Справа №705/2420/14-ц
29 травня 2014 року Уманський
міськрайонний суд Черкаської області
в складі: головуючої - судді Ребриної
при секретарі - Стефанюк Н.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Умані заяву
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення,
Відповідачка ОСОБА_1 звернулася до
суду з заявою про перегляд заочного
рішення, вказавши, що заочним рішенням
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 20 січня 2014 року
було задоволено позов ПАТ «КБ «Надра»
та: в рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_2 перед ПАТ «КБ «Надра» за
кредитним договором № 93п/10/2008/-840 від
17.04.2008 року в сумі 53154,91 дол. США звернуто
стягнення на предмет іпотеки за
іпотечним договором № 93п/10/2008/-840 від
17.04.2008 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1 і
належить ОСОБА_1; встановлено спосіб
реалізації - шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження; встановлено
початкову ціну реалізації - на підставі
незалежної експертної оцінки,
виконаної в межах процедури
виконавчого провадження; встановлено
виселити з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1,
ОСОБА_2; встановлено зняти з реєстрації
місця проживання з квартири АДРЕСА_1
ОСОБА_1, ОСОБА_2; стягнено з ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра»
судові витрати по справі в сумі 3441,00
грн. солідарно.

Рішення суду є вочевидь передчасним,
так як винесено з грубим порушенням
норм процесуального права, що потягло
за собою невірне застосування норм
матеріального права, а тому воно
підлягає перегляду, враховуючи
наступне: Як вбачається з матеріалів
справи провадження у справі було
відкрито 12.12.2013 року, про що судом було
постановлено ухвалу. Всупереч
встановленого порядку: Копії ухвали та
документів надсилаються поштою,
рекомендованим відправленням, разом із
супровідним листом, підписаним суддею.
Обов'язок надсилання поштової
кореспонденції покладається на
канцелярію суду, а не на суддю, який
відкрив провадження у справі - науково
практичний коментар до ст. 127 ЦПК
України - копія ухвали суду про
відкриття провадження у справі та
копія позовної заяви - рекомендованим
листом їй не надсилалась.

Докази, в підтвердження отримання нею
ухвали суду про відкриття провадження
у справі , копії позовної заяви та
повідомлення про розгляд справи 25
грудня 2014 року - у матеріалах справи
відсутні.

28 грудня 2013 року на її адресу,
рекомендованим листом надійшло
повідомлення із суду про призначення
розгляду справи за позовом ПАТ «КБ
«Надра» на 20 січня 2014 року об 9:30 год.

20 січня 2014 року об 9:30 год. до канцелярії
суду нею було подано заяву про
відкладення розгляду справи ( а.с. 77), у
зв'язку з неотриманням нею копії
позовної заяви та неможливістю
висловити свою позицію щодо заявлених
до неї позовних вимог.

Прибути у судове засідання та
підтримати свою заяву вона змоги не
мала, оскільки була вимушена
звернутися за медичною допомогою, так
як має проблеми зі здоров'ям. З 20 січня
2014 року по 29 січня 2014 року - вона
перебувала у лікарні м. Києва, де
проходила курс лікування.

Таким чином, вона - відповідач у справі -
не з'явилась в судове засідання 20 січня
2014 року об 9:30 год. та не повідомила про
причини своєї неявки з поважних причин,
при цьому, це була єдина її неявка і ,
якщо, навіть, не враховувати її заяву
від 20 січня 2014 року, то підстав для
винесення заочного рішення - не
існувало.

8 квітня 2014 року на її адресу із відділу
ДВС Уманського МРУЮ надійшла постанова
про відкриття виконавчого провадження
з якої вона дізналася, що 20 січня 2014
року Уманським міськрайонним судом
було постановлено заочне рішення.

9 квітня 2014 року нею до Уманського
міськрайсуду було подано заяву на
ознайомлення з матеріалами цивільної
справи та лише 11 квітня 2014 року їй
вдалося ознайомитися з текстом
заочного рішення Уманського
міськрайсуду від 20 січня 2014 року та з
правовою позицією суду при його
винесенні.

У своєму позові банк зазначає, що вона
ОСОБА_1 являється іпотекодавцем перед
ПАТ КБ «Надра». Таке твердження банку є
лише його міркуванням та
спростовується наступним: Договір
іпотеки було укладено між ОСОБА_2 та ПАТ
КБ «Надра».

Як вбачається з матеріалів справи - до
договору іпотеки будь-які зміни не
вносились, а тому покладати на неї
неіснуючі зобов'язання - банк права не
має.

Будь-яких доказів про те, що вона
набувала права власності на квартиру
АДРЕСА_1 після укладення договору
іпотеки 17.04.2008 року у справі не має, адже
вона володіє квартирою з 13.06.2007 року на
підставі договору купівлі-продажу №
3-990. Позивач не надав суду також доказів
про те, що до 13.06.2007 року квартира, яку
вона дійсно купувала - знаходилась в
іпотеці.

Рішенням Уманського міськрайонного
суду від 28.12.2009 року вже було
реалізовано право кредитора (банку) на
дострокове стягнення з боржника суми
заборгованості по кредиту у період з
01.06.2009 року по 25.11.2009 року, стягнувши з
позичальника ОСОБА_2 та поручителя
ОСОБА_1 достроково всю суму наданого
йому кредиту, банк фактично в
односторонньому порядку розірвав між
ним та банком договір, строк виконання
якого повинен був настати лише в квітні
2023 року, а тому нарахування процентів
за користування кредитом після
набрання рішенням законної сили в
даному випадку є безпідставним.

Звернувшись до позичальника ОСОБА_2 та
поручителя ОСОБА_1 з вимогою про
дострокове повернення суми кредиту за
договором банк фактично просив
застосувати в даному випадку наслідки
розірвання договору. Навіть за
відсутності такої вимоги в позові
останній є таким, що розірваний
відповідно до ст. ст. 651, 1050 ЦК України.

Як підтверджується позивачем,
позичальником за кредитним договором є
ОСОБА_2, він же є і іпотекодавцем
за договором іпотеки, тому одночасне та
дострокове стягнення з однієї і тієї ж
особи суми боргу за кредитним
договором одним рішенням суду і
звернення стягнення на предмет
іпотеки, де іпотекодавцем виступає та ж
особа ( а тим більш - з нарахування
відсотків після вже здійсненого
дострокового стягнення всієї суми
кредиту) - закон не допускає, бо це є
подвійним стягненням. ОСОБА_1 не є
позичальником за кредитною угодою, не є
поручителем за цією ж кредитною угодою
та не є іпотекодавцем перед банком.

При безпідставному ухваленні заочного
рішення вона та відповідач ОСОБА_2 були
позбавлені можливості подати заяву про
застосування строку позовної давності,
який для банку сплинув ще 07.01.2013 року,
тобто позивач приховав від суду, що
кредит був споживчим, в результаті чого
суд не застосував, навіть без заяви
відповідачів, наслідки спливу строку
позовної давності.

Відповідно до ч.2 ст. 228 ЦПК України
заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії. У матеріалах
справи а.с. 78 міститься поштове
повідомлення про вручення їй 23.01.2014
року поштового відправлення із суду,
але вона особисто не отримувала лист із
суду, хто його отримав та поставив свій
підпис на повідомленні - їй невідомо. З
20 січня 2014 року по 29 січня 2014 року вона
теоретично не могла нічого отримати за
адресою її проживання, так як у цей
період перебувала в м. Києві, де
проходила курс лікування. З приводу
дати вручення та особи, яка отримала
поштове відправлення за № 896, нею
22.04.2014 року до начальника ЦПЗ № 8 м.
Умані було надіслано запит. Нажаль, до
цього часу відповіді вона не отримала,
але ця інформація буде надана нею
безпосередньо в судовому засіданні.
Оскільки з текстом заочного рішення їй
вдалося знайомитися 11.04.2014 року,
останній день подачі заяви про
перегляд заочного рішення - 21.04.2014 року
(святковий день), заява про перегляд
заочного рішення нею подається 22.04.2014
року - у перший робочий день.

Тому просить визнати поважними
причини пропуску строку на подачу
заяви про перегляд заочного рішення
суду, так як пропущений він з причин,
які не залежали від її волі; прийняти
заяву про перегляд заочного рішення до
розгляду; скасувати заочне рішення
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 20 січня 2014 року,
а справу призначити до розгляду в
загальному порядку.

В судовому засіданні представник
заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_4 заяву
підтримала та просить її задоволити.

В судове засідання заявниця
ОСОБА_1 не з'явилась, в своїй заяві від
29.05.2014 року за № 14787 просить суд
розглянути та задовольнити її заяву
про перегляд заочного рішення без її
особистої участі в судовому засіданні,
за участю її представника
ОСОБА_4, якій їй для цього були надані
всі повноваження.

В судове засідання відповідач
ОСОБА_2 не з'явився, причини неявки
невідомі, про час і місце розгляду
справи повідомлений своєчасно в
установленому законом порядку.

В судове засідання представник
позивача - ПАТ «КБ «Надра» не з'явився,
надіслав клопотання від 27.05.2014 року за
вх. № 14474 про розгляд справи за
відсутності представника позивача,
проти заяви про перегляд заочного
рішення заперечує. В своєму
запереченні на заяву про перегляд
заочного рішення від 14.05.2014 року за №
13365 вважає, що заява не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного. З
матеріалів справи вбачається, що 11.03.2008
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
договір дарування за яким ОСОБА_2 (сим
ОСОБА_1) набув права власності на
квартиру АДРЕСА_2 . 17.04.2008 року між ВАТ КБ
«Надра» та ОСОБА_2 було укладено
договір іпотеки цієї квартири. 18.03.2009
року Уманським міськрайонним судом в
цивільній справі № 2-836/09
вищезазначений договір дарування було
визнано недійсним. 17.10.2011 року рішенням
апеляційного суду Черкаської області
скасовано вказане рішення, ОСОБА_1
відмовлено в задоволенні позову до
ОСОБА_2 про визнання недійсним
договору дарування. 26.07.2012 року ухвалою
вищого спеціалізованого суду України
касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. З
наведеного вбачається, що право
власності ОСОБА_1 на квартиру набула не
з 13.06.2007 року, як вона зазначає в заяві, а
з моменту набрання чинності рішенням
суду від 18.03.2009 року, яке в подальшому
було скасоване.

Хибним є посилання ОСОБА_1 на те,
що звернувшись з позовом про
дострокове стягнення, кредитні
відносини було розірвано, так як ці
посилання не ґрунтуються на нормах
цивільного законодавства України, а
тому договірні відносини діють до
цього часу.

З приводу подвійного стягнення
відповідачем не взято до уваги, що
15.02.2012 року за наслідками розгляду в
судовому засіданні заяви ПАТ «Ерсте
Банк» про перегляд ухвали судді ВСС
України від 13.10.2011 року у справі за
скаргою ПАТ «Ерсте Банк» на дії відділу
ДВС Сімферопольського райуправління
юстиції Верховний суд України прийшов
до висновку, що частиною 8 ст. 54 ЗУ «Про
виконавче провадження» у редакції
закону № 2677-VІ передбачено, що
примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється
державним виконавцем з урахуванням ЗУ
«Про іпотеку», тим самим прийшовши до
висновку, що держвиконавець, виконуючи
рішення суду про стягнення
заборгованості, не може звертати
стягнення на предмет іпотеки, належний
боржнику і перебуваючий в іпотеці у
стягувача.

Крім того, до позовної заяви
банківською установою було додано
постанови відділу ДВС про те, що
виконавчі листи про стягнення з
позичальника заборгованості
повертаються банку в зв'язку з
відсутністю у боржника майна.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ПАТ «КБ
«Надра» має право звернутися через
органи ДВС чи особисто до суду з заявою
про зміну способу виконання рішення
суду від 28.12.2009 року є хибним, так як це є
зовсім різні предмети спору, які
ґрунтуються на різних доказах. При
цьому з матеріалів цивільної справи і
відповіді ДВС вбачається, що згідно з
даними БТІ і реєстраційної служби
предмет іпотеки на даний час не
належить позичальнику.

З приводу позовної давності
ОСОБА_1 вірно зазначає, що це строк, в
межах якого особа може звернутися до
суду. З матеріалів цивільної справи
вбачається, що звернувшись до суду
01.12.2009 року з позовною заявою про
стягнення заборгованості, позовна
давність ПАТ «КБ «Надра» пропущена не
була. Тому в скасуванні заочного
рішення просить відмовити.

Вислухавши пояснення представника
заявниці ОСОБА_1, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 про
перегляд заочного рішення необхідно
залишити без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.231 ЦПК України
суд може своєю ухвалою у результаті
розгляду заяви про перегляд заочного
рішення залишити заяву без
задоволення.

Відповідно до повідомлень про вручення
поштових відправлень ОСОБА_1
своєчасно та в встановленому законом
порядку була повідомлена про час та
місце слухання справи, проте жодних
заперечень суду не надала та можливу
неявку в судове засідання з поважних
причин не повідомила.

Посилання ОСОБА_1 в своїй заяві про
перегляд заочного рішення на те, що
докази в підтвердження отримання нею
ухвали суду про відкриття провадження
у справі, копії позовної заяви та
повідомлення про розгляд справи 25.12.2014
року у матеріалах справи відсутні, не
можна брати до уваги, так як 25 грудня 2014
року ще не наступило.

До того ж, в матеріалах справи (а.с. 78)
мається поштове повідомлення про
вручення їй 23.01.2014 року, на що вказує
сама заявниця, копії заочного рішення
по справі, яке вона мала право
оскаржити у встановлений законом
строк. Жодного спростування відносно
неодержання заявницею ОСОБА_1
вказаного рішення в судовому
засіданні її представником ОСОБА_4
надано не було, як і не було надано
оригіналу довідки від 29.01.2014 року,
виданої ОСОБА_1 про ніби-то її
перебування на лікуванні.

Виходячи з вищевикладеного
суд вважає , що заочне рішення по
справі являється законним та
обґрунтованим та не вбачає підстав
для задоволення заяви ОСОБА_1 про
перегляд заочного рішення Уманського
міськрайонного суду від 20.01.2014 року.

Керуючись ст. ст. 230, 231 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення Уманського
міськрайонного суду від 20.01.2014 року
залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Черкаської області через
Уманський міськрайонний суд шляхом
подачі в 5-денний строк з дня винесення
ухвали заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя:
К.Г. Ребрина