Справа №
Провадження № 2/621/14/14
РІШЕННЯ

іменем України

15.04.2014 року
м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської
області в складі:

головуючого судді -
Бережної Н.М.,

за участю секретаря -
Друпової А.О.,

представників -
адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Змієві
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
грошових коштів за розпискою,

встановив:

13 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за розпискою.
05 березня 2014 року ОСОБА_3 звернувся з
уточненою позовною заявою до ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
розпискою, в якій вказав, що 04.06.2011 року
між ним та ОСОБА_4 було укладено
попередній договір купівлі-продажу
Mitsubishi Lancer НОМЕР_2. За вказаний
автомобіль він передав гроші в сумі 76000
грн. На підтвердження зазначеного
ОСОБА_4 видав розписку і довіреність з
правом керування автомобілем та
передав сам автомобіль, ключі від нього
та технічний паспорт. Автомобіль Mitsubishi
Lancer НОМЕР_2 був зареєстрований за
ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу. 27
травня 2011 року ОСОБА_5 передала ОСОБА_4
та ОСОБА_6 автомобіль за довіреністю з
правом часткового або повного
передоручення, посвідченою приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 27 травня
2011 року за реєстраційним номером 4832,
надавши їм право експлуатувати та
розпоряджатися автомобілем, в тому
числі і з правом його продажу. 06 червня
2011 року на підставі заяви ОСОБА_5
приватним нотаріусом Харківського
нотаріального округу ОСОБА_8 вказану
довіреність на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_6
анульовано, про що приватний нотаріус
ХМНО ОСОБА_8 листом від 06 червня 2011 року
повідомила органи ДАІ, ОСОБА_4 та ОСОБА_6
Цей лист ОСОБА_4 отримав 15 червня 2011
року, а ОСОБА_6 10 червня 2011 року.
Рішенням Зміївського районного суду
Харківської області від 19 квітня 2012
року по справі № 2-908/11 за позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_9 про
витребування майна з чужого незнаного
володіння та зустрічним позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_5, ОСОБА_4 ОСОБА_6 про визнання
права власності на автомобіль, ОСОБА_3
було відмовлено у визнанні права
власності на спірний автомобіль і
вирішено передати автомобіль Mitsubishi Lancer
НОМЕР_2 ОСОБА_5 Після набрання законної
сили вказане рішення позивач виконав,
добровільно повернув фактично
куплений автомобіль ОСОБА_5, а отже має
право на повернення коштів, які він
сплатив ОСОБА_4 за автомобіль 04.06.2011
року у розмірі 76000 грн. Тому просив
стягнути на його користь солідарно з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 грошові кошти в сумі
76000 грн. та судовий збір у розмірі 760 грн.

Позивач ОСОБА_3 у судовому засіданні
наполягав на задоволенні позову,
посилаючись на обставини, вказані у
його позовній заяві.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1
позов підтримав, просив його
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явився, належним чином був
повідомлений про час розгляду справи,
надав свої заперечення проти позову.

Представник відповідача - адвокат
ОСОБА_2 проти задоволення позову
заперечувала, вважала їх
безпідставними та незаконними,
оскільки її довіритель ОСОБА_4, коли
передавав автомобіль ОСОБА_3, діяв у
повній відповідності з повноваженнями,
які йому надала ОСОБА_5, ніяких
протиправних дій не вчиняв,
неправомірних рішень не приймав.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання
не з'явилася, належним чином була
повідомлена про час розгляду справи,
надала свої заперечення проти позову,
вказуючи на те, що ані від ОСОБА_3, ані
від ОСОБА_4 за її власний автомобіль
ніяких грошей не отримувала, а також не
має заборгованості перед вказаними
особами з інших причин. Під час
розгляду справи № 2-908/11 судом
встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в
незаконний спосіб позбавили її права
власності на належне їй майно -
автомобіль. Гроші, які просить стягнути
ОСОБА_3 у своєму позові, використані
були виключно в інтересах ОСОБА_4
ОСОБА_5 вважала, що у позивача ОСОБА_3 не
існує жодних підстав для стягнення з
неї грошових коштів в розмірі 76000 грн., а
тому просила відмовити в задоволенні
позову в частині стягнення з неї
грошових коштів та судового збору.

Вислухавши осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши докази, що містяться
в матеріалах справи, суд дійшов
наступного висновку:

Як слідує з матеріалів цивільної
справи № 2-908/11, які досліджувались у
судовому засіданні:

- право власності на автомобіль марки
Mitsubishi Lancer, 2005 року випуску (кузов, рама),
номер НОМЕР_4, реєстраційний номер
НОМЕР_2, зареєстровано за ОСОБА_5 (а.с. 38) ;

- 27 травня 2011 року ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_4,
ОСОБА_6 було видано довіреність на
право керування та розпорядження в її
інтересах належним їй транспортним
засобом, посвідчену приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 Зазначена
довіреність видана з правом часткового
або повного передоручення терміном на
десять років та дійсна до 27 травня 2021
року (а.с. 6);

- 04 червня 2011 року ОСОБА_4 від імені
ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_9 було
видано довіреність на право
експлуатувати, ремонтувати та
слідкувати за технічним станом,
користуватися, а також розпоряджатися
(продавати, обміняти, здати в оренду)
належним ОСОБА_5 автомобілем марки
Mitsubishi Lancer, 2005 року випуску (кузов, рама),
номер НОМЕР_4, реєстраційний номер
НОМЕР_2, що підтверджується довіреністю
посвідченою приватним нотаріусом
Харківського округу Харківської
області Жовнір від 04 червня 2011 року. При
оформленні довіреності приватним
нотаріусом було роз'яснено сторонам
зміст ст.ст. 237-241, 244-250, 1000, 1007, 1187 ЦК
України щодо поняття довіреності, її
форм, строків, припинення
представництва за довіреністю, відмови
представника від вчинення дій, які були
визначені довіреністю, можливість
скасування довіреності у будь-який час
на протязі її дій, з обов'язком
повідомити про скасування довіреності
представника, а також відомих
довірителю третіх осіб, для
представництва перед якими видана
довіреність (а.с. 73);

- 04.06.2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було
укладено попередній договір
купівлі-продажу автомашини марки Mitsubishi
Lancer, 2005 року випуску (кузов, рама), номер
НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_2,
яким обумовлено порядок, умови,
предмет, ціну і строки укладення
основного договору (а.с. 59-60 );

- 06 червня 2011 року ОСОБА_5 відмінила
довіреність на управління та
розпорядження автомобілем марки Mitsubishi
Lancer, 2005 року випуску (кузов, рама), номер
НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_2,
видану на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_6,
посвідчену 27.05.2011 року приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, шляхом
подання заяви приватному нотаріусу
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, про що належним чином 08
червня 2011 року повідомила ОСОБА_4 та
ОСОБА_6, що підтверджується квитанцією
поштового відділення ХА УАППЗ
«Укрпошта» м. Харків ВЗ-1 про оплату
відправлення повідомлення
рекомендованим листом (а.с. 7-9);

- Рішенням Зміївського районного суду
Харківської області від 19 квітня 2012
року по справі № 2-908/11 за позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_9 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 ОСОБА_6
про визнання права власності на
автомобіль позивачу було відмовлено у
визнанні права власності на спірний
автомобіль і вирішено передати
автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2005 року
випуску (кузов, рама), номер НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_5 (а.с.
110-116);

- Ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 18 липня 2012 року
рішення Зміївського районного суду
Харківської області від 19 квітня 2012
року залишено без змін (а.с. 159-161);

Як вбачається з розписки ОСОБА_4 продав
автомашину марки Mitsubishi Lancer, 2005 року
випуску (кузов, рама), номер НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_3 за
76000 грн. в еквіваленті 9500 доларів США,
які отримав повністю 04.06.2011 року. В свою
чергу ОСОБА_3 отримав автомобіль, ключі,
документи від автомашини (а.с. 6).

Відповідно до ст. 1000 ЦК України за
договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії.
Правочин, вчинений повіреним, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки довірителя.

Договором доручення може бути
встановлено виключне право повіреного
на вчинення від імені та за рахунок
довірителя всіх або частини юридичних
дій, передбачених договором. У договорі
можуть бути встановлені строк дії
такого доручення та (або) територія, у
межах якої є чинним виключне право
повіреного.

Виходячи з положень ст. 1000 ЦК України,
договір доручення не є документом за
яким право власності може перейти від
однієї особи до іншої, видача та
отримання доручення ні в якій мірі не
пов'язані з переходом права власності
на автомобіль від його власника до
повіреного, останньому надається лише
(крім володіння і користування)
можливість здійснювати операції з
автомобілем в інтересах довірителя, що
витікає з положень вказаної статті ЦК
України відповідно до яких, правочин,
вчинений повіреним, створює, змінює,
припиняє цивільні права та обов'язки
довірителя. В силу чого оформлення
довіреності ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_3 з
правом розпорядження в інтересах
ОСОБА_5 транспортним засобом не є
договором купівлі-продажу спірної
автомашини.

Статтею 639 ЦК України визначено, що
договір може бути укладений у будь-якій
формі, якщо вимоги щодо форми договору
не встановлені законом.

Відповідно до ст. 206 ЦК України усно
можуть вчинятися правочини, які
повністю виконуються сторонами у
момент їх вчинення, за винятком
правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Відповідно до ст. 208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачених частиною
першою статті 206 цього Кодексу.

Згідно ст. 635 ЦК України попереднім є
договір, сторони якого зобов'язуються
протягом певного строку (у певний
термін) укласти договір в майбутньому
(основний договір) на умовах,
встановлених попереднім договором.

Попередній договір укладається у
формі, встановленій для основного
договору, а якщо форма основного
договору не встановлена, - у письмовій
формі.

Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про дорожній
рух» державній реєстрації та обліку
підлягають призначені для
експлуатації на вулично-дорожній
мережі загального користування
транспортні засоби усіх типів:
автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх
типів, марок і моделей, самохідні
машини, причепи та напівпричепи до них,
мотоколяски, інші прирівняні до них
транспортні засоби та мопеди, що
використовуються на автомобільних
дорогах державного значення. Державна
реєстрація та облік автомобілів,
автобусів, мотоциклів та мопедів усіх
типів, марок і моделей, самохідних
машин, причепів та напівпричепів до
них, мотоколясок, інших прирівняних до
них транспортних засобів здійснюються
відповідними підрозділами
Міністерства внутрішніх справ України,
що забезпечують безпеку дорожнього
руху.

Згідно п.п. 7, 8 постанови КМУ від 07.09.1998
року № 1388 «Про затвердження Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів» власники
транспортних засобів та особи, що
експлуатують такі засоби на законних
підставах, або їх представники (далі -
власники) зобов'язані зареєструвати
(перереєструвати) транспортні засоби
протягом десяти діб після придбання
(одержання) або митного оформлення, або
тимчасового ввезення на територію
України, або виникнення обставин, що є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів. Строк
державної реєстрації продовжується у
разі подання документів, які
підтверджують відсутність можливості
своєчасного її проведення власниками
транспортних засобів (хвороба,
відрядження або інші поважні причини).
Державна реєстрація (перереєстрація)
транспортних засобів проводиться на
підставі заяв власників, поданих
особисто, і документів, що посвідчують
їх особу, підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення (далі - правомірність
придбання) транспортних засобів,
відповідність конструкції
транспортних засобів установленим
вимогам безпеки дорожнього руху, а
також вимогам, які є підставою для
внесення змін до реєстраційних
документів.

Документами, що підтверджують
правомірність придбання транспортних
засобів, їх складових частин, що мають
ідентифікаційні номери, є засвідчені
підписом відповідної посадової особи,
що скріплений печаткою:
довідка-рахунок за формою згідно з
додатком 1, видана суб'єктом
господарювання, діяльність якого
пов'язана з реалізацією транспортних
засобів та їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери; договори
та угоди, укладені на товарних біржах
на зареєстрованих у Департаменті
Державтоінспекції бланках, договори
купівлі-продажу транспортних засобів,
оформлені в Державтоінспекції, інші
засвідчені в установленому порядку
документи, що встановлюють право
власності на транспортні засоби.

Виходячи із зазначених вимог чинного
законодавства, договір купівлі-продажу
транспортних засобів укладається у
письмовій формі, підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації, а також може бути
оформлений в Державтоінспекції.

Як встановлено в ході розгляду справи
між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено
попередній договір купівлі-продажу
автомашини марки Mitsubishi Lancer, 2005 року
випуску (кузов, рама), номер НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_2, яким
обумовлено порядок, умови, предмет,
ціну і строки укладення основного
договору, а саме те, що основний договір
купівлі-продажу повинен бути
оформлений в Держававтоінспекції.

Однак, цей договір не відповідає
вимогам ст. 635 ЦК України, оскільки
укладено не в тій формі, яка
встановлена для основного договору, що
згідно положень ст.ст. 203, 215 ЦК України
свідчить про його нікчемність.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Відсутність правової підстави означає,
що набувач збагатився за рахунок
потерпілого поза підставою,
передбаченою законом, іншими правовими
актами чи правочином.

Враховуючи викладене, виконання за
нікчемним правочином є безпідставним,
отримане у порядку такого виконання
підлягає поверненню іншій стороні
згідно положень ст. 1212 ЦК України.

Так, судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
при укладанні попереднього договору
купівлі-продажу автомобіля ОСОБА_4
отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі
76000 грн., що не заперечувалося
відповідачем ОСОБА_4 та його
представником у судовому засіданні.

Доказів про те, що грошові кошти за
автомобіль отримала ОСОБА_5 позивач
суду не надав.

Твердження відповідача ОСОБА_4 та його
представника про те, що відповідач
ОСОБА_5 своїми шахрайськими діями
позбавила його та ОСОБА_3 права
власності на спірний автомобіль, також
не знайшли свого підтвердження в ході
розгляду справи, оскільки винуватість
ОСОБА_5 за ознаками злочину,
передбаченого ст. 190 КК України за
вчинення шахрайства, не встановлена
обвинувать ним вироком суду.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про часткове задоволення
позову та стягнення з ОСОБА_4 грошових
коштів в сумі 76000 грн. на користь
позивача.

При ухваленні рішення, застосовуючи
положення ст. 1212 ЦК України, суд не
виходить за межі позовних вимог ОСОБА_3

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача ОСОБА_4 на користь позивача
належить стягнути судовий збір у
розмірі 760 (сімсот шістдесят) грн.

Керуючись ст. ст. 203, 206, 208, 215, 635, 639, 1000, 1212
ЦК України, Законом України «Про
дорожній рух», Постановою КМУ № 1388 від
07 вересня 1998 р., ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212- 215
ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення грошових коштів за розпискою
- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_3, який
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі
76000 (сімдесят шість тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_3, який
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі
760 (сімсот шістдесят) грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд Харківської
області шляхом подання апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: