служба у справах дітей
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
Провадження № 2/369/626/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі

головуючої судді
Ковальчук Л.М.,

при секретарі
Рябець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору, Служба у справах
дітей Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області, Служба у справах дітей
Кіровоградської міської ради, про
відібрання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2,
третя особа Служба у справах дітей
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області, про відібрання дитини,
посилаючись на те, що 18 лютого 2005 року
ним був укладений шлюб з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб був зареєстрований
Центральним відділом реєстрації актів
цивільного стану Кіровоградського
обласного управління юстиції, про що
свідчить актовий запис за № 55 в
свідоцтві про одруження. У шлюбі в них
ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась дочка ОСОБА_3.
Сім»єю вони проживали за адресою:
АДРЕСА_1. Подружнє життя між ними не
склалось, а тому вони стали проживати
окремо. Дружина ОСОБА_2 стала проживати
за місцем її реєстрації за адресою:
АДРЕСА_2, яке є останнім відомим йому
місцем проживання на території
України.

Рішенням Києво-Святотшинського
районного суду від 03 вересня 2010 року
шлюб між ними розірвано. Визначено
місце проживання дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з її батьком. в
зв»язку з тим, що його покійний батько
мав онкологічне захворювання, ОСОБА_2
погодилась йому допомогти у вихованні
дитини. Саме в цей час вона вивезла його
дитину без його відома і дозволу за
кордон. Після цього йому вже згодом
стали відомі наступні обставини, а саме
29 вересня 2009 року ще перебуваючи з ним у
шлюбі, ОСОБА_2 змінила свій паспорт,
ніби з причини його пошкодження та
непридатності до використання на новий
паспорт. Скориставшись новим
паспортом, а також вірогідно
збереженим паспортом громадянки
Російської Федерації на ім»я ОСОБА_2
(ОСОБА_8-прізвище її колишнього
чоловіка), ОСОБА_2 виїхала до Російської
Федерації. До нього за наданням дозволу
на вивезення дитини за кордон ОСОБА_2 не
зверталась. Про свій намір вивезти
дитину за межі України його вона не
повідомила. На території Російської
Федерації ОСОБА_2 невідомим їй способом
внесла до документу завідомо
неправдиві відомості і оформила нове
свідоцтво про народження їхньої дочки.
За новим свідоцтвом про народження її
дочка є нібито громадянкою Російської
Федерації і не має батька.
Скориставшись новим документом, до
якого навмисно були внесені неправдиві
відомості, вона безперешкодно без його
дозволу виїхала з дитиною на постійне
місце проживання до м. Торонто (Канада).
Більш точної адреси місцезнаходження
дитини він вказати не може. Також в
даний час йому невідомо в якому місті
та навіть в якій країні перебуває
ОСОБА_2 разом з своєю малолітньою
дитиною. З огляду на вказані обставини
він вважав, що ОСОБА_2 протиправно
розлучила його з дочкою, яка за
рішенням суду має проживати разом з
ним. Внаслідок таких дій ОСОБА_2 він
позбавлений можливості спілкуватися з
дочкою і займатися її вихованням.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1
просив на підставі вимог ст. ст. 19, 157, 160,
162 СК України відібрати малолітню
дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у матері
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.
Ногінськ, Московської області (ОСОБА_2
за паспортом Російської Федерації) з
метою повернення малолітньої дитини
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на територію
України для проживання за встановленим
місцем проживання разом з батьком
ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 13 лютого 2014 року судом
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
Службу у справах дітей Кіровоградської
міської ради.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і
представник позивача позов підтримали
і просили його задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2
не з»явилась, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлялась
належним чином, причини неявки суду
невідомі.

У судове засідання представники третіх
осі, які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору, Служба у справах
дітей Києво-Святошинської районної
державної адміністрації, Служба у
справах дітей Кіровоградської міської
ради, не з"явилися, про дату, час і місце
розгляду справи треті особи
повідомлялись належним чином, суду
надані заяви про розгляд справи у
відсутності представників третіх осіб.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, з"ясувавши
дійсні обставини справи, дослідивши
докази, дійшов висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав та
інтересів.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що з 18 лютого 2005 року
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі. В шлюбі
подружжя мають дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Заочним рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 03
вересня 2010 року шлюб між ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 розірвано і визначено місце
проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
з її батьком ОСОБА_1.

В наданому суду листі від 13 лютого 2014
року Києво-Святошинська районна
державна адміністрація зазначає, що 12
лютого 2014 року депутатом
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради було обстежено
житлово-побутові умови проживання за
адресою: АДРЕСА_2, і встановлено, що
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вказаною
адресою не проживає. Орган опіки та
піклування не може надати висновок
щодо доцільності відібрання дитини у
зв»язку з тим, що ОСОБА_2 та її малолітня
дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою:
АДРЕСА_2, не проживають.

Відповідно до наданої суду довідки
Дніпровського районного головного
управління МВС України в м. Києві від 26
січня 2010 року ОСОБА_1 дійсно звертався
до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.
Києві з приводу розшуку його дружини
ОСОБА_2 і дочки ОСОБА_3, і
місцезнаходження яких невідоме з 05
грудня 2009 року.

Згідно наданої суду інформації Служби
у справах дітей Кіровоградської
міської ради від 28 лютого 2014 року № 467
висновок про доцільність відібрання
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у матері
ОСОБА_2 неможливо надати, оскільки
відповідач з дитиною не проживає у м.
Кіровограді, неможливо обстежити умови
проживання дитини і матері, і з»ясувати
думку дитини, як передбачено ст. 171 СК
України. 16 січня 2014 року спеціалістами
служби у справах дітей виконавчого
комітету Кіровоградської міської ради
проведено обстеження умов проживання
ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, про що
складено відповідний акт. Згідно з
вказаним актом обстеження ОСОБА_1
створені належні умови для виховання
та розвитку дитини, за місцем
проживання ОСОБА_1 характеризується
позитивно і небезпеки для життя та
здоров»я дитини за зареєстрованим
місцем проживання батька не виявлено.

Головним центром обробки спеціальної
інформації державної прикордонної
служби України на № 369/11536/13-ц від 13
лютого 2014 року надано витяг з наявною у
базі даних інформацією щодо
перетинання державного кордону
України громадянкою Російської
Федерації Богдановою ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, через пункт пропуску
Хутір Михайлівський за період з 09 січня
2010 року по 29 березня 2010 року. Водночас
головним центром обробки спеціальної
інформації зазначено, що відомості про
перетинання державного кордону
України щодо громадянки України
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у вищевказаній
базі даних відсутні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 162 СК України
якщо один з батьків або інша особа
самочинно, без згоди другого з батьків
чи інших осіб, з якими на підставі
закону або рішення суду проживала
малолітня дитина, або дитячого закладу
(установи), в якому за рішенням органу
опіки та піклування або суду проживала
дитина, змінить її місце проживання, у
тому числі способом її викрадення, суд
за позовом заінтересованої особи має
право негайно постановити рішення про
відібрання дитини і повернення її за
попереднім місцем проживання.

Так, положеннями ст. 162 СК України
визначено правові наслідки
протиправної поведінки одного з
батьків або іншої особи при визначенні
місця проживання малолітньої дитини, і
коли один з батьків або інша особа
самочинно, без згоди другого з батьків
чи інших осіб, з якими на підставі
закону або рішення суду проживала
малолітня дитина, змінює її місце
проживання (це можливо різними
способами, аж до викрадення дитини), то
у даному випадку заінтересована особа
повинна звертатись до суду, який і має
право негайно постановити рішення про
відібрання дитини і повернення її тому,
з ким вона проживала.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6
суду пояснив, що він особисто не був
присутній при тому, як ОСОБА_2 забрала
дитину ОСОБА_3 і виїхала на інше місце
проживання, про ці обставини йому
відомо лише зі слів позивача у справі
ОСОБА_1.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7
суду пояснила, що позивач ОСОБА_1
познайомив її з своєю дружиною ОСОБА_2
на початку літа 2010 року, а в кінці 2010
року їй зателефонував позивач ОСОБА_1 і
сказав, що ОСОБА_2 з їхньою дочкою
ОСОБА_3 виїхали. Свідок останній раз
бачила ОСОБА_2 з дочкою ОСОБА_3 на
початку 2010 року. Дані показання свідка
ОСОБА_7 суд оцінює критично, оскільки
надані нею свідчення не відповідають
хронології подій у часі, та з наданих
суду повідомлень свідка ОСОБА_7 суд
дійшов висновку, що свідок не обізнана
щодо певних обставин, що стосується
даного предмету спору.

Доводи позивача ОСОБА_1, що відповідач
ОСОБА_2, без його згоди змінила місце
проживання дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, і
виїхала з дитиною за межі України, та що
малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
знаходиться з матір»ю за межами
України в іншій державі, не
підтверджені ніякими доказами.

Оцінюючи в сукупності зібрані в справі
докази відповідно до вимог ст. 212 ЦПК
України, суд дійшов висновку, що
позивачем ОСОБА_1 відповідно до вимог
ст. 60 ЦПК України не доведено і не
надано суду доказів в обгрунтування
заявлених позовних вимог про
доцільність відібрання дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, у матері ОСОБА_2 з метою
повернення малолітньої дитини ОСОБА_1
на територію України для проживання за
встановленим місцем проживання разом з
батьком, позивачем у справі ОСОБА_1, не
здобуто таких доказів і судом, а тому у
задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 162
СК України, ст. ст. 3, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Києво-Святошинський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення суду або
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в разі відсутності
в судовому засіданні осіб, які брали
участь у справі, під час проголошення
судового рішення.

Суддя
Ковальчук Л.М.