У Х В А ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Червинської
М.Є.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, третя
особа - служба у справах дітей
Вінницької міської ради, про стягнення
боргу шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Вінницької області від 27 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з вказаним позовом, посилаючись
на те, що 09 серпня 2005 року між нею та
ОСОБА_4 укладено договір позики у
простій письмовій формі. Відповідно до
п. 1 вказаного Договору ОСОБА_3 позичила
ОСОБА_4 гроші у сумі 64 135 грн., що на день
його укладення становило 12 700 доларів
США. Зазначену суму вона передала
позичальнику до підписання Договору (п.
2). Повернути гроші ОСОБА_4 мав 09
лютого 2007 року в національній валюті,
що на день розрахунку було
еквівалентно 12 700 доларів США (п. п. 3, 4
Договору позики).

Оскільки у ОСОБА_4 виникли труднощі з
поверненням коштів, то 27
лютого 2007 року між тими ж сторонами
було укладено Додатковий договір до
договору позики, згідно якого було
продовжено строки повернення грошей до
27 серпня 2008 року.

Крім того, для забезпечення вимоги, що
випливає з договору позики, між ОСОБА_3
та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, які виступили майновими
поручителями останнього, 09 серпня 2005
року було укладено договір іпотеки.

Відповідно до п.1.2 цього договору
предметом іпотеки є нерухоме майно:
квартира АДРЕСА_2.

27 лютого 2007 року між ОСОБА_3 та
відповідачами укладено Додатковий
договір № 1 до договору іпотеки, згідно
якого сторони продовжили строки
повернення позики до 27 серпня 2008 року.

ОСОБА_4 зобов'язання за договором
позики належним чином не виконує,
повертати гроші почав лише через два з
половиною роки після закінчення строку
повернення, який вказано у Додатковому
договорі № 1, а саме 27 серпня 2008 року (п.
І Додаткового договору № 1).

За період з січня по листопад 2011 року
ОСОБА_4 повернув позивачу лише 3 тис.
доларів США, а у червні 2012 року ще 100
доларів США.

Відповідно сума основного боргу ОСОБА_4
перед ОСОБА_3 за договором позики
становить 76 704 грн., що за офіційним
курсом Національного банку України
складає 9 600 доларів США із розрахунку 1
долар США = 7. 99 грн.

Позивач просив стягнути з відповідачів
ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8
заборгованість з урахуванням 3% річних
та індексу інфляції станом на 13
листопада 2013 року відповідно до
розрахунку, яка становить 87 059 грн. 58
коп., витрати на проведення
почеркознавчої експертизи у сумі 1 852
грн. 52 коп. та відшкодувати збитки у
розмірі 17 789 грн.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 20 листопада 2013
року позов задоволено частково. У
рахунок погашення заборгованості за
договором позики від 09 серпня 2005 року
та додаткового договору № 1 від
27 лютого 2007 року у розмірі 87 059 грн. 58
коп. з урахуванням індексу інфляції та
3% річних звернуто стягнення на предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_2, що належить
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8
на підставі свідоцтва на право
власності на житло, виданого
виконавчим комітетом Вінницької
міської ради 09 червня 2000 року згідно з
рішенням від 09 червня 2000 року № 807,
зареєстрованого у КП «Вінницьке ООБТІ»
28 липня 2005 року в реєстровій книзі під
№ 657, реєстр №
1412/69931, шляхом проведення прилюдних
торгів у межах процедури виконавчого
провадження. Початкову ціну продажу
предмета іпотеки для подальшої
реалізації визначити на підставі
оцінки, проведеної суб'єктом оціночної
діяльності та/або незалежним експертом
на стадії оцінки майна під час
проведення виконавчих дій, але не нижче
за 90% вартості предмета іпотеки,
визначеної шляхом його оцінки. У
задоволенні решти позову відмовлено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь
ОСОБА_3 у відшкодування витрат зі
сплати судового збору 870 грн. 60 коп., за
правову допомогу у розмірі 3 тис. грн.,
за проведення експертизи у розмірі 1 836
грн.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 27 січня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову у
позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив із того, що
внаслідок неналежного виконання
відповідачем зобов'язань по договору
позики утворилася заборгованість, яка
підлягає стягненню з відповідачів
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у позові, суд апеляційної
інстанції, виходив з того, що позивачка
пропустила строк позовної давності
звернення до суду та крім того, у
спірній квартирі проживає двоє
малолітніх дітей, звернення стягнення
на вказане нерухоме майно порушить їх
право на житло.

З таким висновком апеляційного суду
погодитись не можна, оскільки він
суперечать вимогам закону та не
ґрунтується на матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Судом установлено, що 09 серпня 2005 року
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір
позики у простій письмовій формі,
згідно якого ОСОБА_3 позичила ОСОБА_4
гроші у сумі 64 135 грн., що на день його
укладення становило 12 700 доларів США
терміном до 09 лютого 2007 року
(а. с. 6).

27 лютого 2007 року між тими ж сторонами
було укладено Додатковий договір до
договору позики, згідно якого було
продовжено строки повернення грошей до
27 серпня 2008 року (а. с. 7).

09 серпня 2005 року для забезпечення
вимоги, що випливає з договору позики,
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які виступили
майновими поручителями останнього,
було укладено договір іпотеки (а. с. 8-9).

Відповідно до п. 1.2 цього договору
предметом іпотеки є нерухоме майно:
квартира № АДРЕСА_2 (а. с. 8).

27 лютого 2007 року між ОСОБА_3 та
відповідачами укладено Додатковий
договір № 1 до договору іпотеки, згідно
якого сторони продовжили строки
повернення позики до 27 серпня 2008 року
(а. с. 10-11).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання за
договором позики та додатковим
договором № 1 порушив, внаслідок чого
утворилась заборгованість у сумі
87 059 грн. 58 коп. (а. с. 17-18 т. 1).

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної
давності починається заново. Час, що
минув до переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Як вбачається з матеріалів справи, 27
червня 2012 року ОСОБА_4 на виконання умов
договору позики від 09 серпня 2005 року
повернув позивачці 100 доларів
США (а. с. 12 т. 1).

За таких обставин, ураховуючи
вищенаведені норми матеріального
права, висновок суду апеляційної
інстанції про пропуск позивачкою
строку звернення до суду є помилковим.

Крім того, відмовляючи у задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що у спірній квартирі
проживає двоє малолітніх дітей
іпотекодавця ОСОБА_6 - ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
звернення стягнення на вказане
нерухоме майно порушить їх право на
житло.

При цьому апеляційний суд не перевірив
та не встановив, чи на момент укладення
договору іпотеки малолітній син ОСОБА_6
- ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, був
зареєстрований за адресою: квартира
АДРЕСА_2, оскільки у
матеріалах справи є довідка адресного
бюро при УМВС України у Вінницькій
області від 09 листопада 2012
року, згідно якої його мати ОСОБА_6 була
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 до 19
вересня 2007 року (а. с. 22); та
довідка ЖЕКу № 3 від 03 грудня 2012 року,
згідно якої ОСОБА_6 була
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 2000
року (а. с. 36 т. 1).

Тобто у матеріалах справи є дві
довідки, зміст яких суперечить один
одному.

Що стосується ОСОБА_10, то вона
народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто після
укладення договору іпотеки.

Оскільки суд апеляційної інстанції на
вищевикладені обставини уваги не
звернув, у порушення вимог ст. ст. 212-214
ЦПК України не врахував норми
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
не встановив обставин, які мають
значення для правильного вирішення
справи, відповідно до ст. 338 ЦПК України
рішення апеляційного суду підлягає
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 27 січня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко