Справа № 596/693/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" травня 2014 р. Гусятинський
районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого суду Козяр
Л.В.

з участю секретаря Стасюк
О.Д.

розглянувши у судовому засіданні в
селищі Гусятині справу за позовною
заявою ОСОБА_2 до Сидорівської
сільської ради про визнання права
власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд із позовною
заявою до Сидорівської сільської ради
Гусятинського району Тернопільської
області про визнання права власності
на спадкове майно, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько ОСОБА_4,
після його смерті відкрилася спадщина
на все належне йому майно, в тому числі
і 1/2 частку житлового будинку садибного
типу з відповідною часткою надвірних
будівель та споруд, що знаходиться по
АДРЕСА_1. Відповідно до заповіту
зареєстрованого в реєстрі від 06.10.1999
року за №53, ОСОБА_4 заповів їй все своє
майно і вона є єдиним спадкоємцем майна
покійного, інших спадкоємців на це
майно немає. Вона прийняла спадщину та
вступила в управління спадковим майном
одразу ж після смерті спадкодавця. При
зверненні до державного нотаріуса
Гусятинської державної нотаріальної
контори їй було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно що належить ОСОБА_4,
оскільки правовстановлюючий документ
на житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами, що знаходиться
по АДРЕСА_1 на ім'я спадкодавця
відсутній і їй рекомендовано
звернутися до суду для вирішення
питання спадкування майна на
підтвердження чого надано роз'яснення
щодо визнання права власності на
спадкове майно №200/02-14 від 04 квітня
2014року.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив задовольнити.

Представник відповідача Сидорівської
сільської ради Гусятинського району
Тернопільської області подав заяву, в
якій позовні вимоги визнають, просить
справу слухати без їхнього
представника.

Дослідивши та оцінивши здобуті в
судовому засіданні докази, суд
встановив обставини та визначив
відповідно до них наступні
правовідносини.

Відповідно до копії заповіту
зареєстрованого в реєстрі від 06.10.1999
року за №53, ОСОБА_4 заповів ОСОБА_2 все
своє майно (а.с.17).

Згідно копії заяви ОСОБА_7 від 17.08.2000
року , посвідченої секретарем
Сидорівської сільської ради
Гусятинського району та
зареєстрованої в реєстрі за № 195 ОСОБА_7
відомо, що після смерті ОСОБА_4
відкрилася спадщина. Спадщини вона не
прийняла і в суд звертатися для
продовження строку для прийняття
спадщини не буде (а.с.21).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що видно із
копії свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_3 виданого
Сидорівською сільською радою
Гусятинського району (а.с.6).

Державний нотаріус Чортківської
районної державної нотаріальної
контори, в.о. державного нотаріуса
Гусятинської державної нотаріальної
контори Усик Г.Я. довідкою № 200/02-14 від
04.04.2014 року відмовив ОСОБА_2 у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом після смерті ОСОБА_4 на ?
житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами, що знаходиться
по АДРЕСА_1 оскільки
правовстановлюючий документ на ім'я
спадкодавця відсутній (а.с.15).

Як видно із копії технічного паспорта
на житловий будинок в с. Сидорів по вул.
Безодня,8 Гусятинського району
Тернопільської області, виготовленого
Гусятинським РК БТІ, ОСОБА_4 являється
власником ? частки житлового будинку
садибного типу по АДРЕСА_1;
інвентаризаційна вартість майна
станом складає 96 875 грн.; загальна площа
житлового будинку становить 47,8 м2,
житлова площа - 28,9 м2, (а.с.7-14).

Як видно із довідки № 213 від 09.04.2014 року
виданої Сидорівською сільською радою
Гусятинського району Тернопільської
області ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3
дійсно постійно проживав і був
зареєстрований на день смерті в
спадковому будинку, який станом на
14.04.1991 року був колгоспним двором
АДРЕСА_1 на день його смерті за
вищевказаною адресою крім спадкодавця
постійно проживали і були
зареєстровані - дружина
ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1960 року по даний
час (а.с.16).

Відповідно до копії свідоцтва про
народження серії НОМЕР_4 від 17.01.1964 року,
ОСОБА_2 являється дочкою ОСОБА_4 (а.с.5).

Згідно витягу з Державного реєстру
актів цивільного стану громадян про
шлюб щодо підтвердження дошлюбного
прізвища № від 12.02.2014 року ОСОБА_2
після реєстрації шлюбу змінила
прізвище на «ОСОБА_2» (а.с. 20).

ОСОБА_2 03.09.2004 року розірвала шлюб з
ОСОБА_10, після розірвання шлюбу
присвоїно прізвище ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від
03.09.2004 року виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану
Чуртківського районного управління
юстиції Тернопільської області (а.с.18).

ОСОБА_2 08.04.2006 року після реєстрації
шлюбу 08.04.2006 року з ОСОБА_11 змінила
прізвище на «ОСОБА_2», що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
виданим Сидорівською сільською радою
Гусятинського району Тернопільської
області серії НОМЕР_6 від 08.04.2006 року
(а.с.19).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року №7 «Про судову практику у справах
про спадкування»у разі відкриття
спадщини до 1 січня 2004 року
застосовується чинне на той час
законодавство, зокрема, відповідні
правила Цивільного кодексу
Української РСР (далі ЦК УРСР), у тому
числі щодо прийняття спадщини.

Згідно статті 534 ЦК Української
РСР кожний громадянин може залишити за
заповітом усе своє майно або частину
його (не виключаючи предметів
звичайної домашньої обстановки і
вжитку) одній або кільком особам як тим,
що входять, так і тим, що не входять до
кола спадкоємців за законом, а також
державі або окремим державним,
кооперативним та іншим громадським
організаціям.

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК Української
РСР, чинного на час існування
колгоспних дворів, майно колгоспного
двору належало його членам на праві
сумісної власності.

Право власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року
не втратили права на частку в його
майні, розмір частки члена двору
визначається виходячи з рівності
часток усіх його членів, включаючи
неповнолітніх та непрацездатних.

Із врахуванням викладеного
спадкодавець ОСОБА_4 як член
колгоспного двору, станом на 15 квітня
1991 року не втратив права на спірний
будинок.

Вивчивши матеріали справи,
вислухавши позивача, суд прийшов до
висновку, що є підстави для визнання за
ОСОБА_2 права власності на ? частку
житлового будинку садибного типу з
відповідною часткою надвірних
будівель та споруд, загальною площею 47,8
м2, житловою площею 28,9 м2, що знаходиться
по АДРЕСА_1, оскільки в судовому
засіданні встановлено, що позивач
являється єдиним спадкоємцем за
заповітом після смерті ОСОБА_4, якому
належав даний житловий будинок
садибного типу, тому суд вважає, що
позовні вимоги слід задоволити.

Враховуючи вищезазначене, на підставі
ст.ст.534, 549 Цивільного кодексу
Української РСР 1963 року, керуючись
ст.ст.3, 10, 11, 60, 174, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право
власності на ? частку житлового будинку
садибного типу з відповідною часткою
надвірних будівель та споруд,
загальною площею 47,8 м2, житловою площею
28,9 м2, що знаходиться по АДРЕСА_1 в
порядку спадкування по заповіту після
смерті ОСОБА_4.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів до
апеляційного суду Тернопільської
області через Гусятинський районний
суд з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення до
апеляційного суду Тернопільської
області через Гусятинський районний
суд.

Суддя - підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду
Л.В. Козяр