Справа №473/615/14-ц 02.04.2014 02.04.2014 02.04.2014
Провадження №22-ц/784/1079/14 Суддя
суду першої інстанції - Вуїв О.В.
Суддя-доповідач апеляційного
суду - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Шолох З.Л.,

із секретарем судового засідання -
Шпонарською О.Ю.,

за участю відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу

ОСОБА_3

на рішення Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 26 лютого 2014 року,
ухвалене за позовом комунального
підприємства "Санітарна очистка міста"
(далі - КП "Санітарна очистка міста") до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И Л А:

05 лютого 2014 року КП "Санітарна очистка
міста" пред'явило зазначений позов,
який обґрунтувало наступним.

Відповідачі по справі проживають за
адресою АДРЕСА_1

КП "Санітарна очистка міста" надає їм
послуги з вивезення побутових
відходів, однак відповідачі їх не
оплачують.

Позивач зазначав, що відповідно до
встановлених тарифів їх борг з 01
березня 2006 р. до 31 січня 2014 р. склав 1029
грн.86 коп.

Посилаючись на вказані обставини, КП
"Санітарна очистка міста" просило
стягнути з відповідачів
заборгованість за надані послуги.

Заперечуючи проти задоволення позову,
ОСОБА_3 вказував, що між сторонами
відсутні договірні відносини, а
побутові відходи вони утилізують
власноручно і не потребують надання
послуг з їх вивезення, а тому вимоги
позивача щодо стягнення
заборгованості за комунальні послуги є
безпідставними. Крім того, відповідач
посилався на частковий пропуск
позивачем строку позовної давності.

Рішенням Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 26 лютого 2014 року позов КП
"Санітарна очистка міста" задоволено
частково. З відповідачів в рівних
частках на користь позивача стягнуто
527 грн.32 коп. заборгованості за
надані комунальні послуги та 124 грн.
24 коп. судового збору, а саме по 263
грн.66 коп. з кожного за комунальні
послуги та 62 грн.12 коп. судового збору.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду, ОСОБА_3 подав на нього апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просив його
скасувати, а в задоволенні позову КП
"Санітарна очистка міста" відмовити.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги
КП "Санітарна очистка міста", суд першої
інстанції виходив з того, що між
сторонами відповідно до ст.11 ЦК України
виникли права та обов'язки щодо надання
послуг по збору та вивезенню побутових
відходів - з боку комунального
підприємства та оплати цих послуг - з
боку відповідачів, а тому відповідно до
ст.526 ЦК України відповідачі повинні
сплатити позивачу заборгованість за
надані послуги.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків можуть
бути договори або інші юридичні факти.
Цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст.19 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» від
24.06.2004 року №1875-IV (далі - Закон
№1875-IV) правовідносини у
сфері надання житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах.

При цьому, споживач зобов'язаний
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору.

В той же час, коли споживач, який
фактично споживає послуги, відмовиться
від укладення такого договору, його
зобов'язання щодо відшкодування
виконавцю послуг витрат на їх
виготовлення чи надання, виникають
відповідно до положень ст.11 ЦК України.

Згідно з ст.7 Закону №1875-IV визначення
виконавця житлово-комунальних послуг,
встановлення цін та тарифів на
зазначені послуги належить до
компетенції органів місцевого
самоврядування.

Стаття 13 зазначеного Закону визначає,
що до житлово-комунальних послуг серед
іншого відноситься вивезення
побутових відходів.

Статтями 20, 21 Закону №1875-IV визначені
права та обов'язки споживача й
виконавця житлово-комунальних послуг.
Зокрема, правом споживача є одержання
вчасно та відповідної якості
житлово-комунальних послуг згідно із
законодавством та умовами договору на
надання житлово-комунальних послуг, а
обов'язком - оплата житлово-комунальних
послуг у строки, встановлені договором
або законом. Обов'язком виконавця -
надання послуг вчасно та відповідної
якості згідно із законодавством та
умовами договору.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст.256, 257, 261, 267 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що
Вознесенська міська рада
Миколаївської області своїм рішенням
від 11 жовтня 2002 року визначила
виконавцем послуг з вивезення
побутових відходів на території
м.Вознесенська КП «Санітарна очистка
міста» та кожного року затверджує
тарифи на зазначені послуги (а.с.4-6, 16-19).

Відповідачі проживають у жилому
будинку АДРЕСА_1 і отримують послугу з
вивезення побутових відходів (а.с.9-12,
36-78).

Відповідно до встановлених тарифів
відповідачами не сплачено за надану
комунальну послугу з 01 березня 2006 р. по
31 січня 2014 р. включно 1029 грн.86 коп.
(а.с.13-15).

У судовому засіданні відповідачами
було проголошено заяву про
застосування позовної давності.

Встановивши ці обставини, суд, виходячи
з доведеності факту неналежного
виконання відповідачами зобов'язання,
яке виникло з факту споживання
комунальної послуги, прийшов до
правильного висновку про наявність
вини відповідачів у невиконанні
зобов'язання та необхідності у межах
позовної давності покладення на них
обов'язку з відшкодування збитків,
завданих підприємству, яке надає
зазначені послуги.

Доводи апеляційної скарги про фактичне
неотримання послуги з вивезення
побутового сміття і утилізацію їх
самостійно, на думку колегії суддів не
заслуговують на увагу, оскільки
відповідно до ч.7 ст.33 Закону України
«Про відходи» та ст.55 Закону України
«Про охорону навколишнього природного
середовища» забороняється
несанкціоноване скидання і розміщення
відходів у підземних горизонтах, на
території міст та інших населених
пунктів. Розміщення відходів
дозволяється лише за наявності
спеціального дозволу на визначених
місцевими радами територіях у межах
установлених лімітів з додержанням
санітарних і екологічних норм
способом, що забезпечує можливість їх
подальшого використання як вторинної
сировини і безпеку для навколишнього
природного середовища та здоров'я
людей.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів не вбачає підстав для зміни або
скасування рішення районного суду,
оскільки воно є законним та
обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Вознесенського міськрайонного
суду Миколаївської області від
26 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та протягом двадцяти днів
з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді