Справа № 236/1059/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року Краснолиманський
міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді -
Шавиріної Л.П.

при секретарі - Киркач
Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Красний Лиман
Донецької області за участю сторін
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зміну порядку стягнення
аліментів, суд -

ВСТАНОВИВ:

23.04.2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача про зміну
порядку стягнення аліментів, фактично
звернувшись до суду з позовом про зміну
розміру аліментів. При цьому вказав, що
рішенням Краснолиманського міського
суду Донецької області від 25.02.2013 року з
нього на користь відповідача на
утримання його сина стягнуто аліменти
у розмірі ? частини усіх видів
заробітку(доходів), але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку щомісячно до
досягнення дитиною повноліття. В
теперішній час він не працює, має
постійний дохід у вигляді пенсії, в
нього виникла заборгованість по сплаті
аліментів. Тому просив змінити розмір
аліментів, стягуючи їх у твердій
грошовій сумі.

В судовому засіданні позивач
підтримав свої вимоги і уточнив їх та
просив стягувати аліменти у розмірі ?
частини його доходу, але не більше 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку щомісячно. При цьому
стягнення проводити в твердій грошовій
сумі в розмірі 386 грн. Свої вимоги
пояснив тим, що бажає обмежити
стягнення вказаною сумою на випадок,
якщо в нього будуть інші додаткові
доходи.

Відповідач позов не визнала і
суду показала, що дійсно на підставі
рішення суду позивач зобов»язаний до
сплати аліментів на її користь на
утримання сина в розмірі ? частини усіх
видів доходу, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку щомісячно. Вже
декілька місяців позивач аліменти не
сплачує, у зв»язку з чим у нього виникла
заборгованість. Крім того, заперечує
проти зменшення розміру аліментів і
стягнення їх у твердій грошовій сумі
тому, що відповідач має постійний дохід
у вигляді пенсії, яка відповідно до
пенсійного законодавства України
періодично підвищується та
індексується. Тому стягнення аліментів
у твердій грошовій сумі призведе до
порушення прав та законних інтересів
дитини.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши надані сторонами докази,
судом встановлено, що сторони з 07.10.2000
перебувають у шлюбі, який було
зареєстровано виконавчим комітетом
Ямпільської селищної ради м. Красний
Лиман Донецької області, і від
сумісного життя мають неповнолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.6).

Рішенням Краснолиманського
міського суду Донецької області від
25.02.2013 року з позивача на користь
відповідача на утримання сина стягнуто
аліменти у розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку(доходів), але не менше
30% прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку до досягнення
дитиною повноліття(а.с.6).

23.04.2014 року позивач звернувся до
Краснолиманського міського суду
Донецької області з позовом про
зменшення розміру аліментів, залишивши
без змін рішення суду в частині
визначення розміру аліментів, але
обмеживши його максимальний розмір
твердою грошовою сумою в розмірі 386 грн.

При вирішенні позовних вимог
позивача суд також враховує наступне.

Відповідно до ст. 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дітей до
досягнення ними повноліття.

Стаття 192 СК України передбачає,
що розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або за домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров»я когось із них.

Відповідно до ст.ст.11,60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. При цьому
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

При винесення рішення
відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достовірність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Однак позивачем не надано суду
жодного доказу на підтвердження своїх
позовних вимог, які б свідчили про
необхідність зменшення розміру
аліментів і стягнення їх в твердій
грошовій сумі.

Так надані позивачем докази
свідчать про те, що він має постійний
дохід у вигляді пенсії за вислугу років
в сумі 949 грн. в місяць(а.с.5).

Докази про погіршення стану
здоров»я позивача, або про зміну його
сімейного та матеріального стану в
матеріалах справи відсутні бо позивач
їх не надав.

Згідно приписів ст. 182 СК
України суд враховує стан здоров'я та
матеріальне становище дитини та
платника аліментів, а також те, що
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим за 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, який згідно ст.. 7
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" від 16.01.2014 року для
дочки позивача та відповідача
встановлено в сумі 1286 грн.

Крім того, відповідно до ст. 184 СК
України суд може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі за
завою платника або одержувача
аліментів, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення.

Але надані позивачем докази
свідчать про те, що він має постійний
дохід у вигляді пенсії, який відповідно
до діючого законодавства України може
періодично збільшуватися,
індексуватися. Позивач працездатний,
пенсія йому призначена не за станом
здоров»я, а за вислугою років, що
дозволяє йому отримувати і інші доходи
та суттєво покращувати своє
матеріальне становище.

Нормами СК України не
передбачена можливість стягнення
аліментів одночасно і в розмірі частки
від доходу і в твердій грошовій сумі, як
і зменшення розміру аліментів, які
встановлюються з розрахунку не менше 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку, тобто обмеження
мінімального розміру аліментів, в разі
необхідності його збільшення у зв»язку
зі збільшенням доходів платника.

Більш того, з пояснень позивача
в судовому засіданні достовірно
встановлено, що його позовні вимоги
направлені не на захист власних прав та
інтересів, а на порушення прав і
законних інтересів власної дитини, про
що свідчать його пояснення про
необхідність обмеження стягнення
аліментів з інших його доходів, в разі
отримання таких, шляхом встановлення
максимального розміру аліментів у сумі
386 грн.

Тому суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивача не
обґрунтовані та задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст.180-183,184,192 СК
України, ст.ст.10,11,60,212-214 ЦПК України, суд
-

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позову до ОСОБА_2 про зміну порядку
стягнення аліментів у зв»язку з
відсутністю підстав.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Донецької області
через Краснолиманський міський суд у 10
денний строк з моменту його
проголошення.

Суддя