У х в а л а

іменем україни

17 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про поділ майна подружжя, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного
суду Івано - Франківської області від 27
січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вказаним позовом. Зазначала, що з
відповідачем у справі перебувала в
зареєстрованому шлюбі, від якого має
двох дітей. Під час перебування в шлюбі
сторони в 2001 році придбали приміщення
магазину в АДРЕСА_1, яке ними було
реконструйоване під житловий будинок,
що є спільною сумісною власністю
подружжя. Вказаний будинок підлягає
поділу, як спільне майно подружжя. З
урахуванням того, що діти проживають
разом з позивачем, перебувають на її
утриманні її частка повинна становити
2/3 частини цього будинку. Посилаючись
на наведене, просила задовольнити
позов.

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним
позовом, просив поділити нажите з
ОСОБА_1 майно, виділивши йому на 20 %
більше майна від його частки. При цьому,
приміщення магазину, що знаходиться по
АДРЕСА_2, яке зареєстровано за ОСОБА_1,
передати йому у власність в натурі, а
приміщення будівлі, по АДРЕСА_1, яке
зареєстровано за ним, передати у
власність ОСОБА_1 Грошову
компенсацію у зв'язку із перевищенням
вартості майна яке передане ОСОБА_1,
стягнути на його користь. Інше майно, що
спільно нажите подружжям (вартість
сімейного бізнесу) поділити між ними у
визначених ним частках.

Рішенням Рожнятівського районного суд
Івано - Франківської області від
3 грудня 2013 року позов ОСОБА_1
задоволено, зустрічний позов ОСОБА_2
задоволено частково. Розподілено
житловий будинок, який знаходиться в
АДРЕСА_1, який є спільною
сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2
виділивши першому співвласнику ОСОБА_1
2/3 частини будинку, яка
складається з кухні (частину) 1 - 2,
площею 7,05 кв.м, вартістю 24941 грн 63 коп.;
комори 1-3, площею 5,3 кв.м, вартістю 18750
грн 44 коп.; тамбура 1-4 площею 3,0
кв.м, вартістю 10613 грн 46 коп.; житлової
кімнати 1-5, площею 30,4 кв.м, вартістю 107549
грн 72 коп.; житлової кімнати 1-6 площею
46,8 кв.м, вартістю 165569 грн 97 коп.; з
допоміжних споруд виділено огорожу № 3
довжиною 61,5 м.п, вартістю 45078 грн 29 коп.,
а всього: нерухомого майна на загальну
суму 372503 грн 51 коп.; другому
співвласнику ОСОБА_2 виділено 1/3
частину будинку, яка складається з
тамбура 1-1 площею 4,5 кв.м, вартістю
15920 грн 19 коп.; кухні ( частину ) 1-2,
площею 7,05 кв.м, вартістю 24941 грн 63
коп.; комори 1-7, площею 9,2 кв.м, вартістю
32547 грн 94 коп.; комори 1-8, площею 5,2 кв.м,
вартістю 18396 грн 66 коп.; житлової
кімнати 1-9, площею 19,1 кв.м,
вартістю 67572 грн 36 коп.; з допоміжних
споруд виділено огорожу № 3 довжиною 27.5
м.п, вартістю 20156 грн 95 коп.; хвіртку № 2,
вартістю 20156 грн 37 грн.; колодязь № 1
вартістю 6045 грн 95 коп., а всього
нерухомого майна на загальну суму - 187643
грн 6 коп. У задоволенні іншої частини
зустрічних позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

Вирішено питання про відшкодування
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Івано -
Франківської області від 27 січня
2014 року рішення Рожнятівського
районного суд Івано - Франківської
області від 3 грудня 2013 року в частині
відмови у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 про поділ приміщення
магазину у АДРЕСА_2 скасовано та
ухвалено в цій частині нове рішення.
Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
власності по Ѕ ідеальної частки за
кожним на приміщення магазину по
АДРЕСА_2. У іншій частині рішення суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення апеляційного суду в
частині визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2
права власності по Ѕ ідеальної частки
за кожним на приміщення магазину по
АДРЕСА_2 скасувати, залишити в силі
рішення суду першої інстанції в
частині відмови ОСОБА_2 у задоволенні
його позовних вимог.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційної скарги про те, що
приміщення магазину по
АДРЕСА_2 не могло бути предметом поділу
між сторонами, оскільки придбавалось
ОСОБА_1, як приватним підприємцем і
використовується для здійснення
підприємницької діяльності, а відтак
не є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя, підлягають
відхиленню.

З долучених до справи договорів
купівлі - продажу вказаного приміщення
магазину та земельної ділянки, на якій
він розміщений, вбачається, що вони
придбані ОСОБА_1 При цьому у них не
зазначено, що остання придбавала їх як
фізична особа - підприємець. Вказані
договори укладені в період перебування
сторін у шлюбі.

Доказів про те, що на придбання цього
майна були використані особисті кошти
ОСОБА_1 не надано.

ОСОБА_1 припинила свою діяльність як
фізична особа - підприємець 6 липня 2012
року.

За таких обставин суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
приміщення магазину є спільною
сумісною власністю подружжя та визнав
за кожним із них право на його Ѕ
частину.

Та обставина, що вказане приміщення
використовується ТОВ «Діброва»,
директором якого є ОСОБА_1, на
правильність зробленого апеляційним
судом висновку і законність
ухваленого ним рішення не впливає.

Дані про те, що це приміщення набуто у
власність товариством відсутні, на
наявність доказів переходу права
власності на нього до останнього
особа, яка подала касаційну скаргу, не
посилається і таких у справі нема.

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржуване судове рішення ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи скарги
про неправильне застосування
апеляційним судом норм матеріального
права і порушення норм процесуального
права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення рішення апеляційного суду
без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано -
Франківської області від 27 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук Судді:В.О.
Кузнєцов Д.О.Остапчук