АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/1724/14
Головуючий 1 інст. -
Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: скарга на дії
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах

апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

при секретарі Маковецькій О.П.

розглянула у відкритому
судовому засіданні в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 в особі його представника
ОСОБА_4 на ухвалу Червонозаводського
районного суду міста Харкова від 21
січня 2014 року по справі за скаргою
ОСОБА_3 на дії державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції та дії
цього відділу,

ВСТАНОВИЛА:

26 листопада 2013 року ОСОБА_3 звернувся
до суду зі скаргою на дії державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби (ВДВС)
Харківського міського управління
юстиції (МУЮ).

Просив визнати неправомірними: дії
Ленінського ВДВС Харківського МУЮ щодо
відмови в наданні інформації з питання
виконання виконавчого листа № 1-03/04 від
02.08.2004 року; постанови державного
виконавця цього ВДВС про відкриття
виконавчого провадження від 04.10.2013 р.;
зобов'язати Ленінський ВДВС
Харківського МУЮ провести закінчення
виконавчого провадження по виконанню
вищевказаного виконавчого листа у
зв'язку з закінченням строку,
передбаченого законом для
відповідного стягнення.

В обґрунтування доводів заяви
зазначав, що 04.10.2013 року Ленінським ВДВС
ХМУЮ відкрито виконавче провадження по
примусовому виконанню рішення, за яким
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 50
000 грн., а на користь держави - 82,60 грн.

Вважав такі дії державного виконавця
неправомірними, оскільки Ленінський
ВДВС ХМУЮ прийняв виконавчий документ
після закінчення строку пред'явлення
такого документу до виконання. Крім
того виконавчий документ не містить
індивідуального номеру стягувача та
боржника, дати народження та місце
роботи сторін, місцезнаходження майна
боржника, рахунки стягувача та
боржника.

Також зазначив, що на порушенням вимог
ст. 26 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
СасюкA.B. направила йому постанову про
відкриття виконавчого провадження від
04.10.2013 р. лише 03 листопада 2013 року і яка
отримана ним 05.11.2013 року.

Представник Ленінського ВДВС
Харківського МУЮ заперечував проти
задоволення скарги, посилаючись на те,
що дії державного виконавця
відповідали вимогам Закону України
«Про виконавче провадження».

Ухвалою Червонозаводського районного
суду міста Харкова від 21 січня 2014 року
скарга ОСОБА_3 залишена без
задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4, посилаючись на
незаконність та необґрунтованість
оскаржуваної ухвали, просить
скасувати її та задовольнити його
скаргу на дії Ленінського ВДВС
Харківського МУЮ в повному обсязі.

Зазначає, що районним судом не
враховано, що відкриття виконавчого
провадження державним виконавцем
відбулося з порушенням вимог ст.ст. 18, 19,
25 Закону України «Про виконавче
провадження».

Вказує, що на порушення вимог ст.. 386 ЦПК
України не залучив до участі у справі
стягувача ОСОБА_5

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи

02.08.2004 р. апеляційним судом Харківської
області видані два виконавчи листи №
1-13/04 про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 моральної шкоди в розмірі
50 000 грн. та на користь держави - 82,60 грн.

Ці виконавчі листи на момент їх видачі
судом відповідали вимогам Закону
України «Про виконавче провадження» ( в
редакції, яка діяла на час видачі),
оскільки вимога ст.. 19 цього Закону
щодо зазначення у виконавчому листі
індивідуального ідентифікаційного
номеру боржника, а також інших
відомостей, мала не обов'язковий
характер, і суд повинен був зазначити в
виконавчому документі тільки ті
відомості, які були наявні в матеріалах
справи.

У зв'язку з цим Микитівським ВДВС
Горлівського МУЮ за цими виконавчими
листами було відкрито виконавче
провадження, яке було закінчено на
підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» - у зв'язку
з звільненням боржника з місць
позбавлення волі та направленням
виконавчих документів за належністю
до іншого ВДВС.

При цьому перебування виконавчих
документів на виконанні в
адміністрації підприємства, установи,
які здійснювали відрахування з
заробітку боржника, в строк здійснення
виконавчого провадження не
включається ( п.1 ч.1 ст. 23, ч.2 ст. 30
вказаного Закону).

За таких обставин доводи апеляційної
скарги на порушення державним
виконавцем вимог ст. 30 Закону України
«Про виконавче провадження» є
безпідставними.

Згідно ч.1 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» постановами
Ленінського ВДВС Харківського МУЮ від
04.10.2013 року відкрито виконавче
провадження за вищевказаними
виконавчими листами, оскільки підстав
для застосування вимог ст.. 26 цього
Закону у державного виконавця не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що до
участі у розгляді його скарги не
залучений стягувач ОСОБА_5, не є
підставою для скасування оскаржуваної
ухвали суду, оскільки права стягувача
не порушені, і останній не оскаржує цю
ухвалу.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
вернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи. Таким чином,
суб'єктом рішення, дії чи бездіяльність
якого можуть бути оскаржені, є
державний виконавець або інша посадова
особа державної виконавчої служби, а не
орган цієї служби.

У зв'язку з зазначеним вимоги ОСОБА_3
щодо визнання неправомірними дій
Ленінського ВДВС Харківського МУЮ щодо
відмови в наданні інформації з питання
виконання виконавчого листа № 1-03/04 від
02.08.2004 року та зобов'язання цього ВДВС
провести закінчення виконавчого
провадження по виконанню
вищевказаного виконавчого листа у
зв'язку з закінченням строку,
передбаченого законом для
відповідного стягнення, не можуть бути
розглянуті в порядку ст.. 383 ЦПК України,
тому районним судом правомірно
відмовлено у задоволенні цих вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.1 ч.2 ст. 307,
п.1 ч.1 ст. 312 , ст.ст. 313-315,317,319,324 ЦПК
України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу Червонозаводського
районного суду міста Харкова від 21
січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:
Судді: