Головуючий суду 1 інстанції - Нікітін
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 422/717/14-ц
Провадження № 22ц/782/1575/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Масенка Д.Є., Коротких
О.Г.,

при секретарі: Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Луганську апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» на
рішення Перевальського районного суду
Луганської області від 13 березня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» про розірвання
кредитно-заставного договору, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» (далі
ПАТ КБ «Приватбанк», банк або
відповідач) з позовом, в уточнених
вимогах просив розірвати укладений між
сторонами кредитно-заставний договір
№ LGTSAK 20312226 від 20 лютого 2008 року з
підстав, передбачених частиною 2
статті 651 ЦК України.

Рішенням Перевальського районного
суду Луганської області від 13 березня
позов задоволено. Кредитно-заставний
договір № LGTSAK 20312226 від 20 лютого 2008 року,
укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ
«Приватбанк», - розірвано; з
відповідача на користь держави
стягнуто судовий збір у розмірі 243,60
гривень.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
КБ «Приватбанк», посилаючись на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи; порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просив: рішення скасувати, та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
ОСОБА_2 у задоволенні заявлених
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ
«Приватбанк», підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того що, під час
укладення кредитно-заставного
договору № LGTSAK 20312226 (далі Договір),
ОСОБА_2 розраховував на те, що в разі
своєчасної та повної сплати ним
грошових коштів, узгоджених сторонами
в Додатку № 1 до договору, цей договір
буде виконано, заборгованості не
виникне. Односторонніми діями ПАТ КБ
«Приватбанк» було порушено вказаний
порядок розрахунків, оскільки банк
самостійно, без попередження
позичальника та без узгодження з ним,
перерахував на покриття страхових
платежів грошові кошти, сплачені
ОСОБА_2 в рахунок погашення кредиту.
Вказане призвело до штучного, з вини
банку, виникнення заборгованості
ОСОБА_2 та, в підсумку, призвело до
передачі заставного транспортного
засобу у володіння банку і нарахування
банком заборгованості, яка в кілька
разів перевищує суму кредиту.
Виникнення вказаних обставин також
значною мірою було обумовлено
невиконанням відповідачем рішення
Перевальського районного суду
Луганської області від 17 грудня 2010
року, що призвело до неможливості
позивачу встановити розмір
заборгованості перед банком, погасити
її та уникнути вилучення транспортного
засобу. Оскільки позивач фактично
позбавлений того, на що він
розраховував при укладенні договору
від 20.02.2008 року, суд першої інстанції
вважав доведеними обставини істотного
порушення з боку ПАТ КБ «Приватбанк»
умов договору, та прийшов до висновку
про задоволення позовних вимог.

З вищевказаними висновками
Перевальського районного суду
Луганської області погодитися неможна
з огляду на наступні обставини.

Судом першої інстанції встановлено, та
матеріалами справи підтверджується, що
20 лютого 2008 року між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений
кредитно-заставний договір № LGTSAK 20312226.
За умовами цього договору позивач з
метою: придбання автомобілю; оплати
перших страхових платежів за
Договорами Страхування на перший рік
дії кредиту; оплати коштів за
реєстрацію предмету застави у
державному реєстрі; оплати винагороди
за надання фінансового інструменту, що
сплачується в момент видачі кредиту,
отримав кредит у загальній сумі - 12.142,72
доларів США зі сплатою 10,56 % на рік за
користування кредитом з кінцевим
терміном повернення - 19.02.2013 року (а. с.
9-22).

До березня 2009 року ОСОБА_2 не мав
заборгованості за договором. Ця
заборгованість почала виникати з 24
березня 2009 року через те, що банк
відрахував частину коштів, які сплатив
ОСОБА_2, на погашення страхових
платежів відповідно до пунктів 3.4.1 та
17.1.7 кредитно-заставного договору.

Рішенням Перевальського районного
суду міста Луганська від 17 грудня 2010
року ПАТ КБ «Приватбанк» було
зобов'язано» надати ОСОБА_2 письмову
інформацію про розрахунки перед
банком, номери рахунків, відносно
сплати щомісячних платежів за
кредитно-заставним договором № LGTSAK
20312226 від 20 лютого 2008 року (а.с.44) .

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Дніпропетровська від 22 листопада
2011 року задоволено позов ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_2. В рахунок
погашення заборгованості за
кредитно-заставним договором
№ LGTSAK 20312226 від 20.02.2008 року станом на
09.06.2009 року в розмірі 83.913 ,78 гривень, що є
еквівалентом 11.024,00 доларів США, було
звернуто стягнення на предмет застави -
автомобіль марки «DADI". Вищевказане
рішення набрало законної сили (а. с. 40-43;)

Між сторонами виник спір з приводу
розірвання судом кредитно-заставного
договору на вимогу однієї із сторін.

Відповідно до частини 2 статті 651
Цивільного кодексу України договір
може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом. Істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору.

У вищевказаній нормі закону йдеться
про таке порушення договору однією із
сторін, яке спричиняє для другої
сторони неможливість досягнення нею
цілей договору. При цьому сторона, яка
порушує питання про розірвання
договору має довести наявність
істотного порушення договору та
наявність шкоди, завданої цим
порушенням другою стороною.

Неможливість досягнення позивачем
цілей договору, наявність істотного
порушення кредитно-заставного
договору № LGTSAK 20312226 від 20.02.2008 року та
наявність шкоди, завданої цим
порушенням, - ОСОБА_2 не довів.

Проте, обставини невиконання ОСОБА_2
умов кредитно-заставного договору від
20.02.2008 року, вже встановлені рішенням
Жовтневого районного суду міста
Дніпропетровська від 22 листопада 2011
року, яке набрало законної сили.
Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК
України ці обставини свого доказування
не потребують.

Право ПАТ КБ «Приватбанк» стосовно
перерахування коштів на сплату
страхових платежів, передбачено
умовами кредитно-заставного договору
№ LGTSAK 20312226 від 20.02.2008 року. На
неможливість досягнення позивачем
цілей договору, вищевказані дії банку
ніяк не вплинули.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
зробив висновки, які не відповідають
обставинам справи, та дійшов до
помилкового висновку про задоволення
заявлених вимог.

За таких обставин, рішення
Перевальского районного суду
Луганської області від 13 березня 2014
року підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову ОСОБА_2 у
задоволенні заявлених вимог.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316, 319, 325 ЦПК
України, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Перевальського районного суду
міста Луганська від 13 березня 2014 року, -
скасувати. Ухвалити нове рішення яким
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» про
розірвання кредитно-заставного
договору № LGTSAK 20312226 від 20 лютого 2008
року, - відмовити за необґрунтованістю.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене шляхом подання
касаційної скарги протягом 20-ти днів з
дня його проголошення безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: