АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2894/14 Справа № 2-609/11
Головуючий у 1 й інстанції -
Якименко Л.Г. Доповідач - Каратаєва
Л.О. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Козлова С.П.,
Прозорової М.Л.

при секретарі - Кочержинській А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 10 червня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_4 до
управління житлового господарства
Дніпропетровської міської ради,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
Дніпропетровської міської ради та
Амур-Нижньодніпровської районної у
місті Дніпропетровську ради, третя
особа - Публічне акціонерне товариство
«Інтерпайп Нижньодніпровський
трубопрокатний завод» про визнання
недійсним розпорядження, скасування
свідоцтва про право власності та
запису в реєстрі, визнання права на
приватизацію , -

в с т а н о в и л а:

10 червня 2013 року
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська ухвалено
рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_4 до управління житлового
господарства Дніпропетровської
міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, Дніпропетроської міської ради
та Амур-Нижньодніпровської районної у
місті Дніпропетровську ради, третя
особа ПАТ «Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод» про визнання недійсним
розпорядження, скасування свідоцтва
про право власності та запису в
реєстрі, визнання права на
приватизацію.

Не погодившись з вказаним
рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове, яким
визнати розпорядження органу
приватизації Управління житлового
господарства Дніпропетровської
міської ради від 22.11.2007 року про
передачу квартири АДРЕСА_1 у спільну
часткову власність ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_9 по 1/4 частині спірної
квартири недійсним. Скасувати
свідоцтво про право власності від
22.11.2007 року видане ОСОБА_6, ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_9, по 1/4 частині спірної
квартири. Вилучити у ОСОБА_6,
ОСОБА_5ОСОБА_7, ОСОБА_9 по 1/4 частині
спірної квартири із незаконного
володіння, шляхом виселення їх з
квартири АДРЕСА_1. Повернути йому у
користування квартиру АДРЕСА_1, шляхом
вселення його до спірної квартири.
Визнати за ним право на безоплатну
приватизацію квартири АДРЕСА_1.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити
з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, 18.03.1998 року виконавчий комітет
Амур-Нижньодніпровської районної ради
прийняв рішення №111/1 про влаштування
неповнолітнього ОСОБА_4 в школу -
інтернат на повне державне
забезпечення. Даним рішенням за ним
також було закріплено житло, а саме
квартира АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою дитячого
міського будинку №1 від 11.08.2008 року № 93,
ОСОБА_4 знаходився на повному
державному забезпеченні дитячого
будинку №1 з 27.04.1998 року по 28.03.2000 року.

Відповідно до довідки КП
Дніпропетровської міської ради
«Жилсервіс -3» №1/178 від 17.05.2012 року
ОСОБА_4 з моменту прибуття з дитячого
закладу-інтернату разом зі своєю
матір'ю ОСОБА_10 проживає в ізольованій
кімнаті АДРЕСА_2.

З 06.06.2005 року по 12.09.2007 року ОСОБА_4
відбував покарання в Песчанській
виправній колонії № 59.

Рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду від 09.10.1998 року ОСОБА_10 була
визнана такою, що втратила право
користування житловим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1 та з нею було
розірвано договір найму житлового
приміщення.

Даним рішенням зазначено, що
після терміну перебування дитини
ОСОБА_4 в дитячому закладі йому в
порядку, передбаченому ч.1 ст.46 ЖК
України, повинно бути надано житлове
приміщення. Дана норма закону
передбачає позачергове надання
житлового приміщення: п.3 - особам, які
повернулися із державного дитячого
закладу, від родичів, опікуна чи
піклувальника, громадяни, які були
незаконного засуджені та в подальшому
реабілітовані, при неможливості
повернення раніше займаного
приміщення.

Рішенням виконкому АНД райради №
469 від 20.11.1998 року спірна квартира
АДРЕСА_1 включена в число службових.

26.11.1998 року виконавчим комітетом
АНД райради на підставі рішення
адміністрації та профкому ВАТ «НТЗ ім..
К.Лібкнехта» № 93 від 01.10.1998 року, ОСОБА_6,
на сім'ю із 4-х чоловік був виданий ордер
№ 00322 на службове приміщення - квартиру
АДРЕСА_1.

Рішенням виконкому АНД Райради
№400/2 від 20.12.2002 року квартира АДРЕСА_1
виключена із числа службових та
включена до числа житлового фонду для
постійного проживання.

13.02.2003 року виконавчим комітетом
АНД райради на підставі рішення
виконкому №400/2 від 20.12.2002 року, ОСОБА_6
був виданий ордер № 02784 на квартиру
АДРЕСА_1 на склад сім'ї із 4-х чоловік:
ОСОБА_6 - наймач, ОСОБА_5 - чоловік, ОСОБА_7
- син та ОСОБА_11 - дочка.

22.11.2007 року дана квартира
відповідачами була приватизована та
Управлінням житлового господарства
було видано свідоцтво про право
власності на ОСОБА_6 (14 частина), ОСОБА_5
(14 частина), ОСОБА_7 (14 частина) та ОСОБА_8
(14 частина).

В ході розгляду справи та в
результаті дослідження документів, на
підставі яких була проведена
приватизація спірної квартири,
будь-яких порушень чинного
законодавства не встановлено.

Суд першої інстанції вірно
зауважено, що станом на час виникнення
даних правовідносин ст..71 ЖК України
була викладена в наступній редакції
«жиле приміщення зберігається за
тимчасово відсутнім наймачем або
членами його сім'ї понад шість місяців
у випадках: поміщення дітей на взування
в державний дитячий заклад, до родичів,
опікуна чи піклувальника - протягом
усього часу їх перебування в цьому
закладі, у родичів, опікуна чи
піклувальника, якщо в жилому
приміщенні, з якого вибули діти, не
залишилось проживати члени сім'ї. Якщо
жилому приміщенні, з якого вибули діти,
залишилось проживати члени їх сім»ї і
приміщення надано іншим громадянам або
вселення в нього є неможливим з інших
причин, то після закінчення строку
перебування дітей у державному
дитячому закладі, повернення їх від
родичів, опікуна (піклувальника) їм у
порядку, передбаченому частиною першою
ст..46 цього Кодексу, надається жиле
приміщення виконавчим комітетом
місцевої ради народних депутатів за
останнім постійним місцем проживання».
Таким чином, підстави для вселення
ОСОБА_4 після повернення його з
дитячого будинку саме в спірну
квартиру, відсутні, оскільки рішенням
суду від 09.10.1998 року його мати ОСОБА_10
визнана такою, що втратила право
використання житловим приміщенням за
адресою АДРЕСА_1 та у спірному
житловому приміщенні, з якого вибув
позивач до державного закладу, не
залишились проживати будь-хто із
членів його сім'ї.

Окрім цього, ст.32 ЖК України
встановлено вік, з якого громадяни
здійснюють право на отримання
житлового приміщення. Відповідно до
ст.14 ЦК України (в редакції 1963 року) за
неповнолітніх, які не досягли 15 років
(від їх імені), необхідні дії для
постановлення на квартирний облік та
отриманню житлового приміщення
здійснюють батьки (чи піклувальники).
Після повернення з будинку дитини - з
28.03.2003 року, позивач проживає у
гуртожитку разом з матір'ю ОСОБА_10, яка
повинна була представляти його
інтереси в усіх органах, в тому числі
щодо постановки дитини на облік для
отримання житла, оскільки батьківських
прав вона позбавлена не була.

Враховуючи наведене, колегія
судді дійшла висновку, що судом першої
інстанції всебічно досліджено
обставини справи, яким надана
правильна правова оцінка та ухвалено
рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.
213, 214 ЦПК.

Доводи апеляційної скарги
полягають у тлумаченні чинного
законодавства на власний розсуд
позивача та не спростовують
правильність висновків суду першої
інстанції, тому апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення -
залишенню без змін.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 307, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
10 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді