Ухвала

іменем україни

9 квітня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кафідової О.В.,

суддів: Висоцької В.С.,
Коротуна В.М.,

Попович О.В., Ступак
О.В.

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Фольксбанк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5,
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 18 вересня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21
січня 2014 року,

встановила:

У лютому 2010 року публічне акціонерне
товариство «Фольксбанк» (далі - ПАТ
«Фольксбанк») звернулося до суду з
указаним позовом, у якому просило
стягнути з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
у сумі 823 304,01 доларів США шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме: садовий будинок,
позначений літерою «А», житловою
площею 106,6 кв.м. та загальною площею 329,90
кв.м., який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0627
га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;
спосіб реалізації вказаного майна
визнати шляхом реалізації з прилюдних
торгів, визначивши початкову ціну
предмета іпотеки для його подальшої
реалізації в розмірі 5 064 624,80 грн.

Позов мотивовано тим, що 30 травня 2008
року між ВАТ «Електрон Банк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Фольксбанк», та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір, за умовами якого
ВАТ «Електрон Банк» надав ОСОБА_5
грошові кошти в сумі 800 000 доларів США, з
кінцевим строком погашення до 29 травня
2023 року, зі сплатою відповідних
процентів за користування кредитом.

Виконання зобов'язань за даним
кредитним договором забезпечено
договором іпотеки, укладеним між ВАТ
«Електрон Банк», ОСОБА_5 і ОСОБА_4

У зв'язку з неналежним виконання ОСОБА_5
умов кредитного договору утворилась
заборгованість у сумі 823 304,01 доларів
США, яка в добровільному порядку
сплачена не була.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 18 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 21 січня
2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4
на користь ПАТ «Фольксбанк»
заборгованість по кредитному договору
від 30 травня 2008 року в сумі 823 304,01
доларів США, що за курсом НБУ становить
6 590 383,94 грн, шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки, а саме: садовий
будинок позначений літерою «А»,
житловою площею 106,6 кв.м. та загальною
площею 329,90 кв.м., який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку,
площею 0,0627 га, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, та реалізацією з
прилюдних торгів з визначенням ціни
вказаного предмета іпотеки суб'єктом
оціночної діяльності, та вирішено
питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалені в справі судові
рішення та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог, суд апеляційної інстанції,
погодився з його висновком, що між
сторонами виникли договірні
правовідносини, порушення виконання
яких тягне настання наслідків,
установлених договором або законом.

Проте повністю з таким висновком
погодитися не можна виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно кредитного договору від 30
травня 2008 року, укладеного між ВАТ
«Електрон Банк», правонаступником
якого є ПАТ «Фольксбанк», та ОСОБА_5,
останній отримав кредитні кошти в сумі
800 000 доларів США з кінцевим строком
погашення до 29 травня 2023 року, зі
сплатою процентів за користування
кредитом в розмірі 12,50 % річних, а в разі
виникнення прострочення
заборгованості за кредитом розмір
процентів становить 22,50 % річних (а.с.
19-21 т.1).

Для забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним кредитним договором того ж
дня між ВАТ «Електрон Банк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Фольксбанк», ОСОБА_5 і ОСОБА_4 було
укладено іпотечний договір, предметом
якого є садовий будинок позначений
літерою «А» житловою площею 106,6 кв.м. та
загальною площею 329,90 кв.м., який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
вартістю 263 527 грн та земельну ділянку
площею 0,0627 га, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, ринковою вартістю 708
936 грн, який належить ОСОБА_5 і ОСОБА_4 в
рівних частках (а.с. 33-38 том. № 1).

Заперечуючи проти позову, відповідачі
посилались на те, що договір іпотеки не
підписували.

Для з'ясування обставин, що мають
значення для справи і потребують
спеціальних знань у галузі науки,
мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд
призначає експертизу за заявою осіб,
які беруть участь у справі (ч.1
ст. 143 ЦПК України).

Відповідно до зазначеної норми судова
експертиза у цивільній справі
призначається виключно за заявою осіб,
які беруть участь у справі.

Проте згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачі зверталися до
апеляційного суду з клопотанням про
призначення почеркознавчої експертизи
та посилалися на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи
(а.с.171 т.2).

Залишаючи рішення суду першої
інстанції без змін, апеляційний суд не
врахував, що суд першої інстанції на
порушення ст. 10 ЦПК України, якою
передбачені принципи змагальності та
рівності прав сторін щодо подання
доказів, не роз'яснив сторонам право
заявити клопотання про призначення
судової експертизи, що не дало їм
можливості довести перед судом
переконливості своїх тверджень про
наявність або відсутність юридичних
фактів, зокрема дійсності підписів
відповідачів на іпотечному договорі.

Ураховуючи наведене та положення п. 4
ст. 129 Конституції України про те, що
основними засадами судочинства є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості, рішення апеляційного
суду є передчасним.

Оскільки фактичні обставини, які мають
значення для правильного вирішення
справи, судом не встановлені, ухвалені
в справі судові рішення не
відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
його скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 18 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 21 січня
2014 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.В. Кафідова

Судді:
В. С. Висоцька

В.М. Коротун

О.В. Попович

О.В. Ступак