Справа № 524/2356/13-ц
Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08.04.2014 року 1

Автозаводський районний суд м.
Кременчука Полтавської області в
складі:

головуючого судді - Савічева В.О.

при секретарі - Стрижак С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кременчуці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного
майна подружжя, і за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення боргу за
договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя,
зазначаючи, що за час перебування з
ОСОБА_2 у шлюбі з 27 лютого 2009 року ними
було придбано як нерухоме так і рухоме
майно. На даний час сім'я розпалась і
вона бажає поділити спільне майно
подружжя. Просила суд поділити спільне
майно подружжя, яке є об'єктом спільної
сумісної власності, визнавши за ОСОБА_1
право особистої власності на
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
однокімнатну квартиру АДРЕСА_2,
однокімнатну квартиру АДРЕСА_3,
автомобіль Тайота «Ауріс» державний
номерний знак НОМЕР_4, автомобіль Мазда
СХ7 державний номерний знак НОМЕР_5,
автомобільний гараж НОМЕР_6 в гаражному
кооперативі «Ветеран» по вул.
Б.Хмельницького, 20А в м. Кременчуці.
ОСОБА_2 виділити земельну ділянку 0,45 га
з будинком розташованим за адресою
Кременчуцький район АДРЕСА_4, моторний
човен «Сарепта» номер судна НОМЕР_7 з
двигуном Меркурій НОМЕР_8.

В свою чергу ОСОБА_2 звернувся в суд з
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ
спільного майна подружжя, зазначаючи,
що ОСОБА_1 в своєму позові поставила
вимоги про поділ спільного майна, але
при цьому до його складу внесла частину
майна, яке не може вважатись спільною
сумісною власністю, також без
врахування боргових зобов'язань, що
існують у них (ними було отримано в
позику кошти на придбання нерухомого
майна, про що ОСОБА_1 достовірно знає,
оскільки ні він, ні вона не мають та не
мали ніколи доходів, достатніх для
придбання такої кількості нерухомого
майна), а також включила до складу
спільного сумісного майна не все їхне
майно.

Діючи недобросовісно, ОСОБА_1 було при
зверненні до суду приховано від суду
наявність депозитного вкладу на
рахунку НОМЕР_9 в ПАТ АБ «ПриватБанк»,
грошові кошти на які є спільною
сімейною власністю подружжя. Ці кошти
внесені на вищезазначений рахунок для
забезпечення майбутніх потреб їхнього
малолітнього сина - ОСОБА_4, 2009 року
народження.

Але ОСОБА_1 нехтуючи правами та
інтересами власної малолітньої дитини
та нормами чинного сімейного
законодавства, після того, як в грудні
2012 року пішла з сім'ї та почала
проживати окремо від нього, незважаючи
на вчинені з його боку спроби
примирення, самовільно, без його відому
зняла з депозитного рахунку грошові
кошти в розмірі 4000 доларів США та
витратила їх на власні, особисті
потреби, розпорядившись ними без його
відому.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає
стягненню на користь ОСОБА_2 грошова
сума в 2000 доларів США. Просив суд
поділити спільне сумісне майно
подружжя з урахуванням знятих
самовільно ОСОБА_1 з банківського
рахунку 4000 доларів США спільних
сумісних коштів та стягнути при поділі
спільного сумісного майна з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 2000 доларів США за курсом
НБУ на день винесення судового рішення.

24 грудня 2013 року до Автозаводського
районного суду м. Кременчука звернувся
ОСОБА_3 із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
стягнення боргу за договором позики.
Позов було заявлено ОСОБА_3 як третьою
особою, що заявляє самостійні вимоги на
предмет спору у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного
майна подружжя та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
спільного майна подружжя. При цьому
ОСОБА_3 просив розглянути його позов
спільно з позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Свої позовні вимоги ОСОБА_3 у позовній
заяві обґрунтовував тим, що 02 квітня 2010
року ОСОБА_2 отримав від нього в борг
грошову суму в 50 000 Євро під 5% річних
строком на 3 роки для придбання
нерухомого майна в Україні з метою, як
він пояснив йому, для подальшого
зайняття готельним бізнесом в Україні.
Зазначений факт підтверджується
розпискою від 02 квітня 2010 року, але в
установлений в розписці строк грошову
суму та проценти за її користування
ОСОБА_2 не повернув.

Як пояснив ОСОБА_2, з наданням копій
відповідних документів, кошти він
витратив на придбання двох квартир в м.
Кременчуці: квартири АДРЕСА_2 у вересні
2010 року та квартири АДРЕСА_3 та ремонт в
цих квартирах.

Неповернення коштів ОСОБА_2 пояснював
кризою в Україні та різким падінням
попиту на послуги квартир - готельних
номерів у зв'язку з падінням ділової
активності. Між ним та ОСОБА_2 було
досягнуто домовленість про те, що
ОСОБА_2 продасть протягом 2013 року
придбану нерухомість та поверне йому
кошти і проценти за користування ними,
але влітку 2013 року ОСОБА_2 пояснив, що не
має змоги продати придбану ним
нерухомість та повернути кошти у
зв'язку з тим, що його дружина ОСОБА_1
почала з ним шлюборозлучний процес, а
відповідна нерухомість виявилась
оформленою на її імя, та надав копію
відповідної позовної заяви до
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області.

Вважає, що маються підстави для
звернення з позовом до відповідачів
про стягнення з них боргу в солідарному
порядку. Просив суд стягнути в
солідарному порядку з ОСОБА_2, АДРЕСА_2
та ОСОБА_1, АДРЕСА_3 грошову суму в 59375
Євро в гривнях за офіційним курсом НБУ
на день винесення судового рішення, що
на день звернення з цим позовом
становить загальну суму в 650275.53
гривень.

Позивач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали
позовні вимоги посилаючись на підстави
та обставини викладені в позовній
заяві просили суд їх задовольнити.
Зустрічний позов ОСОБА_2 та позов
ОСОБА_3 не визнали посилаючись на
обставини викладені в запереченні на
позовну заяву просили суд відмовити у
задоволені позову.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_7 з
позовом не погодився, вважає, що все
нерухоме майно яке придбано сторонами
їм не належить, оскільки у них не було
достатніх коштів для придбання цього
майна, а тому їх їм надавали стороні
особи, а борги потрібно повертати.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 в
судовому засіданні позовні вимоги
свого довірителя підтримала
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві і просила суд їх
задовольнити. В позові ОСОБА_1 просила
відмовити.

Дослідивши матеріали справи, повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх
сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно
оцінивши усі наявні докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення заяв по суті, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги
позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України
суд розглядає справу не інакше як за
заявою осіб, в межах заявлених вимог і
на підставі наданих сторонами доказів,
тобто кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що 27 лютого 2009 року ОСОБА_1
уклала шлюб з ОСОБА_2, який
зареєстрували у центральному відділі
реєстрації актів цивільного стану
Кременчуцького міського управління
юстиції Полтавської області, актовий
запис № 89.

Від шлюбу мають малолітнього сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 і який проживає
разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою:
АДРЕСА_3

За період шлюбу згідно договору
купівлі-продажу від 29 грудня 2009 року
придбано однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 за 99704 грн. і яка оформлена на
ОСОБА_1, згідно договору
купівлі-продажу від 23 вересня 2010 року
придбано однокімнатну квартиру
АДРЕСА_2 за 61406 грн. і яка оформлена на
ОСОБА_1, згідно договору
купівлі-продажу від 09 липня 2011 року
придбано однокімнатну квартиру
АДРЕСА_3 за 233883 грн. і яка оформлена на
ОСОБА_1, згідно довідки-рахунку № 911006
від 28 січня 2010 року придбано автомобіль
Мазда СХ7 державний номерний знак
НОМЕР_5 за 339900 грн. і який зареєстровано
на ОСОБА_1, згідно довідки - рахунку №
749942 від 08 липня 2011 року придбано
автомобіль Тайота «Ауріс» державний
номерний знак НОМЕР_4 за 179798 грн. і який
зареєстровано на ОСОБА_1, автомобільний
гараж НОМЕР_6 в гаражному кооперативі
«Ветеран» по вул. Б.Хмельницького, 20А в
м. Кременчуці і який оформлено на
ОСОБА_1, згідно договору
купівлі-продажу від 29 грудня 2011 року
будинок з господарськими будівлями на
земельній ділянці 0,45 га за адресою
АДРЕСА_3 за 837725 грн. і який оформлений на
ОСОБА_2, згідно договору
купівлі-продажу № СБ00001452 від 18 грудня
2012 року придбано моторний човен
«Сарепта», номер судна НОМЕР_7 з
двигуном Меркурій НОМЕР_8 за 23290 грн. і
який зареєстровано за ОСОБА_2.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №
10/15-13 від 04 грудня 2013 року ринкова
вартість житлового будинку з
надвірними будівлями АДРЕСА_4 станом на
дату проведення експертизи складає 685160
грн., ринкова вартість однокімнатної
квартири АДРЕСА_3 станом на дату
проведення експертизи складає 270040 грн.,
ринкова вартість однокімнатної
квартири АДРЕСА_1 станом на дату
проведення експертизи складає 188570 грн.,
ринкова вартість однокімнатної
квартири АДРЕСА_2 станом на дату
проведення експертизи складає 189680 грн.,
ринкова вартість автомобільного
гаражу НОМЕР_6, розташованого в
гаражному кооперативі «Ветеран» по
вул. Богдана Хмельницького, 20А у м.
Кременчуці станом на дату проведення
експертизи складає 79160 грн..

Згідно висновку експерта № 10/447/13
судової автотоворазнавчої експертизи
від 23 жовтня 2013 року ринкова вартість
Тайота «Ауріс» державний номерний знак
НОМЕР_4 становить 144892,80 грн..

Згідно висновку експерта № 10/450/13
судової автотоворазнавчої експертизи
від 23 жовтня 2013 року ринкова вартість
Мазда СХ7 державний номерний знак
НОМЕР_5 становить 209740,00 грн..

Згідно висновку звіту про оцінку майна
від 10 січня 2014 року ринкова вартість
моторного човна «Сарепта», номер судна
НОМЕР_7 з двигуном Меркурій НОМЕР_8
становить 35600 грн..

Відповідно до вимог ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловіку на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не
мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст. 69 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу. Дане положення
також закріплено в ст. 368 ЦК України.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Заочним рішенням Автозаводського
районного суду м. Кременчука від 03
лютого 2014 року шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 розірвано, місце проживання
малолітньої дитини - сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження визначено з
матір'ю ОСОБА_1. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, у розмірі ? частки з усіх
видів заробітку (доходів) відповідача
щомісячно, але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 15.03.2013
року і до досягнення дитиною
повноліття.

ОСОБА_2 є громадянином Королівства
Нідерландів, що підтверджується
копіями довіреності від 20.04.2013 року та
паспорту Королівства Нідерландів на
ім»я ОСОБА_2

Суд на підставі частини 3 ст. 70 СК
України та враховуючи, що ОСОБА_2
фактично мешкає в Голландії, малолітня
дитина проживає в Україні з матір»ю
ОСОБА_1, аліменти на утримання дитини
останнім не сплачуються, приходить до
висновку щодо збільшення частки майна
ОСОБА_1 в спільному майні подружжя.

Також, згідно вимог ст. 71 СК
України та ст. 370, ст. 364 ЦК України,
позивачка вправі вимагати розділу
майна в натурі.

Відповідно до змісту роз"яснень, що
містяться у пунктах 22-24 Постанови
Пленум Верховного Суду України, від
21.12.2007року, № 11 "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», поділ спільного майна
подружжя здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372
ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на час
розгляду справи. Вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. Спільною сумісною власністю
подружжя, що підлягає поділу (статті 60,
69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин
2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно із
законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи зак
оном. До складу майна, що підлягає
поділу включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб.

Що стосується поділу автомобільного
гаражу НОМЕР_6 в гаражному кооперативі
«Ветеран» по вул. Б.Хмельницького, 20А в
м. Кременчуці, зазначеного у позові, то
суд вважає, що позивач ОСОБА_1 не надала
суду доказів, що він придбаний
подружжям під час шлюбу та є спільнім
майном подружжя.

Відповідно до роз'яснень постанови
Пленуму Верховного Суду України №11 від
21.12.2007року "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" п.30 -
рівність прав кожного із подружжя на
володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності та
необхідність взаємної згоди подружжя
на розпорядження майном, що є об'єктом
права його спільної сумісної
власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65
СК України. У випадках коли при
розгляді вимоги про поділ спільного
сумісного майна подружжя буде
встановлено, що один із них здійснив
його відчуження чи використав його на
свій розсуд проти волі іншого подружжя
і не в інтересах сім'ї чи не на її
потреби або приховав його, таке майно
або його вартість враховується при
поділі.

Представник відповідача-позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_7 не надав суду доказів
того, що гроші з депозитного вкладу на
рахунку НОМЕР_9 в ПАТ АБ «ПриватБанк»,
які начебто було знято з рахунку у
грудні 2012 року позивачем-відповідачем
ОСОБА_1 та використані на свій розсуд
проти волі відповідача-позивача ОСОБА_2
і не в інтересах сім'ї, а тому позовні
вимоги в частині стягнення з
позивача-відповідача ОСОБА_1 2000 доларів
США, знятих з рахунку у грудні 2012 року,
задоволенню не підлягають за
недоведенністю.

Крім того в судовому засіданні
достовірно встановлено, що 02 квітня 2010
року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 в борг
грошову суму в 50 000 Євро під 5% річних
строком на 3 роки для придбання
нерухомого майна в Україні. Зазначений
факт підтверджується розпискою від 02
квітня 2010 року. В установлений в
розписці строк грошову суму та
проценти за її користування ОСОБА_2 не
повернув.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України
договір вважається укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також всі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Судом встановлено, що сторони позивач
ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 досягли
згоди зі всіх істотних умов договору
позики.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передачі грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник
позичені грошові кошти у строк та в
порядку, що встановлені договором,
позичальнику у повному обсязі не
повернув, тому вимога про стягнення
боргу підлягає до задоволення.

У відповідності до ст. 10 Цивільного
процесуального кодексу України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 цього Кодексу кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому
засіданні в обґрунтування позовних
вимог не надала належних та
достовірних доказів щодо укладення
договору позики в інтересах сім'ї і
гроші використанні на її потреби.

Таким чином суд вважає необхідним
задовольнити частково позов ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики.

Керуючись ст.ст. 60, 69, 70, 71 СК України,
ст.ст. 368, 370, 373, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 59, 60, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя -
задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
поділ спільного майна подружжя -
задовольнити частково.

Розділити спільне майно подружжя,
виділивши ОСОБА_1 однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, однокімнатну
квартиру АДРЕСА_2, однокімнатну
квартиру АДРЕСА_3, автомобіль Тайота
«Ауріс» державний номерний знак
НОМЕР_4, автомобіль Мазда СХ7 державний
номерний знак НОМЕР_5.

ОСОБА_2 виділити земельну ділянку 0,45 га
з будинком розташованим за адресою
АДРЕСА_4, моторний човен «Сарепта»
номер судна НОМЕР_7 з двигуном Меркурій
НОМЕР_8.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
стягнення боргу за договором позики -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
борг за договором позики грошову суму в
59375 Євро, що в гривнях за офіційним
курсом НБУ становить 947731,875 грн..

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через Автозаводський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.
Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків апеляційного
оскарження, залишається без розгляду,
якщо апеляційний суд за заявою особи,
яка її подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Суддя: