суд Одеської області
________________________________________________________________________
Справа № 503/603/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2014 року
м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської
області в складі:

головуючого - судді
Гури А.І.

при секретарі
Поліковській О.І.

за участю: представника
позивача Москалюк А.С.

прокурора
Олійник С.А.

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Кодимі,
Одеської області, цивільну справу за
позовом Служби у справах дітей
Кодимської районної державної
адміністрації (далі-РДА) Одеської
області в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення
батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Служба у справах дітей Кодимської
районної державної адміністрації
Одеської області, діючи як орган опіки
та піклування, в інтересах
неповнолітньої дитини, звернулась з
вимогою позбавити батьківських прав
відповідача стосовно ОСОБА_3 у зв'язку з
ухиленням тої від виконання своїх
обов"язків по вихованню і утриманню
дочки.

В судовому засіданні, обгрунтовуючи
свої вимоги представник позивача (за
посадою) посилалася на те, що
відповідач є матір»ю неповнолітньої
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відомості про
батька дитини внесені до свідоцтва про
народження зі слів матері в порядку ст.
135 ч.1 СК України. Дитина схильна до
бродяжництва. Відповідач не в змозі
впливати на дочку, ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов»зків, схильна до вживання
алкогольних напоїв, притягалась до
адміністративної відповідальності за
неналежне виховання дитини. З 2013 року
ОСОБА_3 за заявою матері поміщена до
Балтської спеціальної
загальноосвітньої школи -інтернату.
Просить позбавити відповідача
батьківських права щодо ОСОБА_3.

Прокурор в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала та просила позов
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
позов не визнала та пояснила, що все, що
від неї залежить по вихрованню та
утриманню дочки вона робить.
Алкогольними напоями не зловживає.
Працює. Те, що дочка має таку вдачу - від
неї не залежить. Все це вона пов»язує з
особливостями характеру дочки. За
місцем проживання дитині вна створила
всі необхідні умови.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснила, що вона працює заступником
директора Кодимської школи №2. З
першого по восьмий клас у цьому
навчальному закладі навчалась ОСОБА_3.
На перших порах навчалась на відмінно і
добре, а потім, десь з сьомого класу,
почала прогулювати уроки, втікати з
дому. Вважає, що з свого боку, мати
дитини все необхідне і можливе робила
для того, щоб якось вплинути на дочку,
але в тої не все виходило.

Згідно висновку органу опіки та
піклування Кодимської районної
державної адміністрації Одеської
області від 22 квітня 2014 року
відповідача необхідно позбавити
батьківських прав щодо неповнолітньої
дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно акту обстеження
житлово-побутових умов проживання
ОСОБА_3 від 16 травня 2013 року, остання
мешкає в будинку АДРЕСА_1 разом зі своєю
матір»ю - ОСОБА_2. У дитини є все
необхідне для її віку.

Згідно характеристик навчальних
закладів ОСОБА_3 має особилвості
характеру. Потребує психологічної
допомоги.

Вислухавши вимоги представника
позивача, пояснення прокурора та
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд прийшов до висновку
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі з таких мотивів.

Стаття 51 Конституції України та
статті 150 і 180 СК України встановлюють
для батьків обов'язок виховувати та
утримувати своїх дітей до їх
повноліття.

Стаття 12 Закону України "Про
охорону дитинства" від 26.04.2001 року
№2402-ІІІ забороняє будь-яке насильство
над дітьми і зобов'язує батьків
виховувати дітей, піклуватись про їх
здоров'я, фізичний, духовний і
моральний розвиток, навчання,
створювати належні умови для розвитку
їх природних здібностей, поважати
гідність дітей, готувати їх до
самостійного життя, праці, розвивати їх
особистість, повагу до прав, свобод
людини та громадянина. Такий же
обов'язок щодо виховання та розвитку
дитини на батьків покладає і стаття 59
Закону України "Про освіту".

У статті 19 Конвенції про права
дитини, яка ратифікована постановою
Верховної Ради України №789-ХІІ від 27
лютого 1991 року і набула чинності в
Україні з 27 вересня 1991 року,
держави-учасниці, які її підписали,
взяли на себе зобов'язання вживати усіх
необхідних законодавчих та інших
заходів з метою захисту дитини від усіх
форм насильства, образи чи зловживань,
відсутності належного піклування чи
недбалого і брутального поводження
або експлуатації з боку батьків чи
будь-якої іншої особи.

Згідно частини 2 статті 164 СК України
батько або мати можуть бути позбавлені
батьківських прав відносно дитини,
якщо вони ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

Аналізуючи вказані норми Закону,
суд приходить до висновку, про те, що
ухилення від виконання обов'язку по
вихованню дитини завжди є актом
свідомої винної поведінки, оскільки
особа має реальну можливість виконати
його, але не вчиняє відповідних дій і не
бажає цього робити.

В п.15 постанови Пленуму Верховного
Суду України №3 від 30 березня 2007 року
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
зазначено, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів), що надані батькам
до досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей. В п.16 цієї
постанови зазначено, що ухилення
батьків від виконання своїх обов'язків
має місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкується з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу. Зазначені факти як кожен окремо,
так і в сукупності, можна розцінювати
як ухилення від виховання дитини лише
за умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Статтею 164 СК України передбачено, що
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він
протягом шести місяців не виявляли
щодо неї батьківського піклування,
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

В судовому засіданні встановлено,
що відповідач працює, в домашніх умовах
створила всі необхідні умови для
навчання дочці. Разом з тим, позивачем
не доведено, що відповідач зловживає
спиртним напоями (ст. 10 ЦПК України), а
також того, що остання притягалась до
адміністративної відповідальності за
неналежне виховання дитини. Тобто, суд
не вбачає в діях відповідача в цьому
випадку винної поведінки.

Позбавлення батьківських прав - це
насамперед спосіб захисту прав та
інтересів дитини. Тому, суд відмовляючи
в позові про позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2 щодо її дочки, виходив з
того, що таке рішення дасть певний
позитивний результат у долі дитини.

На підставі ст.ст.164 ч.1 СК України,
керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 215, ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Служби у справах
дітей Кодимської РДА Одеської області
в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про позбавлення батьківських
прав відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
Одеської області через Кодимський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
А.І. Гура