У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька
Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до приватного
підприємства «ЄС-Сервіс», публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»,
державного підприємства
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України, третя особа - ОСОБА_4,
про визнання договору застави
недійсним за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 16 квітня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 30 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 28 липня 2008 року між приватним
підприємством «ЄС-Сервіс» (далі - ПП
«ЄС-Сервіс») та акціонерно-комерційним
банком соціального розвитку
«Укрсоцбанк» укладений договір
невідновлювальної кредитної лінії, за
умовами якого ПП «ЄС-Сервіс»,
засновником якого є один із подружжя -
ОСОБА_4, отримало від банку
кредит у розмірі 660 190 доларів США зі
сплатою 14,5 % річних на купівлю
обладнання - цифрової друкарської
машини XEROX IGEN 3 110 С, 2008 року
випуску, за договором від 11 березня 2008
року, укладеним з товариством з
обмеженою відповідальністю «Терем
Графічні Системи» (далі - ТОВ
«Терем Графічні Системи»). З метою
забезпечення виконання вказаного
кредитного зобов'язання між банком та
ПП «ЄС-Сервіс» 28 липня 2008 року укладено
договір застави, предметом якого є
обладнання XEROX IGEN 3 110 С з сервером друку
DocuSP, 2008 року випуску.

Також ОСОБА_3 вважала, що для укладення
договору застави від 28 липня
2008 року ОСОБА_4 мав отримати її письмову
нотаріально посвідчену згоду як
співвласника майна, що було передане в
заставу, чого останнім зроблено не
було.

Ураховуючи викладене, позивач,
уточнивши позовні вимоги, просила суд
визнати недійсним договір застави від
28 липня 2008 року; зобов'язати Державне
підприємство «Інформаційний центр»
Міністерства юстиції України вчинити
дії щодо припинення приватного
обтяження обладнання - XEROX IGEN 3 110 С, 2008
року випуску, зареєстрованого в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна 26 серпня 2008 року на підставі
договору застави майна від 28 липня 2008
року, шляхом реєстрації в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна
відповідних відомостей.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 16 квітня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 30 жовтня 2013
року, позов ОСОБА_3 задоволено частково:
визнано недійсним договір застави
майна, укладений 28 липня 2008 року між
акціонерним комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»
(далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), і ПП
«ЄС-Сервіс»; встановлено порядок
виконання цього рішення, зобов'язавши
державне підприємство «Інформаційний
центр» Міністерства юстиції України
вчинити дії щодо припинення приватного
обтяження XEROX IGEN 3 110 C, 2008 року випуску,
зареєстрованого в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна 26 серпня 2008
року. Встановлено порядок виконання
рішення.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк»
просить оскаржувані судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального й
процесуального права, та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_3, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й суд апеляційної інстанції, виходив із
того, що на момент укладення спірного
договору ПП «ЄС-Сервіс» було окремим
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя ОСОБА_3, частиною
якого було обладнання XEROX IGEN 3 110 С з
сервером друку DocuSP, 2008 року випуску, яке
також було об'єктом спільної сумісної
власності подружжя, тому ОСОБА_4 мав
отримати письмову нотаріально
посвідчену згоду позивача на укладення
договору застави.

Проте погодитись із таким висновком
суду не можна, оскільки суд дійшов його
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам судові рішення не
відповідають; суди не встановили
фактичні обставини, що мають значення
для правильного вирішення справи, при
цьому порушили норми як
процесуального, так і матеріального
права.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що 5 грудня 2003 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено шлюб. 16
листопада 2006 року ОСОБА_4,
перебуваючи у шлюбі, заснував ПП
«ЄС-Сервіс» зі статутним капіталом у
розмірі 10 тис. грн. 11 березня 2008 року між
ТОВ «Терем Графічні Системи» і
ПП «ЄС-Сервіс» укладений договір,
згідно з яким ТОВ «Терем Графічні
Системи» зобов'язалося поставити на
користь ПП «ЄС-Сервіс» цифрову
друкарську машину XEROX IGEN 3 110 С вартістю 4
167 450 грн та ввести її в експлуатацію, а
ПП «ЄС-Сервіс» зобов'язалося прийняти і
оплатити вказану машину. Згідно з п. 2.3.1.
зазначеного договору ПП «ЄС-Сервіс»
зобов'язалося здійснити поетапну
попередню оплату вартості машини в
розмірі не менше ніж 20 % її вартості, що
складало 833 490 грн. Враховуючи, що
у ПП «ЄС-Сервіс» були відсутні достатні
кошти, необхідні для здійснення
попередньої оплати, ОСОБА_4, як
засновник указаного підприємства, 4
квітня 2008 року прийняв рішення про
збільшення статутного капіталу
підприємства до одного мільйона
гривень за рахунок додаткового внеску
засновника в розмірі 990 тис. грн. Крім
того, зазначеним рішенням ОСОБА_4
призначив себе на посаду директора ПП
«ЄС-Сервіс». Зміни до статуту ПП
«ЄС-Сервіс» щодо збільшення статутного
капіталу до 1 млн грн зареєстровані
виконавчим комітетом Одеської міської
ради 9 квітня 2008 року. Збільшений
статутний капітал ПП «ЄС-Сервіс»
сформований за рахунок грошових
коштів, що були спільною сумісною
власністю ОСОБА_3 та її чоловіка,
оскільки були отримані ОСОБА_4
внаслідок здійснення ним в період
шлюбу підприємницької діяльності як
фізичною особою - підприємцем. Після
зарахування на рахунок ПП «ЄС-Сервіс»
як поповнення статутного капіталу,
указані кошти перераховувались на
користь ТОВ «Терем Графічні
Системи» за договором від 11 березня 2008
року. Остаточний розрахунок за цифрову
друкарську машину XEROX IGEN 3 110 С у розмірі
3 333 960 грн ПП «ЄС-Сервіс»
мало здійснити на користь ТОВ «Терем
Графічні Системи» протягом семи
банківських днів з дня поставки машини
на адресу ПП «ЄС-Сервіс». З метою
виконання зобов'язань за вказаним
договором щодо перерахування
необхідної суми коштів 28 липня 2008 року
між ПП «ЄС-СЕРВІС» і
акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»
укладений договір невідновлювальної
кредитної лінії, за умовами якого ПП
«ЄС-Сервіс» отримало від банку кредит у
розмірі 660 190 доларів США зі сплатою 14,5 %
річних на купівлю обладнання - цифрової
друкарської машини XEROX IGEN 3 110 С, 2008 року
випуску, за договором від 11 березня 2008
року. Указані кошти зараховані банком
на рахунок ПП «ЄС-Сервіс», після чого
перераховані на користь ТОВ «Терем
Графічні Системи» в якості оплати за
цифрову друкарську машину. З метою
забезпечення виконання вказаного
кредитного зобов'язання між банком та
ПП «ЄС-Сервіс» 28 липня 2008 року
укладено договір застави, предметом
якого є обладнання XEROX IGEN 3 110 С з
сервером друку DocuSP, 2008 року випуску.

У п. 28 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 11 від 21 грудня 2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» роз'яснено,
що статтею 12 Закону України від 19
вересня 1991 року

«Про господарські товариства»
встановлено, що власником майна,
переданого йому засновниками і
учасниками, є саме товариство. Вклад до
статутного фонду господарського
товариства не є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Виходячи зі змісту
частин 2, 3 ст. 61 СК України, якщо вклад до
статутного фонду господарського
товариства зроблено за рахунок
спільного майна подружжя, в інтересах
сім'ї, той із подружжя, хто не є
учасником товариства, має право на
поділ одержаних доходів.

Таким чином, майно
подружжя, передане до статутного
капіталу підприємства, є власністю
підприємства, а об'єктом спільної
власності подружжя є кошти, за які
подружжя придбало це майно.

Також у порушення
вимог ст. 214 ЦПК України судами не
досліджено той факт, що майно
придбавалось не подружжям, а заставне
майно - цифрова друкарська машина XEROX IGEN
3 110 С, не є вкладом до статутного
капіталу та не є майном, виділеним із
спільної сумісної власності
засновника та його дружини, оскільки
воно було придбано самим ПП «ЄС-Сервіс»
на підставі договору, укладеного
підприємством, та за рахунок коштів
підприємства.

Крім того, заставне
майно не передавалося до статутного
капіталу ПП «ЄС-Сервіс», тому
підприємство, як власник має право
вільно розпоряджатися належним йому
рухомим і нерухомим майном незалежно
від волі інших осіб.

Як убачається з матеріалів справи, 21
липня 2008 року ОСОБА_3 надала згоду ПП
«ЄС-Сервіс» на отримання кредиту в
розмірі 660 190 доларів США.

Таким чином, позивачу було відомо про
укладення кредитного договору між ПП
«ЄС-СЕРВІС» і акціонерно-комерційним
банком соціального розвитку
«Укрсоцбанк», а отже і про договір
застави, а за захистом свого порушеного
права ОСОБА_3 звернувся лише в грудні 2012
року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, а згідно із ч. 5
ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Відповідно до положень чч. 3, 4 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем до винесення рішення було
заявлено про застосування судом строку
позовної давності відповідно до вимог
ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Вирішуючи спір, суди на зазначені вище
положення закону та на доводи
відповідача уваги не звернули, у
порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК
України не встановили фактичних
обставин, не застосували до спірних
правовідносин закон, який підлягав
застосуванню та дійшли передчасного
висновку про визнання договору застави
недійсним.

За таких обставин ухвалені у справі
судові рішення не можуть вважатись
законними й обґрунтованими, тому
відповідно до ст. 338 ЦПК України вони
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 16 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
30 жовтня 2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:

Б.І. Гулько

А.О.
Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є.
Червинська