Маловисківський районний суд
Кіровоградської області
Справа № 392/783/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року
м.Мала Виска

Маловисківський районний суд
Кіровоградської області в складі:
головуючого
судді-Вдовіченка М.М.,
при
секретарі- Стець Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мала Виска справу за
поданням державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Маловисківського районного управління
юстиції про тимчасового обмеження
боржника у праві виїзду за межі
України ,-

В С
Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Маловисківського районного управління
юстиції Погрібний Р.В., звернувся до
суду з поданням, про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України, посилаючись на те, що боржник
ОСОБА_2 , ухиляється від сплати
аліментів на утримання сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1. та має заборгованість в
сумі 1680 грн.

Державний виконавець в судове
засідання не з'явився, надіслав заяву
про розгляд подання у його відсутність
та просив його задовольнити.

Дослідивши матеріали подання, суд
вважає, що воно не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до ст.
33 Конституції України кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом. Згідно ст. 2
Протоколу № 4 до Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
який гарантує деякі права і свободи,
передбачені в Конвенції та у Першому
протоколі до неї, кожен є вільним
залишати будь-яку країну, включно зі
своєю власною. На здійснення цих прав
не може бути встановлено жодних
обмежень, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст.
12 Міжнародного пакту про громадянські
та політичні права передбачено, що
кожна людина має право покидати
будь-яку країну, включаючи свою власну.
Згадані вище права не можуть бути
об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які
передбачено законом, які є необхідними
для охорони державної безпеки,
громадського порядку, здоров'я чи
моральності населення або прав і
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.
Відповідно до ст. 313
Цивільного кодексу України, фізична
особа має право на свободу пересування.
Фізична особа, яка досягла шістнадцяти
років, має право на вільний самостійний
виїзд за межі України. Фізична особа
може бути обмежена у здійсненні права
на пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України, порядок вирішення
спорів у цій сфері регулюється Законом
від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України". Положеннями ст. 6
цього Закону встановлено, що
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, або громадянинові України,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у таких випадках: - якщо діють
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші невиконані зобов'язання до
виконання зобов'язань або розв'язання
спору за погодженням сторін у
передбачених законом випадках, або
забезпечення зобов'язань заставою,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України (п. 2); - якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням -
до виконання зобов'язань (п. 5).
Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язання за рішенням.
Відповідно до статті 377-1
ЦПК України, питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.
Аналіз наведених норм
закону дає підстави для висновку, що
суд має право встановити щодо боржника
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України лише за поданням
державного виконавця, обов'язково
погодженим з начальником відділу
державної виконавчої служби, за умови
доведення та документального
підтвердження факту ухилення боржника,
який має паспорт для виїзду за кордон і
з цією метою має намір та реальну
можливість вибути за межі України, від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням суду чи іншого органу
(посадової особи). Таке обмеження може
бути встановлено лише строком до
виконання боржником своїх зобов'язань.

Відповідно до
ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче
провадження»державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії,
однак державним виконавцем не надано
суду доказів того, що ним було
вичерпано весь передбачений
зазначеним Законом перелік заходів
щодо примусового виконання судових
рішень або всі вони виявилися
безрезультатними. Застосування таких
обмежень може мати місце лише у
виключних випадках і повинно
використовуватися лише як крайній
захід після реалізації усіх можливих
та передбачених законом засобів
примусового виконання судового
рішення, оскільки стосується
гарантованого ст. 33 Конституції
України та ст. 313 ЦК України особистого
немайнового права особи вільно
залишати територію України та права на
свободу пересування, передчасне і
безпідставне обмеження яких є
неприпустимим.
В
матеріалах справи відсутні будь-які
акти державного виконавця з понятими
про виїзд за місцем проживання
боржника та встановленням того, що за
адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2, не проживає.

В матеріалах подання,
державним виконавцем не наведено
жодних доказів, які дійсно свідчили про
намір боржника ОСОБА_2, вибути за межі
України, з метою ухилення від сплати
аліментів.

Відповідно до Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, що набрала чинності з 17 квітня
2012 р. та затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 2
квітня 2012 р. № 512/5. Зокрема, в розділі XI
"Обмеження у праві виїзду за межі
України та заборона в'їзду в Україну",
передбачено, що подання повинно
містити підтвердження факту ухилення
боржника від виконання своїх
зобов'язань.
В
матеріалах подання відсутні докази
того, що боржник отримала постанову
про відкриття виконавчого провадження,
відсутні докази про повідомлення
державним виконавцем боржника про
направлення до суду подання щодо
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника, що є порушенням
Інструкції з організації примусового
виконання рішень затвердженої Наказом
Міністерства Юстиції України від 02.04.2012
року № 512/5. На
підставі викладеного суд приходить до
висновку , що подання задоволенню не
підлягає. Керуючись ст. 377-1
ЦПК України, ст.6 ч.1п.5 Закону України «
Про порядок виїзду і в»їзду в Україну
громадян України,-

У Х В А Л
И В:

В задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Маловисківського районного управління
юстиції Погрібного Р.В., про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_4 - відмовити.
Апеляційну скаргу
на ухвалу суду може бути подано до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Маловисківський
районний суд Кіровоградської області
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя :
М.М. Вдовіченко