Справа №489/1148/14-ц 20.05.2014 20.05.2014 20.05.2014
Справа № 22-ц/1784/1558/14
інстанції: Губницький Д.Г.
Суддя-доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

Іменем України

20 травня 2014 року колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого:
Базовкіної Т.М.,

суддів:
Кушнірової Т.Б.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання:
Орельській Н.М.,

за участю позивачки ОСОБА_3,
відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 04 квітня 2014 року за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
дочки,

в с т а н о в и л а :

18 лютого 2014 р. ОСОБА_3 звернулася з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
дочки.

В обґрунтування своїх вимог
позивачка вказувала, що перебувала з
відповідачем у шлюбі, який розірвано 20
вересня 2009 р., мають дочку ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання
шлюбу проживає з нею та знаходиться на
її утриманні. Посилаючись на те, що у
зв'язку з продовженням навчання на
денному відділенні у приватному
навчальному закладі «Європейський
університет» дочка потребує
матеріальної допомоги, але відповідач
відмовляється від її надання, просила
стягнути з відповідача на утримання
дочки аліменти в розмірі ? частини
заробітку на період її навчання - до 01
липня 2015 р.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 04 квітня 2014 р.
позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь
позивачки аліменти на утримання дочки
ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини від всіх
видів його заробітку (доходу) щомісячно
до закінчення дочкою навчання, але не
більше ніж до досягнення нею 23 років,
починаючи з 18 лютого 2014 р.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
вказує, що судом неправильно
застосовано норми матеріального права
та дана невірна оцінка обставинам
спору, а тому просить рішення суду
скасувати, відмовити в позові.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення відповідача, позивачки,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню із
таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що батьками ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка змінила прізвище на
«ОСОБА_5», є ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Після
розірвання їх шлюбу в у 2009 р. дочка
залишилися проживати з матір'ю і
знаходиться на її утримання.
Відповідач на даний час матеріальної
допомоги на її утримання не надає.

В силу ст. 199 СК України якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно договору № 5862 від 27 липня
2013 р. дочка сторін продовжує навчання
як студентка денної форми навчання, з
освітньо-кваліфікаційним рівнем
«бакалавр» в галузі «економіка та
підприємництво» приватного
навчального закладу «Європейський
університет», тривалість навчання
становить два роки вартість - 13200 грн.
ОСОБА_5 не працює.

Таким чином у зв'язку з продовженням
навчання вона потребує матеріальної
допомоги.

Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2, є
працездатним, має постійне місце
роботи, його заробітна плата за
січень-березень 2014 р. становить 10753 грн.
(а.с. 35), має на утриманні мати
ІНФОРМАЦІЯ_3, з якою проживає разом.

За такого колегія суддів вважає, що суд
вірно прийшов до висновку, що
відповідач має можливість надавати для
утримання дочки матеріальну допомогу
та зобов'язаний надати таку допомогу у
зв'язку з продовженням навчання.

Посилання відповідача на
наявність підстав для відмови у позові
не заслуговують на увагу, оскільки
суперечать встановленим судом
обставинам справи та положенням ст. 199
СК України.

Також колегія суддів не погоджується з
посиланнями відповідача на
неможливість сплачувати аліменти у
зв'язку зі станом здоров'я, оскільки з
наданих відповідачем медичних
документів вбачається, що він
інвалідності не має, з 2000 р. по 2010 роки
перебував на обліку в міському
протитуберкульозному диспансері, у 2001
р. був прооперований, проте доказів на
підтвердження необхідності проходити
постійно або періодично лікування на
час вирішення спору та понесення у
зв'язку з цим витрат не надав.

Таким чином колегія суддів не вбачає
підстав для звільнення відповідача від
обов'язку утримувати повнолітню дочку
на час її навчання, тому доводи
апеляційної скарги не заслуговують на
увагу.

Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено,
що за рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 182 СК України встановлено,
що при визначенні розміру аліментів
суд враховує: стан здоров'я та
матеріальне становище дитини, стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

З урахуванням всіх викладених обставин
(матеріального стану відповідача та
його дочки, стану здоров'я відповідача
та дочки, наявності у відповідача
іншого утриманця) колегія суддів
вважає, що судом правильно визначений
розмір аліментів, які відповідач має
сплачувати на користь позивачки для
утримання дочки на час навчання
останньої.

За такого колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити, рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 04
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: