Ухвала іменем україни 09 квітня 2014
рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючогоМакарчука М.А. суддів:
Мазур Л.М., Писаної Т.О., Нагорняка В.А.,
Юровської Г.В., розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі відокремленого підрозділу
«Южно-Українська атомна електрична
станція» до ОСОБА_4 про стягнення
витрат на підготовку фахівця, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 11 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року Державне підприємство
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» (далі - ДП «НАЕК
«Енергоатом») звернулося до суду з
указаним вище позовом до ОСОБА_4 Позов
обґрунтований тим, що 01 вересня 2008 року
між ДП «НАЕК «Енергоатом», ОСОБА_4 та
Севастопольським національним
університетом ядерної енергії та
промисловості було укладено договір №
2207-4/07-22-Ю про підготовку фахівця
освітньо-кваліфікаційного рівня
«бакалавр», відповідно до умов якого
університет проводить навчання
відповідача на денній формі з
освітньо-кваліфікаційного рівня
«бакалавр» за спеціальністю
метрологія та
інформаційно-вимірювальні технології,
термін навчання 4 роки. За даним
договором позивач зобов'язався
здійснити оплату навчання ОСОБА_4, а
останній - опанувати всі види
професійної діяльності, передбачені
відповідними кваліфікаційними
характеристиками спеціальності, та
здавати заліки й іспити не нижче
встановленого п. 4.2 рівня успішності. В
разі недотримання відповідачем рівня
успішності, він відповідно до п. п. 4.6, 4.7
договору повертає кошти за навчання,
починаючи з третього місяця після
відрахування протягом трьох років. На
виконання зазначених зобов'язань
позивач перерахував університету за
навчання відповідача за період з 01
вересня 2008 року по 31 серпня 2010 року 31 996
грн. Посилаючись на те, що ОСОБА_4 умови
договору не виконав, середній бал
успішності останнього за підсумками
двох семестрів другого курсу склав 2,7
бали по п'ятибальній системі, що є
порушенням п. 4.4 договору від 01 січня 2010
року відповідно до умов якого середній
бал повинен складати не нижче 3,5 бали по
п'ятибальній системі, позивач просив
суд стягнути з відповідача на свою
користь 31 996 грн витрат, сплачених на
його навчання.

Рішенням Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 15
жовтня 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ДП «НАЕК «Енергоатом» витрати на
навчання на підготовку фахівця у сумі 19
558 грн. Вирішено питання розподілу
судових витрат. У задоволенні позовних
вимог про стягнення витрат на
оновлення учбово-матеріальної бази і
розвиток університету у розмірі 12 438
грн відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 11 грудня 2013
року рішення суду першої інстанції
змінено, збільшено розмір стягнень з
ОСОБА_4 на користь ДП «НАЕК
«Енергоатом» в частині витрат на
підготовку фахівця з 19 559 грн до 31 996 грн.
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує
питання про скасування рішення
апеляційного суду, мотивуючи свої
вимоги неправильним застосуванням
судом норм матеріального права та
порушенням норм процесуального права,
і просить залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню на таких
підставах.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно зі ст. ст. 303, 304 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Справа розглядається
апеляційним судом за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими законом.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
відповідача ОСОБА_4 було відраховано з
університету, позивач, який уклав
договір з університетом про підготовку
фахівця, згідно із умовами договору має
повернути витрати на його навчання.

Із висновком суду першої інстанції в
цій частині погодився й апеляційний
суд.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
в частині розміру стягнення витрат на
навчання та стягуючи додатково 12 438 грн,
апеляційний суд вважав, що відповідно
до кошторисів витрат та Порядку
надання платних послуг державними та
комунальними навчальними закладами,
затвердженого наказом Міносвіти
України від 27 жовтня 1997 року, витрати на
навчання відповідача включають і
затрати університету на оновлення
матеріально-технічної бази, ремонти та
реконструкції.

Проте з таким висновком суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна.

Судами встановлено, що 01 вересня 2008
року між ДП «НАЕК «Енергоатом», ОСОБА_4
та Севастопольським національним
університетом ядерної енергії та
промисловості було укладено
трьохсторонню угоду № 2207-4/07-22-Ю про
підготовку фахівця
освітньо-кваліфікаційного рівня
«бакалавр», відповідно до якої
університет проводить навчання ОСОБА_4
на денній формі навчання з
освітньо-кваліфікаційного рівня
«бакалавр» за спеціальністю -
метрологія та
інформаційно-вимірювальні технології.
Термін навчання 4 роки. Згідно з умовами
договору позивач оплачує навчання
відповідача (а. с. 65).

Розділом 5 вказаного договору
передбачено відповідальність сторін,
та п. 5.1 встановлено, що у разі порушення
зобов'язань згідно з даним договором
сторони несуть відповідальність,
визначену цим договором та чинним
законодавством.

01 січня 2010 року між вищезазначеними
особами укладено договір про
підготовку бакалавра за № 5-10-28-ю за
спеціальністю метрологія та
інформаційно-вимірювальні технології
(а. с. 69).

Розділ 5 даного договору відшкодування
особою вартості навчання в п. 5.1
містить посилання на попередній
договір № 2207-4/07-22-ю від 01 вересня
2008 року.

Зазначеним вище пунктом договору
передбачено, що ОСОБА_4 повністю
відшкодовує ДП «НАЕК «Енергоатом»
витрати, понесені ним на його
підготовку за весь час його навчання, в
тому числі за освітньо-кваліфікаційним
рівнем «бакалавр» відповідно до
договору від 01 вересня 2008 року та цього
договору у таких випадках: дострокове
відрахування останнього з
університету: за власним бажанням; за
порушення правил внутрішнього
трудового розпорядку чи статуту
університету; за невиконання
навчальних програм у встановлені
терміни; переведення за власним
бажанням на контрактну форму навчання;
недотримання зобов'язань відповідно до
п. п. 4.4, 4.5 Договору.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до п. 4.6 договору від 01
вересня 2008 року № 2207-4/07-22-Ю відповідач
повинен був відшкодувати за власний
рахунок позивачу грошовими коштами
вартість навчання, яка визначається ДП
«НАЕК «Енергоатом» відповідно до
договору у випадку розірвання договору
на підставі недоотримання
відповідачем успішності згідно п. 4.2
Договору (а.с. 24).

При цьому умовами зазначених вище угод
не передбачено, що крім вартості
навчання (підготовки) ОСОБА_4, повинні
бути відшкодовані інші витрати
університету, зокрема на розвиток
самого вузу та його
учбово-матеріальної бази.

Дійшовши висновку, що вартість
навчання в університеті на 2008 - 2010 роки
визначено в загальному розмірі 31 996 грн,
апеляційний суд належним чином не
оцінив довідку про розрахунок витрат
на підготовку курсанта
Южно-Української атомної
електростанції ОСОБА_4 від
28 березня 2011 року № 1/18-520, наданої
Севастопольським Національним
університетом ядерної енергії та
промисловості.

Із указаної довідки вбачається, що
всього на навчання ОСОБА_4 за період з 01
вересня 2008 року до 31 серпня 2010 року було
витрачено 19 558 грн. Грошові
кошти в розмірі 12 438 грн були витрачені
на оновлення учбово-матеріальної бази
та розвиток університету (а. с. 81-82).

Суд апеляційної інстанції наведеного
не врахував та помилково змінив
законне та обґрунтоване рішення суду
першої інстанції.

Згідно зі ст. 339 ЦПК України,
установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Таким чином, у порушення вимог ст. ст.
303-304 ЦПК України суд апеляційної
інстанції не врахував норми
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
тому ухвалене у справі рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 11 грудня 2013
року скасувати, рішення
Южноукраїнського міського суду
Миколаївської області від 15 жовтня 2013
року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук
Судді: Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О.
Писана Г.В. Юровська Головуючий
М.А. Макарчук Судді: Л.М. Мазур В.А.
Нагорняк Т.О. Писана Г.В. Юровська
Головуючий М.А. Макарчук Судді: Л.М.
Мазур В.А. Нагорняк Т.О. Писана Г.В.
Юровська