Справа № 357/275/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

09 квітня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Голуб А. В. ,

при секретарі - Руденко Н. Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Біла Церква в залі суду №4
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зняття з
реєстрації,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з вказаним
позовом, посилаючись на те, що на
прохання відповідача ОСОБА_3 21.12.2012 року
позивачі дозволити йому
зареєструватися у квартирі позивачів
АДРЕСА_1. Відповідач обіцяв позивачам
інколи до них приходити і давати про
себе інформацію де він працює і
проживає. Позивачі вказували на те, що
відповідач уже декілька місяців не
приходить і не дає інформацію про себе
та про своє місцезнаходження. Позивачі
посилалися на те, що вони змушені
звернутися до суду і провести в
паспортному столі процедуру зняття
відповідача з реєстрації з їхньої
квартири. Позивачі вказували на те, що
їхня квартира приватизована на
позивачів, відповідач ніяких родинних
стосунків з позивачами не мав і не має,
а тому його реєстрація у вищевказаній
квартирі позивачів в подальшому не
може продовжуватися, договір між
позивачами та відповідачем на
користування вищевказаною квартирою
не укладався. Позивачі просили в
судовому порядку зняти з реєстрації
відповідача з квартири АДРЕСА_1 на
підставі ст.ст. 72, 109 ЖК України.

Позивачі у суді вищевказаний позов
підтримали.

Відповідач до суду не з"явився, про день
і час розгляду справи був повідомлений
належним чином, причину неявки суду не
повідомив, а тому суд згідно ст.ст. 224, 225
ЦПК України вважає за можливе провести
заочний розгляд справи, про що не
заперечували позивачі.

Заслухавши пояснення позивачів, покази
свідка та дослідивши матеріали справи
суд вважає, що позов необгрунтований і
не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні було встановлено,
що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 22.05.1985
року по даний час зареєстровані в
АДРЕСА_1, що підтверджується
поясненнями позивачів та копіями
паспортів позивачів.

Також встановлено, що у вказаній
квартирі зареєстрований з 21.12.2012 року
відповідач ОСОБА_3, що підтверджується
поясненнями позивачів та відомостями
адресно-довідкового підрозділу ГУДМС у
м.Києві від 14.02.2014 року.

Як пояснили позивачі, відповідач
являвся співмешканцем ОСОБА_1 і з
травня 2013 року по даний час відповідач
не проживає у АДРЕСА_1, місце проживання
чи місцезнаходження відповідача
позивачам невідоме.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5
показав, що він близько півроку як
познайомився з позивачами і з осені
минулого року він буває у квартирі
АДРЕСА_1, де проживають позивачі. ОСОБА_5
також відомо, що відповідач являвся
бувшим чоловіком ОСОБА_1 і відповідач
півроку у вказаній квартирі не
проживає, місце проживання чи
перебування відповідача свідку
невідоме.

Позивачі в своєму позові просили зняти
з реєстрації відповідача з квартири
АДРЕСА_1 на підставі ст.ст. 72, 109 ЖК
України.

При вирішенні вказаного спору суд
виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно до ст. 71 ЖК України, при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Згідно до ст. 109 ЖК України, виселення із
займаного жилого приміщення
допускається з підстав, установлених
законом. Виселення проводиться
добровільно або в судовому порядку.
Допускається виселення в
адміністративному порядку з санкції
проку рора лише осіб, які самоправно
зайняли жиле приміщення або проживають
у будинках, що загрожують обвалом.
Громадянам, яких виселяють з жилих
приміщень, одночасно надається інше
постійне жиле приміщення, за винятком
виселення громадян при зверненні
стягнення на жилі приміщення, що були
придбані ними за рахунок кредиту
(позики) банку чи іншої особи,
повернення якого забезпечене іпотекою
відповідного жилого приміщення.
Постійне жиле приміщення, що надається
особі, яку виселяють, повинно бути
зазначено в рішенні суду. Звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.
Після прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги, якщо сторона ми не
погоджено більший строк. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Виселення громадян при зверненні
стягнення на жилі приміщення, що були
придбані ними за рахунок кредиту
(позики) банку чи іншої особи,
повернення якого забезпечене іпотекою
відповідного жилого приміщен ня, є
підставою для надання цим громадянам
жилих приміщень з фондів житла для
тимчасового проживання відповідно до
статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність
жилих приміщень з фондів житла для
тимчасового проживання або відмова у
їх наданні з підстав, встановлених
статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне
припинення виселення громадянина з
жилого приміщення, яке є предметом
іпотеки, у порядку, встановленому
частиною третьою цієї статті.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що не вбачається підстав для зняття з
реєстрації відповідача з квартири
АДРЕСА_1, передбачених ст. 72 ЖК України,
оскільки вказаною статтею передбачено
порядок визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням яке знаходиться у будинку
державного чи громадського житлового
фонду.

Суд вважає, що також не вбачається
підстав для зняття з реєстрації
відповідача з квартири АДРЕСА_1,
передбачених ст. 109 ЖК України, оскільки
вказаною статтею передбачено
виселення з жилих приміщень. Крім
вказаного, в суді позивачі та свідок
вказали, що відповідач не проживає у
вищевказаній квартирі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що посилання позивачів як на підстави
свого позову на ст.ст. 72,109 ЖК України є
необґрунтованими, оскільки вказаними
статтями не передбачено зняття
фізичної особи з реєстрації місця
проживання/перебування.

Крім вказаного, позивачі просять суд
зняти з реєстрації відповідача з
квартири АДРЕСА_1, однак до компетенції
суду не відноситься вирішення питання
щодо зняття фізичної особи з
реєстрації місця
проживання/перебування.

Відповідно до Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» наказом
МВС України від 22.11.2012 № 1077 був
затверджений Порядок реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів, який
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 18 грудня 2012 р. за № 2109/22421. В п.1.3
вказаного Порядку зазначено, що
реєстрація/зняття з реєстрації місця
проживання/перебування здійснюється
управліннями, відділами (секторами)
Державної міграційної служби України
(далі - ДМС України) в районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського (Автономної
Республіки Крим) значення (далі -
територіальний підрозділ ДМС України)
у день подання особою документів.

Суд враховує і те, що позивачами
відповідно до ст. 60 ЦПК України не було
надано до суду жодного доказу щодо
того, що квартира АДРЕСА_1
приватизована позивачами і належить їм
на праві власності, чи щодо того, що
позивачі користуються жилим
приміщенням вказаної квартири, яка
знаходиться у будинку державного чи
громадського житлового фонду
відповідно до договору найму жилого
приміщення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
позивачам необхідно відмовити в
задоволенні позову про зняття з
реєстрації відповідача з квартири
АДРЕСА_1.

На підставі ст.ст. 72, 109 ЦК України,
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», Порядку
реєстрації місця проживання та місця
перебування фізичних осіб в Україні та
зразків необхідних для цього
документів затвердженого наказом МВС
України від 22.11.2012 № 1077 та
зареєстрованого в Міні стерстві
юстиції України 18.12.2012 р. за № 2109/22421,
керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212- 215, 218, 224-226
ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1, ОСОБА_2 в задоволенні
позову.

Рішення суду для позивача може бути
оскаржене до Апеляційного суду
Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте
Білоцерківським міськрайонним судом
за письмовою заявою відповідача про
перегляд заочного рішення, яка може
бути подана до суду протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А. В. Голуб