РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року

Київський районний суд м. Харкова в
складі: головуючого

судді Чередник В.Є

при секретарі Кривенко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Харківської міської ради, треті
особи Восьма Харківська державна
нотаріальна контора, Перша Харківська
державна нотаріальна контора про
встановлення факту постійного
сумісного проживання та визнання права
власності на спадкове майно за
заповітом, -

Встановив:

1.10.2013 р. позивач звернулась до суду із
позовом до ОСОБА_2, терті особи Восьма
Харківська державна нотаріальна
контора, Перша Харківська державна
нотаріальна контора про встановлення
факту постійного сумісного проживання
та визначення додаткового строку на
прийняття спадщини за заповітом.

В ході розгляду справи, позивачем
було подано уточнений позов до ОСОБА_2,
Харківської міської ради, треті особи:
Восьма Харківська державна
нотаріальна контора, Перша Харківська
державна нотаріальна контора, в якому
позивач остаточно просила суд
встановити факт постійного сумісного
проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею право
власності на спадкове майно за
заповітом від 25 червня 2012 року, видного
ОСОБА_4 на її ім'я на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову ОСОБА_1
посилається на те, що ОСОБА_5 на праві
приватної власності належала квартира
АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 06 березня 1997 року
№ Н30-7046 та договору купівлі-продажу від
03.07.2003 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина,
в тому числі і на квартиру АДРЕСА_1.

Єдиним спадкоємцем на майно померлого
ОСОБА_5 був його батько ОСОБА_4, який
фактично проживав з померлим та
прийняв спадщину відповідно до ст.1268
ЦК України, але був зареєстрований за
іншою адресою та належним чином не
оформив свої спадкові права на
спадщину після смерті свого сина.

ОСОБА_4 25 червня 2012 року залишив на ім'я
ОСОБА_1 заповіт на квартиру АДРЕСА_1.

Тому, позивач звернулась до суду з
проханням встановити факт постійного
проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на момент
смерті останнього. Крім того, позивач
посилається на те, що вона прийняла
спадщину, що відкрилася після смерті
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом
звернення до першої Харківської
державної нотаріальної контори з
відповідною заявою, але нотаріусом їй
було роз'яснено, що право власності на
квартиру в порядку спадкування за
заповітом може бути вирішено лише у
судовому порядку через відсутність
правоустановчих документів на
спадкову квартиру у спадкодавця. Тому,
на вимогу нотаріуса, в заяві, яку
вважала про прийняття спадщини і
зазначила про те, що питання про право
власності вирішується в судовому
порядку.

У шестимісячний термін - 23 липня
2012 року ОСОБА_1 звернулась з позовом в
суд про визнання права власності на
спадщину через неможливість одержання
свідоцтва у нотаріуса.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_6, який діє на підставі
довіреності, уточнені позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, просив їх
задовольнити та пояснив, що ОСОБА_5 на
час своєї смерті був зареєстрований
за адресою: АДРЕСА_2. Його батько -
ОСОБА_4, був зареєстрований у спірній
квартирі АДРЕСА_1, власником якої
являвся ОСОБА_5

Враховуючи, що ОСОБА_5 тяжко
хворів, тому батько ОСОБА_4 проживав
разом із сином однією сім'єю за адресою:
АДРЕСА_2, проте після смерті
спадкодавця продовжував користуватися
спадковим майном - квартирою АДРЕСА_1,
та виконувати стосовно нього всі права
та обов'язки власника квартири.
Оскільки, після смерті єдиного сина
стан здоров'я ОСОБА_4 значно
погіршився він не міг самостійно
оформити спадкові права на квартиру
АДРЕСА_1, проте, оскільки був єдиним
спадкоємцем за законом та прийняв
спадщину як особа, що проживала із
спадкодавцем однією сім'єю на час
смерті, що підтверджується постійною
реєстрацією постійного проживання у
спадковому майні - квартирі АДРЕСА_1,
був складений нотаріально посвідчений
попередній договір за умовами якого
ОСОБА_1 повністю сплатила ОСОБА_4 ціну
за квартиру № 6. Після чого був
складений заповіт на її ім'я.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
в судовому засіданні проти позову
заперечували, пояснивши, що ОСОБА_2 є
єдиним спадкоємцем після смерті
племінника ОСОБА_5 та свого брата
ОСОБА_4 і як спадкоємець другої черги в
установленому законом порядку прийняв
спадщину, звернувшись з відповідними
заявами до Першої Харківської
Державної нотаріальної контори. Всі
доводи, викладені в позовній заяві
вважали необґрунтованими та такими, що
вже були предметом судового розгляду.

Представник відповідача Харківської
міської ради Тризна Є.В., який діє на
підставі довіреності, проти позову
заперечував, з підстав викладених у
письмових запереченнях та вважаючи, що
позивачем не надано жодного належного
доказу щодо реєстрації та місця
проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Крім того,
вважав, що позивачем не надано жодного
доказу щодо прийняття ОСОБА_4 спадщини
після смерті сина, також відсутні
докази на підтвердження факту
сумісного їх проживання на час
відкриття спадщини.

Вважав, що Харківська міська рада має
всі підстави для звернення до суд із
завою про визнання квартири АДРЕСА_1
відумерлою спадщиною та передачі її до
комунальної власності територіальної
громади м. Харкова.

Представники третіх осіб - Восьмої
Харківської державної нотаріальної
контори, Першої Харківської державної
нотаріальної контори в судове
засідання не з'явились, про час та
місце судового засідання
повідомлялись належним чином, копії
позовної та уточненої заяви
отримували, подали письмові заяви, в
яких просили розглянути справу за їх
відсутності, у вирішенні спору
накладалися на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку сторін та їх
представників, показання свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, перевіривши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено,
що відповідно до договору
купівлі-продажу від 06 березня 1997 року
№ Н30-7046 та договору купівлі-продажу від
03.07.2003 року № 5-1342 ОСОБА_5 був власником
квартири АДРЕСА_1 ( т.1 а.с.7,8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с.9).

Після його смерті відкрилась спадщина,
в тому числі і на квартиру АДРЕСА_1.

Єдиним спадкоємцем на майно померлого
ОСОБА_5 був його батько ОСОБА_4, який був
зареєстрований у спадковій квартирі та
фактично проживав з померлим за
адресою: АДРЕСА_2, та прийняв спадщину
відповідно до ст.1268 ЦК України, як
особа, що проживала із спадкодавцем
однією сім'єю на час смерті, та
здійсненням догляду за хворим сином.
Саме батько ОСОБА_4 поховав сина ОСОБА_5

Факт реєстрації ОСОБА_4 у спадковому
майні квартирі АДРЕСА_1 та фактичному
проживанні разом із сином на момент
його смерті підтверджується довідкою
з житлової організації, випискою із
амбулаторної картки історії хвороби
ОСОБА_4 виданої комунальним закладом
охорони здоров'я «Харківською міською
поліклінікою № 6» (т.1 а.с. 13).

В судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 пояснив, що 20 років він з ОСОБА_4
були знайомі, оскільки проживали в
одному мікрорайоні, ОСОБА_4- за адресою
АДРЕСА_2, постійно зустрічаючись у
дворі за грою в доміно, мали
приятельські відносини. ОСОБА_4 завжди
та постійно проживав за вказаною
адресою до своєї смерті, до смерті
знаходився при розумі, однак де він був
зареєстрований - свідок не знає. При
цьому, догляд за ОСОБА_4 після смерті
дружини та сина - здійснювала ОСОБА_9,
яка разом з ОСОБА_10 займалась
похованням ОСОБА_4, брата ОСОБА_2 він
бачив тільки на похоронах, незважаючи
на те, що навідувався до квартири
ОСОБА_4 1-2 рази на тиждень.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснила, що була знайома з ОСОБА_4 з 1977
року, підтримуючи дружні відносини,
ОСОБА_4 на момент смерті проживав разом
з сином ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2,
проживав там з моменту будівництва
цього будинку до своєї смерті. Після
смерті сина ОСОБА_5 вони з ОСОБА_4 жили
разом, в цивільному шлюбі, вона
доглядала за ним, викликала лікаря
терапевта та онколога, які приходили
декілька разів. Брат ОСОБА_4 - ОСОБА_2
декілька разів приїжджав до нього,
однак похоронами не займався, гроші на
похорон ОСОБА_4 сам дав ОСОБА_10, про
заповіти свідку нічого не відомо, вона
на квартиру не претендувала.

Свідок ОСОБА_10 в судовому
засіданні пояснив, що знав ОСОБА_4 з 2005
р., оскількипрацювали разом,
підтримували приятельські відносини,
регулярно бував у нього дома на
Салтівці, де ОСОБА_4 постійно мешкав, як
на момент смерті ОСОБА_5, так і до своєї
смерті. Квартира на вул.. Пушкінській
була спочатку комунальною, потім
частину квартири викупили та робили
ремонт,але ніколи там ніхто не жив,
оскільки там не було ані меблів, ані
газ. плити. Після смерті ОСОБА_5 за
ОСОБА_4 доглядала ОСОБА_9. Його брата
ОСОБА_2 свідок бачив на похоронах брата,
похоронами займався свідок разом в
ОСОБА_9 Пенсію ОСОБА_4 отримував на Пл.
Поезії, оскільки в цьому відділенні ним
була раніше оформлена ощадна книжка.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику у
справах про спадкування» за №7 від
30.05.2008 року роз'яснено: «Якщо постійне
проживання особи зі спадкодавцем на
час відкриття спадщини не підтверджено
відповідними документами, у зв'язку із
чим нотаріус відмовив особі в
оформленні спадщини, спадкоємець має
право звернутись в суд із заявою про
встановлення факту постійного
проживання зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини…».

Оскільки факт постійного проживання
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на момент смерті
останнього підтверджуються наданими
позивачем письмовими докази,
зазначеними вище та поясненнями
свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
позовні вимоги в частині встановлення
факту постійного сумісного проживання
підлягають задоволенню.

Відповідно ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину після
смерті сина ОСОБА_5, від спадщини він не
відмовлявся, що підтверджується
фактом розпорядження ним спадковим
майном.

З огляду на встановлені обставини та
вимоги закону суд вважає, що право
власності на спадкове майно після
смерті сина ОСОБА_5 перейшло до батька
ОСОБА_4

Судом також встановлено, що за життя
ОСОБА_4 належним чином не встиг
оформити свої спадкові права на
спадщину після смерті свого сина
оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто до
закінчення строку для прийняття
спадщини, проте розпорядився цим
майном як власник, склавши 31 травня 2012
року заповіт на квартиру АДРЕСА_2 на
ім'я ОСОБА_1 та 25 травня 2012 року -
заповіт на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_1 (а.с. т. 1 а.с.122, 123).

Крім того, 25 травня 2012 року між ОСОБА_4
та ОСОБА_1 було укладено нотаріально
посвідчений попередній договір про
продаж ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1
за еквівалент 50 000 доларів США, які
відповідно п.4 вказаного Договору
ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_4 ( т.1 а.с.12-13).

Судом також встановлено, що ОСОБА_1
прийняла спадщину, що відкрилася після
смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2,
шляхом звернення до першої Харківської
державної нотаріальної контори з
відповідною заявою, але нотаріусом їй
було роз'яснено, що право власності на
квартиру в порядку спадкування за
заповітом може бути вирішено лише у
судовому порядку через відсутність
правоустановчих документів на
спадкову квартиру у спадкодавця. Тому
на вимогу нотаріуса в заяві, яку
вважала про прийняття спадщини і
зазначила про те, що питання про право
власності вирішується в судовому
порядку.

Відсутність державної реєстрації прав
власності на спадкову квартиру
унеможливлює одержання свідоцтва про
право власності у позасудовому порядку
через нотаріальну контору.

У шестимісячний термін - 23 липня
2012 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до
суду про визнання права власності на
спадщину за заповітом через
неможливість одержання свідоцтва у
нотаріуса у зв'язку з відсутністю у
спадкодавця ОСОБА_4 правоустановчих
документів на квартиру АДРЕСА_1
(т.1а.с.17).

Крім того, 17 жовтня 2012 року, тобто
у шестимісячний строк, ОСОБА_1 подала
письмову заяву до першої Харківської
державної нотаріальної контори
фактично про прийняття спадщини,
викладену за змістом з урахуванням
того, що у спадкодавця були відсутні
правоустановчі документи на квартиру,
а тому про необхідність її звернення
для визнання права власності на
спадкове майно до суду. Вказана заява
нотаріусом Першої Харківської
Державної нотаріальної контори
залучена до спадкової справи,
відкритої після смерті ОСОБА_4 ( т.1
а.с.126).

При розгляді цієї справи ОСОБА_1
не було відомо, що крім неї заяву про
прийняття спадщини подав брат
спадкодавця ОСОБА_2, якому на
сьогоднішній день свідоцтво про право
власності не видано, бо є заповіт на
ім'я позивачки та наявність її заяви
про прийняття спадщини і звернення до
суду в 6-ти місячний строк про право
власності за заповітом.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 18 вересня 2013
року ОСОБА_1 в позові відмовлено з тих
підстав, що вона звернулась до
неналежного відповідача - Харківської
міської ради ( т.1а.с.18-22).

Та обставина, що в заяві, поданій
ОСОБА_1 до нотаріальної контори,
відсутня пряма вказівка про прийняття
спадщини, не може бути підставою для
відмови у позові, оскільки за змістом
заяви та звернення ОСОБА_1 до суду з
позовом про визнання права власності
на спадщину за заповітом у
шестимісячний строк, свідчить про її
волевиявлення на прийняття спадщини, а
не відмови від неї.

Відповідно ст. 392 ЦК України право
власності спадкоємця на спадкове майно
підлягає захисту в судовому порядку
шляхом його визнання у разі, якщо таке
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України
спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого ст. 1270 ЦК України.

Оскільки судом встановлено, що
ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4, як
спадкоємець за заповітом, від
прийняття спадщини не відмовлялась,
навпаки у шестимісячний строк
звернулась до нотаріальної контори із
заявою фактично про прийняття спадщини
та до суду, а тому як спадкоємець, який
протягом 6-ти місячного строку прийняв
спадщину і не відмовилась від неї,
набула право власності на спадкове
майно. ( т.1 а.с.126).

Факт звернення ОСОБА_1 до нотаріальної
контори в установлений шестимісячний
строк із письмовою заявою про
прийняття спадщини, також
підтверджується письмовою відповіддю
завідувача Першої Харківської
Державної нотаріальної контори про те,
що ОСОБА_1 для оформлення своїх
спадкових прав після померлого ОСОБА_4
у шестимісячний строк до нотаріальної
контори надавався заповіт, посвідчений
25 травня 2012 року приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу за реєстровим № 1152, в якому
померлий залишив після своєї смерті
квартиру АДРЕСА_1 ( т.1 а.с.136).

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву про
прийняття права спадщини як
спадкоємець 2-ї черги, проте перевага у
спадкуванні надається спадкоємцю за
заповітом.

Враховуючи, що відповідачем ОСОБА_2 та
його представником, незважаючи на
заперечення проти позову не надано
суду належних жодних доказів на
підтвердження своїх заперечень, чим не
виконано вимоги ст. 10, 11, 60 ЦПК України,
суд вважає, що позовні вимоги
обґрунтовані, підтверджуються
наданими доказами та підлягають
задоволенню.

Доводи представника ХМР про визнання
спірного майна - відумерлою спадщиною,
суд вважає необґрунтованими.

Враховуючи зазначені обставини,
суд дійшов до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в
повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10,11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України,
ст. ст. 1223, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Харківської
міської ради, треті особи Восьма
Харківська державна нотаріальна
контора, Перша Харківська державна
нотаріальна контора про встановлення
факту постійного сумісного проживання
та визнання права власності на
спадкове майно за заповітом -
задовольнити в повному обсязі.

Визнати юридичний факт постійного
спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5
за адресою: АДРЕСА_2 на час відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право
власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення може бути оскаржено шляхом
подачі протягом 10 днів з дня
проголошення рішення до Київського
районного суду м. Харкова апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя -