Справа №478/2188/13-ц 19.03.2014 19.03.2014 19.03.2014
Провадження №22-ц/784/840/14 Суддя
суду 1-ї інстанції - Сябренко І.П.
Доповідач апеляційного
суду - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року
м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання -
Богатирьовою В.А.,

за участю представника
відповідача - Глазкова А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Казанківського районного
суду Миколаївської області

від 29 січня 2014 року

за позовом

ОСОБА_4 до приватного підприємства
"Агротех" (далі - ПП "Агротех")
про визнання недійсними договору
оренди земельної ділянки та додаткової
угоди до нього,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 пред'явила
зазначений позов, який обґрунтувала
наступним.

На підставі державного акту на право
приватної власності на землю серії МК
№088567 від 22 червня 2004 року вона є
власником земельної ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 8,56 га, розташованої на території
Михайлівської сільської ради
Казанківського району Миколаївської
області.

22 червня 2004 року між нею та ПП "Агротех"
було укладено договір оренди
зазначеної земельної ділянки строком
на 5 років, який був зареєстрований
22 лютого 2010 року у Казанківському
районному відділі Миколаївської
регіональної філії Центру Державного
земельного кадастру. 12 квітня 2010 року
між сторонами було укладено додаткову
угоду до договору, яка була
зареєстрована 15 грудня 2010 року,
відповідно до якої термін дії договору
було подовжено до 31 грудня 2017
року.

Позивачка вказувала, що спірний
договір та додаткова угода не містять
істотної умови договору про передачу у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки, а
також невід'ємних частин договору -
акту приймання -передачі об'єкта
оренди та акту приймання - передачі під
збереження межових знаків.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_4
просила визнати недійсними
вищеназваний договір оренди земельної
ділянки та додаткову угоду до нього.

Рішенням Казанківського районного
суду Миколаївської області від
29 січня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
ОСОБА_4 подала на нього апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просила рішення
скасувати та ухвалити нове про
задоволення її позовних вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з
того, що він є безпідставним.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, з огляду на таке.

Стаття 15 Закону України ,,Про оренду
землі" від 6 жовтня 1998 р., в редакції
чинній на час укладення угоди,
передбачає істотні умови договору
оренди землі, якими є об'єкт оренди
(місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди однієї з
істотних умов, передбачених цією
статтею, є підставою для відмови в
державній реєстрації договору оренди,
а також для визнання договору
недійсним відповідно до законів
України.

Невід'ємною частиною договору оренди
землі є: план або схема земельної
ділянки, яка передається в оренду;
кадастровий план земельної ділянки з
відображенням обмежень (обтяжень) у її
використанні та встановлених
земельних сервітутів; акт визначення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості); акт приймання-передачі
об'єкта оренди; проект відведення
земельної ділянки у випадках,
передбачених цим Законом.

Статями 203, 207, 638 ЦК України встановлено,
що письмовий договір вважається
укладеним, коли між сторонами в
потрібній у належних випадках формі
досягнуто згоди по всіх істотних
умовах. Істотними є ті умови договору,
які визнані такими за законом або
необхідні для договорів даного виду, а
також всі ті умови, щодо яких за заявою
однієї з сторін повинно бути досягнуто
згоди.

Як вбачається з матеріалів справи, 22
червня 2004 року між ОСОБА_4 та ПП
"Агротех" було укладено договір оренди
земельної ділянки, який був
зареєстрований 22 лютого 2010 року у
Казанківському районному відділі
Миколаївської регіональної філії
Центру Державного земельного кадастру
(далі - Договір) (а.с.17-18).

Згідно з умовами Договору орендодавець
надала, а орендар прийняв в строкове
платне користування строком на 5 років
належну позивачці на праві приватної
власності відповідно до Державного
акту на право приватної власності на
землю серії МК №088567 від 22 червня 2004
року земельну ділянку площею 8,56 га,
надану для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва на
території Михайлівської сільської
ради Казанківського району
Миколаївської області (а.с.21).

За користування земельною ділянкою ПП
«Агротех» зобов'язалося сплачувати
позивачці орендну плату у розмірі 2% від
нормативної вартості земельної
ділянки, але не менше від розміру
встановленого чинним законодавством.

Зміст Договору свідчить, що сторони
досягли домовленості по всіх істотних
умовах договору, які визначалися
такими законодавством, на час
укладення договору.

У цей же день та 14 липня 2004 року
сторонами були складені та підписані
невід'ємні частини договору, серед яких
акт визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та акт
приймання-передачі об'єкта оренди
(а.с.20, 45).

12 квітня 2010 року між сторонами було
укладено додаткову угоду до договору,
яка була зареєстрована 15 грудня 2010
року, відповідно до якої термін дії
договору було подовжено до 31 грудня 2017
року та було змінено порядок виплати
орендної плати (а.с.26).

Проаналізувавши викладене, колегія
суддів вважає, що висновок районного
суду про відсутність підстав для
задоволення позову є правильним,
оскільки оспорюваний договір містить
всі істотні умови, які передбачалися на
день його укладення та його невід'ємною
частиною є акт визначення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та акт приймання-передачі
об'єкта оренди.

За такого, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення суду,
оскільки воно є законним та
обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Казанківського районного суду
Миколаївської області від 29
січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді: