Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2014 р.
Справа153/203/14

Ямпільський районний суд Вінницької
області

у складі головуючого судді Дзерина М.М.

за участю секретаря судового засідання
Гулковській Т.Т.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідачів - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі судових засідань у
приміщенні Ямпільського районного
суду Вінницької області у місті Ямпіль
Вінницької області

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту
проживання однією сім»єю без
реєстрації шлюбу, визнання коштів
об»єктом спільної сумісної власності
та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
встановлення факту проживання однією
сім»єю без реєстрації шлюбу, визнання
коштів об»єктом спільної сумісної
власності та стягнення коштів.
Посилаючись на те, що в квітні 2005 року,
вона познайомилась з ОСОБА_5, та з
жовтня 2005 року, вони стали разом з ним
проживати без реєстрації шлюбу в
будинку її батьків, по АДРЕСА_1. За
період проживання з жовтня 2005 року, та
до часу реєстрації шлюбу, проживали як
одна сім»я, як чоловік та дружина. Від
спільного проживання у них народилось
двоє дітей. 09 січня 2007 року, з ОСОБА_5,
вони офіційно зареєстрували шлюб. На
сьогоднішній день шлюб між ними
розірвано. Позивач уклала шлюб вдруге,
та змінила своє прізвище з ОСОБА_1 на
ОСОБА_1. 09 січня 2007 року, за час їхнього
спільного проживання та за спільні
кошти, з відповідачем ОСОБА_5, вони
придбали у відповідача по справі -
ОСОБА_4, житловий будинок по АДРЕСА_2, за
17 815 гривень. Крім цього, 09 січня 2007
року, за вимогою ОСОБА_4, на іншу суму
18000 гривень, так як остання бажала щоб
її утримувати, між останньою та ОСОБА_5,
був ще укладений договір довічного
утримання, за умовами якого, ОСОБА_5, мав
утримувати останню до її смерті, та
сплатив ще спільних наших коштів в сумі
18 000 гривень, розраховуючи, що в
подальшому все буде оформлено
нотаріально, відповідно до чинного
законодавства. В зв'язку з тим, що
ОСОБА_4, не бажала та ухилялась,
нотаріально посвідчити договір
купівлі-продажу, ОСОБА_5 звернувся до
Ямпільського районного суду. Факт,
купівлі - продажу вказаного житлового
будинку підтверджується рішенням
Ямпільського районного суду,
Вінницької області, від 07 лютого 2008
року. Вказаним рішенням Ямпільського
районного суду, за ОСОБА_5 було визнано
право власності на вищевказаний
житловий будинок. Відповідач - ОСОБА_4, 31
грудня 2012 року, звернулась до
Ямпільського районного суду, з заявою
про перегляд рішення Ямпільського
районного суду, Вінницької області, від
07 лютого 2008 року, у зв'язку з ново
виявленими обставинами, однак їй було
відмовлено. ОСОБА_4, звернулась з
заявою про поновлення строку на
апеляційне оскарження рішення
Ямпільського районного суду
Вінницької області, від 07 лютого 2008
року, та подала до апеляційного суду
Вінницької області, апеляційну скаргу.
Апеляційну скаргу ОСОБА_4, було
задоволено, та рішення Ямпільського
районного суду Вінницької області, від
07 лютого 2008 року, скасовано й ухвалено
нове рішення, яким в задоволенні позову
ОСОБА_5, до ОСОБА_4, про визнання
договору купівлі продажу дійсним та
визнання права власності на житловий
будинок відмовити. Позивач з
відповідачем ОСОБА_5, за вказаний
період часу з якого проживали в будинку
з 09 січня 2007 року, до рішення
апеляційного суду до 03 квітня 2012 року,
проживали разом, зробили ремонти,
провели добудування приміщень, та
господарських будівель, все привели в
належний вигляд та поліпшили вигляд
домоволодіння. На даний час між
позивачем та ОСОБА_5, шлюб розірвано,
вона проживає окремо, а останній
продовжує проживати в цьому ж будинку.
Позивач звернулась до чоловіка та
запропонувала останньому добровільно
віддати половину коштів, які ним були
сплачені відповідачу по справі, але
останній пояснив, що ніяких коштів у
нього не має, так як ОСОБА_4, йому коштів
не повертала, тому що він продовжує
проживати у вказаному будинку. Позивач
звернулась з усним проханням до ОСОБА_4,
повернути їй частину коштів, на що
остання мені відмовила. Тому вона
вимушена сама звернутись до суду за
захистом своїх прав та інтересів, а
також двох своїх малолітніх дітей до
ОСОБА_4, щоб стягнути сплачені їхні
спільні кошти за купівлю будинку. За
час проживання з ОСОБА_5, по АДРЕСА_2, в
будинку, який на час проживання належав
їм на праві спільної сумісної
власності, ними за спільні кошти було
добудовано до житлового будинку -
прибудову, а також побудовано ряд
господарських будівель, криницю, та
ними було затрачено кошти на такі
споруди, відповідно до доданої заяви
технічної документації, на загальну
суму 279 195 гривень. Дані побудови по
АДРЕСА_2, залишаються на даний час у
відповідача по справі у її
використанні й розпоряджанні,
(власності) та являються її та
відповідача ОСОБА_5, спільною сумісною
власністю. Так як вищевказані надвірні
будівлі були побудовані, ними спільно,
являються такими, які забрати не має
можливості, й відповідно до технічного
паспорту на житловий будинок та
господарські приміщення від 11 квітня
2013 року, мають встановлену вартість КП
«ЯРБТІ», тому вона вимушена звернутись
до суду про визнання коштів які були
затрачені на добудови в домоволодінні,
є об'єктом спільної сумісної власності
й стягнути з відповідача ОСОБА_4,
половину суми вартості вказаних
об'єктів.

Позивач ОСОБА_1 та представник
позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримали та просили
суд винести рішення, яким позов
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_4
та ОСОБА_5 - ОСОБА_3 позовні вимоги не
визнав. Надав суду заяву в якій просить
суд до даної справи застосувати
загальний трирічний строк позовної
давності, оскільки розписки по якій
позивач просить стягнути кошти від 09
січня 2007 року і просить відмовити в цій
частині позовних вимог.

Судом встановлені такі обставини
та визначені відповідно до них
правовідносини.

Вирішуючи питання про
задоволення позовних вимог в частині
встановлення факту проживання однією
сім»єю без реєстрації шлюбу, то в цій
частин суд вважає за необхідне
задовольнити з наступних міркувань.

Із показів свідка ОСОБА_6
встановлено, що дійсно у даній справі
був договір купівлі-продажу будинку,
однак, на сьогоднішній день даний
договір визнаний недійсним. На
підставі цього ОСОБА_4 звернулась до
органів БТІ для оформлення на себе прав
власності. Дійсно біля будинку були
добудовані приміщення, але коли і ким
вони були добудовані їй невідомо.

Із показів свідка ОСОБА_8
встановлено, що вона живе по сусідству
з позивачем та її батьками. З 2005 року
позивач почала проживати у своїх
батьків з ОСОБА_5 Потім батьки позивача
купили їм будинок і вони перейшли жити
туди разом з своїми двома дітками, де
прожили близько двох років, а потім
ОСОБА_1 повернулась жити до батьків з
дітьми.

Із показів свідка ОСОБА_9
встановлено, що позивач у справі є його
сусідкою. Знає її ще з малечку. З 2005 року
позивач почала проживати спільно з
ОСОБА_5 як чоловік і дружина. Першим у
них народився хлопчик, а потім
дівчинка. Через два роки вони перейшли
жити в будинок, який купила їм мати
позивача. Будинок був у дуже поганому
стані. Але вони зробили там ремонти,
вирили криницю, поставили новий паркан,
добудували веранду, сарай,
господарські приміщення.

Із показів свідка ОСОБА_10
встановлено, що вони з позивачем
сусіди. У 2005 році позивач почала
проживати у своїх батьків із ОСОБА_5
Жили однією сім»єю, вели спільне
господарство, пізніше у них народилось
двоє дітей. У 2007 році мати позивача
взяла кредит та купила їм будинок, куди
вони перейшли жити з дітьми. Через
деякий час дізналась, що позивач
повернулась до батьків з дітьми, так як
вони з ОСОБА_5 розійшлись.

Із показів свідка ОСОБА_11
встановлено, що вона доводиться тіткою
позивачу. Позивач познайомилась з
ОСОБА_5 в магазині, де працювала мати
позивача. З 2005 року вони почали разом
жити, як чоловік та дружина. Жили у
батьків позивача. ОСОБА_5 займався
прийомом металобрухту. Жили непогано.
Вели спільне господарство. Потім мати
позивача взяла кредит. Дала їм гроші і
вони купили будинок, куди перейшли жити
вже з своїми двома дітками. Будинок був
у занедбаному стані. Вони понаводили
там порядки, зробили ремонти в
кімнатах, вирили криницю, добудували
веранду, сараї, господарські
приміщення для тримання худоби.
Відремонтували погріб. Поставили новий
паркан. Приблизно через два роки
позивач повернулась разом із дітьми
додому до батьків, тому що вони з
відповідачем ОСОБА_5 розійшлись.

Із показів свідка ОСОБА_12
встановлено, що позивач доводиться їй
рідною донькою. З жовтня 2005 року донька
почала проживати у них вдома з ОСОБА_5.
Жили дуже гарно. Вели спільне
господарство. Потім вона взяла кредит.
Дала дітям гроші і вони купили будинок
у ОСОБА_4, куди перейшли жити вже з
своїми двома дітками. Будинок був у
дуже поганому стані. Вони понаводили
там порядки, зробили ремонти в
кімнатах, вирили криницю, добудували
веранду, сараї, господарські
приміщення для тримання худоби.
Відремонтували погріб. Поставили новий
паркан. Через два роки позивач
повернулась разом із дітьми до неї з
чоловіком, тому що вони з відповідачем
ОСОБА_5 розійшлись

З урахуванням наведеного, у суду немає
підстав ставити під сумнів
достовірність правдивість фактів,
повідомлених свідками. Даних про їх
заінтересованість в результаті
розгляду справи відсутні, їх показання
об»єктивно підтверджуються і не
суперечать іншим зібраним у справі
доказам.

При розгляді даної справи суд бере до
уваги Постанову Пленуму Верховного
Суду України №11 від 21 грудня 2007 р. «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України,
суд розглядає справи проживання однією
сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема, звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Тобто, при вирішенні
спору про встановлення факту
проживання однією сім"єю, мають
враховуватись усі вище перераховані
докази в сукупності. Причому, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень (
ст. 58, ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК
України, сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки.

Отже, в судовому засіданні
беззаперечно доведено та судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1 разом з
відповідачем ОСОБА_5 проживали разом
однією сім»єю, що вони вели спільне
господарство та мали спільний сімейний
бюджет, тобто, встановлено, що їх
відносини носили усталений характер,
що притаманний подружжю.

Тобто, аналізуючи здобуті по справі
докази, суд приходить до висновку, що
вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту
проживання однією сім»єю без
реєстрації шлюбу є доведеними та
такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про
задоволення позовних вимог в частині
визнання коштів об»єктом спільної
сумісної власності та стягнення
коштів, то в цій частині позову суд
вважає за необхідне відмовити з
наступних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи,
розписка видана ОСОБА_4 про те що вона
отримала від ОСОБА_5 гроші в сумі 17815 за
будинок по АДРЕСА_2, написана 09 січня 2007
року. Тобто, позивач знала про
існування цієї розписки, однак по
невідомих суду причин не зверталась до
суду за захистом своїх прав. Позивачка
не була позбавлена можливості, як
особисто, так і через свого
представника своєчасно звернутися з
даним позовом до суду. Крім цього,
позивач просить стягнути кошти, які
були витрачені на добудову до
житлового будинку та господарських
приміщень, однак і в цій частині позову
теж необхідно відмовити у зв»язку із
пропуском позовної давності. Дані
споруди були добудовані за час
спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5,
а як встановлено із показів свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, позивач та
відповідач ОСОБА_5 фактично після
реєстрації шлюбу проживали до 2009 року,
тобто пройшов строк на протязі якого
позивач ОСОБА_1 могла звернутись до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Частинами третьою, четвертою статті 267
ЦК України передбачено, що позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Позивач ОСОБА_1 не ставить питання про
поновлення строку позовної давності,
тому із врахуванням того, що
представник відповідачів ОСОБА_3
просить застосувати до вимог ОСОБА_1
позовну давність, суд, керуючись
наведеними вище вимогами закону,
вважає необхідним відмовити позивачу у
задоволенні позову в частині визнання
коштів об»єктом спільної сумісної
власності та стягнення коштів за
пропуском строку позовної давності.

З огляду на викладене, враховуючи те, що
станом на час звернення позивача до
суду з позовом визнання коштів
об»єктом спільної сумісної власності
та стягнення коштів, строк позовної
давності, про застосування якої
заявлено представником відповідачів,
сплив, позивачем не ставить питання про
його поновлення та не надано доказів
поважності причин його пропущення, суд
прийшов до висновку, що в задоволенні
позову в частині визнання коштів
об»єктом спільної сумісної власності
та стягнення коштів слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 58, 60, 62, 64, 88, 212, 213,
214, 215, 292, 294 ЦПК України, ст..ст.256, 257, 267 ЦК
України, суд

В И Р І Ш И В :

Встановити факт проживання однією
сім»єю, без реєстрації шлюбу, як
чоловіка та жінки ОСОБА_1 та ОСОБА_5 - з
жовтня 2005 року по 09 січня 2007 року.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги через Ямпільський
районний суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий
М.М.Дзерин