Справа № 750/660/14 Провадження №
22-ц/795/884/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Рахманкулова І. П. Доповідач -
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЄвстафіїва
О.К.,суддів:Страшного М.М., Шарапової
О.Л.,при секретарі:Мартиновій А.В.,за
участю:представника ОСОБА_5 - адвоката
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на
рішення Деснянського районного суду
міста Чернігова від 12 березня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про
визнання його таким, що втратив право
користування житловим приміщенням,
припинення реєстрації в квартирі та за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про вселення,
визнання права на проживання в
квартирі, зобов'язання видати дублікат
ключів від квартири,

в с т а н о в и в:

У січні 2014 р. ОСОБА_7 пред'явила позов до
ОСОБА_5, в якому, після уточнення
позовних вимог, просила визнати його
таким, що втратив право користування
квартирою АДРЕСА_1 й припинити
реєстрацію місця проживання
останнього у даній квартирі. Позовні
вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_7 є
власницею спірної квартири. 27.07.2013 р. у
цій квартирі було зареєстровано її
колишнього чоловіка - ОСОБА_5 З дати
реєстрації у квартирі останній у ній не
проживав і не ніс витрати по сплаті
комунальних платежів за квартиру, у
зв'язку з чим в силу ч. 2 ст. 405 ЦК України
він втратив право на користування
даною квартирою.

У січні 2014 р. ОСОБА_5 пред'явив позов до
ОСОБА_7, у якому просив вселити його до
квартири АДРЕСА_1, визнати його право на
проживання у цій квартирі та
зобов'язати ОСОБА_7 віддати йому ключі
від квартири. Позовні вимоги
обґрунтовуються тим, що після 11.06.2013 р.
ОСОБА_5 у спірній квартирі за свої кошти
зробив капітальний ремонт, придбав
меблі, холодильник і оргтехніку та
разом з родиною переїхав на проживання
до цієї квартири. Після розірвання
сторонами шлюбу ОСОБА_7 вигнала ОСОБА_5
з квартири та змінила замок на її
вхідних дверях. На даний час ОСОБА_5 як
колишній член сім'ї ОСОБА_7 має право на
проживання у спірній квартирі.

Ухвалою суду від 19.02.2014 р. справи за
вказаними позовами об'єднано в одне
провадження.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено, а
позовні вимоги ОСОБА_5 частково
задоволено: останнього вселено до
спірної квартири, ОСОБА_7 зобов'язано
надати йому дублікат ключів від цієї
квартири та не чинити перешкод у
користуванні нею, а у задоволенні решти
вимог ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить
скасувати дане рішення, задовольнити
її позовні вимоги і відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_5 Доводи
апеляційної скарги зводяться до
такого:

- ОСОБА_7 заявила клопотання про
відкладення розгляду справи, який було
призначено на 12.03.2014 р., у зв'язку з
проходженням нею лікування, але суд
його протиправно відхилив. Відхилення
даного клопотання позбавило ОСОБА_7
можливості забезпечити явку до суду
неповнолітнього сина сторін ОСОБА_8 для
допиту як свідка на підтвердження
доводів її позову,

- наданими суду доказами - показаннями
свідка ОСОБА_9, актом ЖРЕД № 2 КП
«Деснянське» і поясненнями сина ОСОБА_8
підтверджується законність позовних
вимог ОСОБА_7,

- місцевий суд обґрунтував рішення по
справі показаннями свідків ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12 й ОСОБА_13, допитаних за
клопотанням ОСОБА_5 Проте зміст цих
показань не дає підстав для висновку
про необґрунтованість позову ОСОБА_7 та
про обґрунтованість позову ОСОБА_5

У судовому засіданні представник
ОСОБА_5 просила відхилити апеляційну
скаргу за її безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасника судового розгляду, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, суд вважає, що вона
підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Постановляючи рішення, суд І інстанції
виходив з того, що у ході судового
розгляду справи належними й
допустимими доказами підтверджено
позовні вимоги ОСОБА_5 та спростовано
позовні вимоги ОСОБА_7 Апеляційний суд
не вбачає підстав для скасування
оскаржуваного рішення.

Так, по справі встановлено наступне.

ОСОБА_7 є власницею квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується копіями відповідних
правоустановчих документів (а.с. 7-14).

З 07.07.1995 р. сторони перебували у шлюбі,
який розірвано рішенням Деснянського
районного суду м. Чернігова від 10.01.2014
р., яке набрало законної сили 21.01.2014 р. Ці
обставини підтверджуються копіями
свідоцтва про одруження сторін і
вказаного рішення (а.с. 39, 4).

Місце проживання ОСОБА_5 у спірній
квартирі зареєстровано з 23.07.2013 р. по
даний час, що підтверджується копією
довідки обліково-реєстраційного
відділу КП «Деснянське» Чернігівської
міської ради від 27.01.2014 р. № 296 (а.с. 6).

ОСОБА_7 чинить ОСОБА_5 перешкоди у
користуванні спірною квартирою - вона
змінила замки на вхідних дверях та не
пускає останнього до квартири. Ці
обставини частково (в частині зміни
замків на вхідних дверях)
підтверджуються ОСОБА_7, а також
підтверджуються копією висновку ЧМВ
УМВС України в Чернігівській області
від 05.02.2014 р. за результатами перевірки
заяви ОСОБА_5 (а.с. 51), показаннями
допитаних судом І інстанції свідків
ОСОБА_10, ОСОБА_11, частково - показаннями
свідка ОСОБА_14

З встановленого апеляційний суд робить
наступні висновки.

Реєстрація місця проживання ОСОБА_5 у
належній ОСОБА_7 квартирі АДРЕСА_1 мала
місце у період шлюбу ОСОБА_5 з ОСОБА_7
Отже ОСОБА_5 з дати реєстрації місця
проживання у цій квартирі набув право
на користування нею як член сім'ї
ОСОБА_7

По справі встановлено, що з 23.07.2013 р. - з
моменту реєстрації місця проживання
ОСОБА_5 у вказаній квартирі по дату
пред'явлення останньою позову про
визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право
користування житлом - по 30.01.2014 р. (а.с. 2)
пройшло 6 місяців і 8 днів. Тобто спірні
правовідносини між сторонами тривають
менше одного року.

Частина 2 ст. 405 ЦК України приписує, що
член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

По справі не встановлено обставин, які
вказують на те, що в контексті спірних
правовідносин законом або
домовленістю між сторонами
передбачено інше, ніж приписує ч. 2 ст. 405
ЦК України.

Оскільки з 23.07.2013 р. - з моменту набуття
ОСОБА_5 права на проживання у спірній
квартирі як члена сім'ї її власника
пройшло менше одного року, то
можливість визнання ОСОБА_5 таким, що
втратив право користування цією
квартирою на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК
України у даний час категорично
виключається. У зв'язку з цим факт
проживання або непроживання ОСОБА_5
протягом спірного періоду у квартирі,
про яку йдеться, не має юридичного
значення для вирішення даної справи.
Тож на даний час ОСОБА_5 має право
користування спірною квартирою. Це
право ОСОБА_5 є документально
підтвердженим і у його визнанні шляхом
постановлення судового рішення нема
потреби.

По справі встановлено, що ОСОБА_7 чинить
ОСОБА_5 перешкоди у користуванні
належною їй квартирою АДРЕСА_1. Т.я.
ОСОБА_5 має право користування даною
квартирою, то чинення йому ОСОБА_7
вказаних перешкод є протиправним.

З викладеного випливає, що є вірними
висновки місцевого суду про відмову в
задоволенні вимог ОСОБА_7 про визнання
ОСОБА_5 таким, що втратив право
користування спірною квартирою, і про
задоволення вимог останнього про
вселення до цієї квартири, зобов'язання
ОСОБА_7 надати йому дублікат ключів від
квартири та не чинити перешкод у
користуванні нею. Проте мотиви, з яких
суд дійшов висновку про відмову в
задоволенні позову про визнання ОСОБА_5
таким, що втратив право користування
спірною квартирою, не відповідають ч. 2
ст. 405 ЦК України - нормі матеріального
права, яка регулює спірні
правовідносини. Отож оскаржуване
рішення підлягає зміні в частині
мотивів відмови в задоволенні вимог
ОСОБА_7 про визнання ОСОБА_5 таким, що
втратив право користування квартирою,
про яку йдеться, а в іншій частині воно
підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
307, 309 ч. 1 п. 4, 314, 316 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити
частково.

Рішення Деснянського районного суду
міста Чернігова від 12 березня 2014 року
змінити в частині мотивів відмови у
задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_5
про визнання його таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням.

В іншій частині дане рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але воно
може бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:Судді: