавчої експертизи
позивачем ОСОБА_6 в судовому засіданні
апеляційної інстанції не заявлено.

Доводи ОСОБА_6 про стягнення з
відповідача на його користь
мінімальної заробітної плати з 1 квітня
2009 року у зв'язку з встановленням
товариством в односторонньому порядку
режиму неповного робочого часу, не
ґрунтуються на вимогах ст. 32 КЗпП
України.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Позивач ОСОБА_6 звільнений від
сплати судового збору при зверненні з
позовом до суду за вимогами, що
випливають із трудових відносин
відповідно до ст. 5 Закону України «Про
судовий збір», у зв'язку з чим колегія
суддів вважає за необхідне стягнути з
ТОВ «Вікторія» на користь держави
судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307,
п. п. 3, 4 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316,
317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и
р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
задовольнити - частково.

Рішення Московського районного
суду м. Харкова від 31 жовтня 2013 року в
частині відмови у задоволенні позову
ОСОБА_6 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Вікторія» про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні -
скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення,
яким стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Вікторія» на
користь ОСОБА_6 середній заробіток за
час затримки розрахунку при
звільненні у сумі 14 020 (чотирнадцять
тисяч двадцять) грн. 52 (п'ятдесят дві)
коп. без врахування податків та інших
обов'язкових платежів.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Вікторія» на
користь держави судовий збір у сумі 229
грн. 40 коп.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: