Дата документу Справа №
Апеляційний суд
Провадження №22-ц/778/1266/14
Головуючий у 1 інстанції: Ревуцький С.І.
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

При секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 28 жовтня
2013 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення з
житлового приміщення, зняття з
реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И Л
А:

У вересні 2013 року ПАТ «Державний
ощадний банк України» звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про виселення з житлового приміщення,
зняття з реєстраційного обліку.

У позові зазначалось, що 04 липня 2007 року
між банком та ОСОБА_3 було укладено
договір про іпотечний кредит №378,
згідно з умовами якого банк надав
позичальнику кредит в сумі 33000 доларів
США.

В забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним договором було укладено
іпотечний договір №1599 від 06 липня 2007
року, предметом іпотеки за яким є
трикімнатна квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення Бердянського
міськрайонного суду від 24.02.2012 року
звернуто стягнення на вищевказаний
предмет іпотеки. Банком було
направлено відповідачам письмові
вимоги про звільнення житлового
приміщення протягом одного місяця. У
вказаний строк відповідачі не
звільнили житлове приміщення.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд виселити
відповідачів з житлового приміщення, а
саме: трикімнатної квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 75,8 кв.м., житловою
площею 46,3 кв.м. зі зняттям з
реєстраційного обліку у Бердянському
міському відділі управління Державної
міграційної служби України в
Запорізькій області; стягнути з
відповідачів судові витрати.

Заочним рішенням Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 28 жовтня 2013 року позовні
вимоги задоволено частково.

Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з
житлового приміщення, а саме:
трикімнатної квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 75,8 кв.м., житловою
площею 46,3 кв.м.

Стягнуто з відповідачів судові
витрати.

В задоволенні позову в іншій частині
відмовлено.

Ухвалою Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 24 грудня
2013 року відмовлено у задоволенні заяви
ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
апеляційної інстанції відхиляє скаргу,
якщо встановлює, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України "Про
іпотеку" звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться в порядку, встановленому
законом.

У частинах 2 і 3 ст. 40 законодавець
установлює певний порядок дій банку:
після прийняття рішення про звернення
стягнення на переданий в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
(стаття 40 Закону України "Про іпотеку").

Встановлено і не оспорюється
сторонами, що 04 липня 2007 року між банком
та ОСОБА_3 був укладений договір про
іпотечний кредит №378, за умовами якого
банк надав позичальнику кредит в сумі 33
000 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним договором між сторонами
був укладений договір іпотеки №1599 від
06 липня 2007 року, предметом іпотеки за
яким є трикімнатна квартира АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним
договором рішенням Бердянського
міськрайонного суду від 24.02.2012 року
було звернуто стягнення на
вищевказаний предмет іпотеки.

На підставі зазначеного рішення
Бердянським міськрайонним судом було
видано виконавчий лист № 2-787/2011 від 24
лютого 2012 року та направлено до
виконавчої служби для його примусового
виконання.

Банком додержано порядок вимоги про
добровільне звільнення квартири
протягом місяця з дня отримання
письмової вимоги, оскільки 11 липня 2013
року Банком були направлені
відповідачам письмові вимоги про
звільнення житлового приміщення
протягом одного місяця, які вони
належним чином отримали (а.с.17-19, 22), але
у вказаний строк відповідачі не
звільнили житлове приміщення.

Як роз'яснено у п. 43 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
при розгляді позову іпотекодержателя
про виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке.

Згідно з частиною четвертою ст. ст. 9, 109
ЖК України, ст.ст. 39-40 Закону України
"Про іпотеку" виселення мешканців із
житлового будинку чи житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки,
проводиться в порядку, встановленому
законом. При цьому суд за заявою
іпотекодержателя одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення. При цьому примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача надав протокол
№08-0408/13-1 від 28 листопада 2013 року про
проведення прилюдних торгів
зазначеної іпотечної квартири ОСОБА_6.
Проте, він суду пояснив, що грошові
кошти після реалізації квартири на
рахунок банку не перераховані.

Враховуючи те, що на день ухвалення
судом рішення - 28 жовтня 2013 року,
іпотечне майно не було реалізоване та
банк як іпотекодержатель після
звернення стягнення на іпотечне майно
мав право вимоги на виселення
відповідачів з іпотечної квартири,
тому рішення суду про виселення
відповідачів з квартири, на яку було
звернено стягнення як на предмет
іпотеки, відповідає обставинам справи
та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що
апелянт вселився в квартиру на умовах
договору найму разом з членами своєї
сім'ї, тому вони не підлягають
виселенню, спростовуються матеріалами
справи, оскільки ОСОБА_3 є власником
іпотечної квартири, а відповідачі
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є наймачами
житлового приміщення, а є членами сім'ї
власника, який передав житлове
приміщення в іпотеку.

Колегія суддів також погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позовних вимог
Банка про зняття з реєстраційного
обліку відповідачів, в цій частині
рішення суду не оскаржувалося.

Таким чином, рішення суду відповідає
обставинам справи та закону. Підстав
для його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 28 жовтня 2013 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: