У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 24 квітня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
30 травня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 31
липня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому просив стягнути
з ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 19 665
грн та моральну шкоду, яку оцінив у 10 000
грн, завдану внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 25
вересня 2008 року близько 16-30
годин відповідач, керуючи автомобілем
«ДЕУ», д.н. НОМЕР_1, порушила правила
дорожнього руху й допустила зіткнення
з автомобілем «Шевроле», д.н. НОМЕР_2 під
його (позивача) керуванням.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 29
жовтня 2008 року ОСОБА_5 визнано винною у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КпАП України.

Посилаючись на те, що в результаті ДТП
його автомобіль було пошкоджено, а йому
(позивачу) завдано моральної шкоди,
просив задовольнити позов.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 30
травня 2013 року, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 31 липня
2013 року, позовні вимоги задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
майнову шкоду в сумі 19 665 грн та
моральну шкоду в сумі 1 000 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення та ухвалу судів
попередніх інстанцій, ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову, мотивуючи свою вимогу
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що водій автомобіля «ДЕУ», д.н.
НОМЕР_1 ОСОБА_5 допустила порушення
Правил дорожнього руху, що призвело до
зіткнення з автомобілем «Шевроле», д.н.
НОМЕР_2, у результаті чого ОСОБА_4 було
завдано майнової та моральної шкоди.
При цьому суд керувався нормами ст. ст.
1166 та 1187 Цивільного кодексу України.

Висновок судів є правильним з
урахуванням вимог
ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України щодо
належності, допустимості доказів і
обов'язку доказування та надання
доказів.

Так, відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ЦПК України.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

В матеріалах справи відсутні будь-які
докази, надані відповідачем, які б
спростовували розмір шкоди, завданий
позивачу внаслідок ДТП.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у
справі докази, правильно встановивши
характер правовідносин та вірно
застосувавши норми матеріального
права, суди з урахуванням встановлених
обставин справи обґрунтовано дійшли
висновку про часткове задоволення
позову.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судами при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити,
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 30 травня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 31 липня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова