АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Процько Я.В. Провадження №
22-ц/789/532/14 Доповідач - Костів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Кузьми Р. М., Жолудько Л. Д.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю представника апелянта - Денис
А.І.,

представника публічного акціонерного
товариства

«БМ Банк» - Савчук О.Т.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 19 березня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до публічного акціонерного
товариства «БМ Банк» про визнання
припиненим договору поруки,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
Тернопільського міськрайонного суду
із позовом до ПАТ «БМ Банк» про
визнання припиненим договору поруки №
22/2007/DC-2 від 16 березня 2007 року.

Заявлені вимоги позивач мотивував тим,
що 16 березня 2007 року між ним та ПАТ «БМ
Банк» було укладено вказаний договір
поруки в забезпечення зобов'язань ТзОВ
«Р.Е.Й.В.» за договором невідновлюваної
кредитної лінії №22/2007/DC-2 від 16 березня
2007 року. У подальшому відповідачем та
ТзОВ «Р.Е.Й.В.» було укладено додатковий
договір №18 від 30 березня 2012 року, де
було передбачено, що кредит в сумі 928 000
Євро повертається позичальником на
позичковий рахунок не пізніше 28 лютого
2013 року відповідно до графіку. Також
зазначає, що в оскаржуваному договорі
поруки не встановлено строку, після
настання якого порука припиняється.
Умову даного правочину про його дію до
припинення забезпеченого ним
зобов'язання за кредитним договором
позивач вважає такою, що не може
розглядатися як установлення строку
дії поруки, оскільки це не відповідає
вимогам ст.252 ЦК України, згідно якої
строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами. Саме тому
вважає, що слід застосувати вимоги ч.4
ст.559 ЦК України і вважати, що
шестимісячний термін від дня настання
строку виконання основного
зобов'язання необхідно обчислювати з
моменту, який передбачений п.1.3
основного кредитного договору, тобто з
02 березня 2010 року, і він сплинув 03
вересня 2010 року, а, отже, і договір
поруки є припиненим, оскільки кредитор
у даний період жодних вимог до нього, як
поручителя, не пред'являв. Також
позивач вказав, що укладенням
додаткового договору №18 фактично без
його згоди було збільшено обсяг його
обов'язків за договором поруки,
оскільки банк продовжував
нараховувати відсотки за користування
коштами, а це суперечить вимогам ч.1
ст.559 ЦК України, у якій зазначено, що
порука припиняється у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 19 березня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3 подав на вказане рішення
апеляційну скаргу, посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Вказує, що судом
неповно встановлено фактичні
обставини справи та дано невірну
оцінку доказам. Просить рішення
скасувати та прийняти нове, яким позов
задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник
апелянта - Денис А.І. апеляційну скаргу
підтримав, зіславшись на мотиви
викладені в ній.

Представник ПАТ «БМ Банк» - Савчук О.Т.
проти апеляційної скарги заперечив,
просив рішення суду залишити без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
доводи, зазначені в апеляційній скарзі,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає
виходячи із наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив із того, що
позивач, погодившись з умовами
договору поруки, визначив, що він
відповідає за повне виконання
договірних зобов'язань, у тому числі і
за додатковими договорами, котрі
можуть бути укладені в майбутньому.

З таким висновком колегія суддів
погоджується.

Судом встановлено, що 16 березня 2007 року
між ТзОВ «Р.Е.Й.В.» та ПАТ «БМ Банк» було
укладено договір невідновлювальної
кредитної лінії №2007-22/DC.

Відповідно до п.1.1 даного договору
кредиту банк зобов'язується надавати
на умовах цього договору, а позичальник
зобов'язується отримувати, належним
чином використовувати та повернути в
передбачені цим договором строки
кредит в сумі, що не перевищує 1 000 000
євро.

Згідно з вимогами п.1.4 вказаного
договору кредит надається в строк до 02
березня 2010 року.

Відповідно до п.10.1 цього договору він
набуває чинності з моменту його
підписання та діє до повного виконання
сторонами взятих на себе зобов'язань.

У подальшому до зазначеного кредитного
договору неодноразово були внесені
зміни шляхом укладення додаткових
договорів, в тому числі і договору №18
від 30 березня 2012 року, відповідно до
якого повернення суми кредиту у
розмірі 928000 євро має відбутися в строк
не пізніше 28 лютого 2013 року.

Всього в період з березня 2007 року по
травень 2012 року було укладено 19
додаткових договорів до договору
невідновлювальної кредитної лінії від
16 березня 2007 року, якими неодноразово
пролонговувалася його дія.

Зокрема, згідно додаткового договору
№13 від 01 березня 2010 року продовжено
термін виконання основного
зобов»язання за кредитним договором
від 16 березня 2007 року до 02 квітня 2010
року.

Додатковим договором №14 від 31 березня
2010 року продовжено цей термін до 02
травня 2010 року, додатковим договором
№15 від 05 травня 2010 року - до 02 червня 2010
року, додатковим договором №16 від 12
липня 2010 року - до 28 лютого 2013 року, а
додатковим договором №18 від 30 березня
2012 року, на який посилався позивач,
продовжено термін виконання
зобов'язань за кредитним договором до 28
лютого 2013 року.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за вищевказаним кредитним
договором 16 березня 2007 року між ПАТ «БМ
Банк», позивачем ОСОБА_3 та ТзОВ
«Р.Е.Й.В.» було укладено договір поруки
№22/2007/DC-2.

Відповідно до п.1.1 даного договору
поруки поручитель поручається перед
кредитором за своєчасне та повне
виконання боржником зобов'язання за
кредитним договором, а також
додатковими договорами до нього, що
укладені та можуть бути укладені у
майбутньому.

Виконання вищевказаних зобов'язань
поручителем забезпечується всім
належним йому на праві власності
майном, на яке кредитором може бути
звернуто стягнення у встановленому
законодавством порядку (п.1.3 договору
поруки).

Відповідно до п.4.2 договору поруки
порука припиняється, зокрема, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
зобов'язань по кредитному договору не
пред'явить вимог до поручителя.

ТзОВ «Р.Е.Й.В.» порушило умови договору
невідновлювальної кредитної лінії
№2007-22/DC від 16 березня 2007 року, з
подальшими змінами і доповненнями, в
частині повного та своєчасного
повернення кредиту, у зв'язку з чим у
нього та позивача в силу договору
поруки утворилась заборгованість.

Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Таким чином законодавець припускає
імовірність відсутності у договорі
поруки посилання на строк її дії та
зазначає про перелік обов'язків, що
наступають для кредитора у такому разі,
а саме: що тоді порука припиняється,
якщо кредитор протягом шести місяців
від дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

З тлумачення поняття «зобов'язання»,
яке викладене у розділі договору
поруки «визначення та тлумачення
термінів», вбачається, що це
зобов'язання боржника (а отже і
поручителя у разі невиконання
обов'язків першим) перед відповідачем,
що випливає з договору невідновлюваної
кредитної лінії № 2007-22/DС від 16 березня
2007 року, а також усіма додатковими
договорами, додатками, змінами та
доповненнями до нього, а саме:
здійснити погашення кредиту в строк та
на умовах, визначених у кредитному
договорі, сплатити кредитору проценти
за користування кредитом у розмірі та
на умовах, зазначених у кредитному
договорі, штрафи, пені, комісійні
винагороди в розмірі та в строки,
визначені кредитним договором, та інші
платежі у розмірі, порядку та на умовах,
зазначених у кредитному договорі.

А «кредитний договір», у свою чергу, це
договір невідновлюваної кредитної
лінії №2007-22/DС від 16 березня 2007 року, а
також усі додаткові договори, додатки,
зміни та доповнення до нього, які чинні
на момент укладання цього договору та
можуть бути укладені після його (цього
договору) укладання.

Тобто, предметом погодження сторонами
стала також і можливість укладення в
перспективі додаткових договорів до
основного кредитного договору і
поширення на них спірного договору
поруки, зокрема, у частині кінцевого
строку погашення грошового
зобов'язання.

Посилання апелянта в апеляційній
скарзі на те, що у ПАТ «БМ Банк» право
пред'явлення вимоги до поручителя
виникло з 02 березня 2010 року та діяло
протягом наступних шести місяців - до 03
вересня 2010 року, не заслуговує на увагу
огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст.627 ЦК України,
відповідно до ст.6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Позивач є стороною, яка взяла на себе
прямі зобов'язання відповідати перед
відповідачем за кредитним договором
невідновлюваної кредитної лінії
№2007-22/DС від 16 березня 2007 року, а також
усіма додатковими договорами,
додатками, змінами та доповненнями до
нього, які чинні на момент укладання
цього договору та можуть бути укладені
після його (цього договору) укладання, а
саме: здійснити погашення кредиту в
строк та на умовах, визначених у
кредитному договорі, сплатити
кредитору проценти за користування
кредитом у розмірі та на умовах,
зазначених у кредитному договорі,
штрафи, пені, комісійні винагороди в
розмірі та в строки, визначені
кредитним договором, та інші платежі у
розмірі, порядку та на умовах,
зазначених у кредитному договорі.

Згідно з п.1.2 договору поруки у разі
порушення боржником зобов'язання за
кредитним договором боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Поручитель свідчить про свою
спроможність у випадку невиконання
боржником своїх зобов'язань по
кредитному договору у визначені
терміни виконати зобов'язання боржника
перед кредитором по кредитному
договору.

Таким чином, позивач, погодившись з
усіма термінами та вимогами вказаного
договору поруки, взяв на себе
зобов'язання відповідати перед
відповідачем як за умовами кредитного
договору №2007-22/DС від 16 березня 2007 року,
так і за вимогами, передбаченими
додатковим договором №18 та всіма
іншими додатковими угодами.

У свою чергу додатковим договором №18
було погоджено, що повернення суми
кредиту у розмірі 928000 Євро має
відбутися в строк не пізніше 28 лютого
2013 року.

Таким чином, кінцевою датою виконання
основного зобов'язання є 28 лютого 2013
року і саме з цієї дати слід
обчислювати шестимісячний термін,
протягом якого кредитору слід
звернутись до суду з вимогою про
стягнення заборгованості, що, як уже
установлено судом, було ним здійснено 23
серпня 2013 року, тобто, з дотриманням
вимог ч.4 ст.559 ЦК України.

Також в апеляційній скарзі апелянт
вказує, що договір поруки припиняється
в зв'язку із збільшенням об'єму його
відповідальності, що відбулось в
зв'язку із укладення додаткового
договору №18 від 30 березня 2012 року.

Колегія суддів дане посилання апелянта
до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_3,
погодившись з умовами договору поруки,
визначив, що він відповідає за повне
виконання договірних зобов'язань, у
тому числі і за додатковими договорами,
які можуть бути укладені в майбутньому,
тобто, взяв на себе обов'язок по
виконанню додаткового договору №18 від
30 березня 2012 року та всіх інших
додаткових угод, з усіма витікаючими
наслідками, у тому числі із
необхідністю вносити плату за
користування кредитними коштами.

Окрім цього, відповідно до п.4.5 договору
поруки, сторони дійшли згоди про те, що
не допускається припинення поруки без
припинення забезпечуваного нею
зобов'язання.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним та
обґрунтованим, ухваленим з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, в зв'язку із чим підстав для його
скасування з мотивів, викладених в
апеляційний скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 19 березня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.З. Костів