Справа № 750/1296/14 Провадження №
22-ц/795/830/2014 Головуючий у I інстанції
-Рахманкулова І. П. Доповідач - Зінченко
С. П.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЗінченко
С.П.суддів:Онищенко О.І., Харечко Л.К.при
секретарі:Зіньковець О.О.за
участю:представника позивача ОСОБА_5,
представника відповідача АТ «СК»АХА
Страхування» Золоткової Є.Р ( в режимі
відіоконференції),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові апеляційну
скаргу ОСОБА_7 на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 04
березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_7 до АТ «СК»АХА Страхування», ПАТ
«Креді Агріколь Банк» про визнання
недійсним п.26.4.15 договору
добровільного страхування, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 04 березня 2014 року у
задоволені позову ОСОБА_7 до приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування», публічного
акціонерного товариства «Креді
Агріколь Банк» про визнання
недійсними умов п.26.4.15 договору
страхування відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити повністю.

Апелянт зазначає, що суд оцінюючи
докази по справі, не надав правової
оцінки щодо відповідності п. 26.4.15
Договору добровільного страхування
наземного транспорту вимогам ст..26
Закону України «Про страхування», а
також Закону України «Про захист прав
споживачів». Вважає, що судом
безпідставно взяти до уваги внутрішні
Правила Страховика №003 добровільного
страхування наземного транспорту,
оскільки вони жодним чином не
підтверджують волевиявлення позивача
на укладання спірного договору, а
також, вказує на те, що усі висновки
суду ґрунтуються не на доказах, а на
припущеннях і захищаються інтереси
тільки страховика.

В суді апеляційної інстанції
представник апелянта підтримав
апеляційну скаргу та просив її
задовольнити, представник
відповідача ПАТ «Страхова компанія
«АХА Страхування», вважав доводи
апеляційної скарги безпідставними та
просив залишити рішення суду першої
інстанції без змін.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
осіб, що з»явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обгрунтованність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, апеляційний суд не знаходить
підстав для її задоволення виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст..308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

При вирішенні даного спору, судом
першої інстанції встановлено, що 08.06.2012
року між АТ «СК»АХА Страхування»,
правонаступником якого є ПрАТ «СК «АХА
«Страхування», позивачем ОСОБА_7 та
вигодонабувачем ПАТ «Креді Агріколь
Банк» укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту № 76493
Га/12ч, відповідно до якого
застрахованим транспортним засобом є
автомобіль марки Renult Flnence, державний
реєстраційний номер НОМЕР_3.

25.05.2013 року о 18 годині у м. Чернігові по
вул.. Красносільского, ОСОБА_9 керуючи
вказаним застрахованим транспортним
засобом, виїхала на перехрестя вулиць
Глібова-Красносільского на
забороненний сигнал світлофора
«червоний» та скоїла зіткнення з
транспортним засобом марки
«Хюндай-Акцент», д.н.з. НОМЕР_1, який
рухався на дозволений сигнал
світлофора, а той, в свою чергу,
продовжуючи рух, скоїв зіткнення з
транспортним засобом марки ВАЗ 2103,
д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок ДТП транспортні
засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 25 вересня 2013 року
провадження у справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_9 за ст..124 КУпАП закрито
у зв»язку із закінченням на момент
розгляду справи про адміністративне
правопорушення строків, передбачених
ст..38 КУпАП.

Рішенням Деснянського районного суду
м.Чернігова від 22.11.2013 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Чернігівської області від 14.01.2014
року позов ОСОБА_7 до ПрАТ «СК «АХА
Страхування» про стягнення страхового
відшкодування в сумі 160000 грн. залишено
без задоволення, на тій підставі, що
сторони на власний розсуд визначили
конкретні умови спірного Договору, а
саме страхові ризики за договором,
порядок визначення та виплати суми
страхового відшкодування.

Договір добровільного страхування
наземного транспорту № 76493 Га/12ч від
08.06.2012 року був підписаний його
сторонами, в ньому визначено страхові
випадки, права та обов»язки сторін,
порядок та умови виплати страхового
відшкодування підстави та причини
відмови у виплаті страхового
відшкодування, відповідальність
сторін та інші умови. При укладенні
спірного договору страхування,
позивач одночасно був ознайомлений з
Правилами Страховика за №003, що
підтверджується п. 29.16 вказаного
договору страхування.

Пунктом 26 цього договору встановлені
виключення із страхових випадків,
обмеження страхування та причини
відмови у виплаті страхового
відшкодування, зокрема, п. 26.4.15
договору передбачено право Страховика
відмовити у виплаті страхового
відшкодування, якщо збитки виникли під
час руху на сигнал світлофора або жест
регулювальника, що забороняють рух,
в»їзд транспортного засобу на
залізничний переїзд при закритому
шлагбаумі.

Пунктом 13.2.10. Правил Страховика №003, у
відповідності до яких укладався
спірний договір, також передбачено,
право страховика відмовити у
здійсненні страхового відшкодування
у разі, якщо збитки виникли під час та
або внаслідок порушення ПДР, а саме
руху на заборонений сигнал світлофора
або жест регулювальника, в»їзд на
залізничний переїзд при закритому
шлагбаумі, недодержання вимог дорожніх
знаків та дорожньої розмітки, що
забороняють рух транспортних засобів.

Відмовляючи у задоволені позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
сторони на власний розсуд визначили
конкретні умови договору
добровільного страхування наземного
транспорту від 08.06.2012 року, а саме:
страхові ризики за договором, порядок
виплати та визначення суми страхового
відшкодування, та беручи до уваги, що
позивачем не надано жодних доказів на
спростування факту руху ОСОБА_9 на
забезпеченому транспортному засобі -
автомобілі марки Renult Flnence, державний
реєстраційний номер НОМЕР_3, на
червоний сигнал світлофору, що
забороняє рух, дійшов до висновку про
законність та обгрунтованність
рішення ПрАТ «СК «АХА «Страхування»
про відмову позивачу у виплаті
страхового відшкодування. При цьому
суд посилався на вказаний договір
добровільного страхування наземного
транспорту, вимоги Закону України «Про
захист прав споживачів», а також ст.ст.
6, 16 Закону України «Про Страхування»

Даний висновок суду відповідає
матеріалам справи та положенням
матеріального закону.

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

За умовами ст.ст.526,530 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, у
встановлені договором строки.

Відповідно до ст.ст.6,627 ЦК України,
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України, зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст.215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, які
встановлені частинами першою-третьою,
п'ятою та шостою статті 203 цього
Кодексу. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів.

Виходячи з наявних у матеріалах справи,
досліджених судом першої інстанції
письмових доказів, висновки суду щодо
підстав для відмови у задоволені
позовних вимог, відповідають
обставинам справи та положенням
матеріального права, оскільки
підписавши договір страхування, а саме:
пункт п.26.4.15 цього договору, сторони
дійшли згоди стосовно всіх умов,
ознайомилися з цими умовами, на власний
розсуд визначили конкретні умови
договору, в тому числі і випадки в яких
позивачу мали право відмовити у
виплаті страхового відшкодування,
тому з врахуванням положень ст.215 ЦК
України підстави для визнання даного
пункту договору недійсним відсутні.

Доводи апелянта, щодо несправедливості
умов добровільного страхування
наземного транспорту передбачених
п.26.4.15 вказаного договору та порушення
відповідачем вимог ст..18, 26 Закону
України «Про захист прав споживачів»
не ґрунтуються на жодній з підстав
недійсності правочину, а тому суд
першої інстанції дійшов законного та
обгрунтованого висновку щодо відмови в
позові.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду про
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_7 і
містять посилання на обставини, які з
достатньою повнотою досліджені і
оцінені судом першої інстанції. Вони не
впливають на законність рішення, що
перевірялася апеляційним судом, судове
рішення постановлено з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, які регулюють спірні
правовідносини, в межах заявлених
позовних вимог, а тому апеляційний суд
не знаходить підстав, передбачених
ст..309 ЦПК України для його скасування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

З огляду на викладене та у зв'язку із
тим, що суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, апеляційна
скарга має бути відхилена.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 319, 324
ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 04 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: