Ухвала

іменем україни

21 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Євтушенко О.І., Горелкіної Н.А.,
Євграфової
Є.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про вселення,
за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,

за касаційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення апеляційного суду Київської
області від 5 березня 2014 року

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про
вселення.

Посилалася на те, що її колишній
чоловік ОСОБА_5 та її донька ОСОБА_6
замінили замок на броньованих дверях,
чим позбавили її можливості мати
доступ до будинку. Вказувала, що вона є
співвласницею даного будинку і
зареєстрована у ньому від 1983 році,
однак на даний час змушена проживати у
своєї матері. Тому для усунення
перешкод у користуванні власним майном
просила вселити її в належний на праві
власності будинок.

30 жовтня 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4
про визнання її такою, що втратила
право користування жилим приміщенням.

Посилався на те, що шлюб між сторонами
було розірвано ще в 1997 році, однак
позивачка продовжувала користуватися
належним йому на праві власності
житловим будинком, як член сім'ї
власника. У 2012 році до будинку
вселилася дочка ОСОБА_4 ОСОБА_6, яка зі
своїм чоловіком розпочала проводити
ремонтні роботи в будинку, внаслідок
чого у них склались неприязні стосунки
з ОСОБА_4 і тому вона на початку серпня
2012 року залишила житловий будинок та
переїхала жити до своєї матері, де і
проживає.

Посилаючись на те, шо позивачка, як член
сім'ї власника житла втратила право на
користування цим житлом, оскільки
більше року не проживала у спірній
квартирі, переїхала жити до своєї
матері.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 25 листопада 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_4 залишено без задоволення.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5
задоволено. Визнано ОСОБА_4 такою, що
втратила право користування житловим
будинком АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі
114 грн 70 коп.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 5 березня 2014 року рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 25 листопада 2013
року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено.
Вселено ОСОБА_4 в житловий будинок
АДРЕСА_1 В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_5 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі
172 грн 05 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення апеляційного суду
Київської області від 5 березня 2014 року
та залишити в силі рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 25 листопада 2013
року, мотивуючи свої вимоги порушенням
судом норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Із матеріалів справи встановлено, що 15
січня 1997 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4
за рішенням суду було розірвано (а.с.16).

ОСОБА_5 є власником спірного будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується виданим свідоцтвом
про право особистої власності на жилий
будинок № 4678 від 6 червня 1983 року.

17 листопада 2009 року отримано державний
акт на право власності на земельну
ділянку, на якій знаходиться спірний
житловий будинок, зареєстрований у
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 48.

ОСОБА_4 є співвласником 1/2 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, що
підтверджується заявою про передачу
частини будинку в іпотеку від 27 грудня
2012 року та надаючи згоду своєму
чоловікові ОСОБА_5 на передачу будинку
та земельної ділянки в іпотеку, яка
посвідчена нотаріально (а.с. 3).

Відповідно до ч. 1 ст.156 ЖК України та з
урахуванням вимог ч.1 ст. 405 ЦК України,
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному власником.

За ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення
сімейних відносин з власником будинку
квартири не позбавляє членів його сім'ї
права користування займаним
приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад 1 рік, якщо інше не
встановлено домовленістю з власником
чи законом. До поважних причин закон
може віднести строкову службу в армії,
навчання, роботу за кордоном,
лікування, тривалі відрядження, тощо.

Суд апеляційної інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про
вселення її в житловий будинок АДРЕСА_1,
оскільки ОСОБА_4 зареєстрована і є
співвласником 1/2 частини вказаного
домоволодіння. Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про
визнання ОСОБА_4 такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,
апеляційний суд дійшов правильного
висновку, що факт відсутності ОСОБА_4
без поважних причин понад 1 рік не
підтверджується матеріалами справи.

Оскаржуване судове рішення
апеляційної інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити рішення
апеляційного суду Київської області
від 5 березня 2014 року без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 5 березня 2014 року в справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Н.А. Горелкіна Є.П.
Євграфова