Справа № 2-415/12
Провадження № 22ц/782/1194/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого – судді Авалян Н.М.

суддів – Максюти І.О., Туренка С.І.

при секретарі – Аліханян Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Жовтневого районного суду міста
Луганська від 20 лютого 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання права власності на
квартиру та домоволодіння в порядку
спадкування та об’єднаним позовом
ОСОБА_1 до Управління комунальним
майном Луганської міської ради, ОСОБА_2
про визнання права власності в порядку
спадкування, -

ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою, що оскаржується суд
задовольнив заяву представника
позивача ОСОБА_2 про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на 4/6
частки квартири АДРЕСА_1, а також на
домоволодіння №25 по вул.Урожайній в
м.Луганську.

В апеляційній скарзі відповідачка
ОСОБА_1 не згодна з вказаною ухвалою,
посилається на те, що ухвала
постановлена з порушенням норм
процесуального права, просить її
скасувати та постановити нову ухвалу
про відмову в задоволенні заяви про
забезпечення позову.

Заслухавши
суддю-доповідача, доводи представника
позивача, яка просила відхилити
апеляційну скаргу, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали
суду, обговоривши доводи апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ст.ст.151,152,154 ЦПК України
забезпечення позову - це сукупність
процесуальних дій, які гарантують
виконання рішення суду в разі
задоволення позовних вимог. Заходи
забезпечення позову мають тимчасовий
характер і діють до виконання рішення
суду, яким закінчується розгляд справи
по суті або до того моменту, коли
потреба в забезпеченні позову з тих чи
інших причин відпала або змінились
обставини, що зумовили його
застосування.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору є нерухоме майно, на
яке судом був накладений арешт.

В обґрунтування заяви про забезпечення
позову представник позивача ОСОБА_2
посилалась на те, що заочним рішенням
за відповідачкою було визнано право
власності на спірне спадкове майно. Це
рішення було скасоване після того, як
відповідачка вже зареєструвала право
власності, тому є загроза відчуження
спірного майна до вирішення справи по
суті.

З матеріалів справи вбачається, що
справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання права власності на квартиру
та домоволодіння в порядку спадкування
знаходиться в провадженні суду
тривалий час – з 03 червня 2009 року.

28 січня 2010 року було відкрито
провадження по іншій цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до Управління
комунальним майном Луганської міської
ради, ОСОБА_2 про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права
власності в порядку спадкування за
законом. Заочним рішенням Жовтневого
районного суду міста Луганська від 22
серпня 2013 року за ОСОБА_1 було визнано
право власності в порядку спадкування
за законом на 4/6 частки квартири
АДРЕСА_1, а також на домоволодіння №25 по
вул.Урожайній в м.Луганську.

14 січня 2014 року вказане заочне рішення
було скасоване ухвалою Жовтневого
районного суду міста Луганська, після
обидві справи об’єднані в одне
провадження.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджено, що до вирішення справи
за позовом ОСОБА_2 відповідачка ОСОБА_1
на підставі рішення суду набула право
власності на спірне спадкове майно.
Набуття права власності на спірне
майно надає відповідачці право та
можливість на власний розсуд
користуватись та розпоряджатись
спірним майном. Ця обставина дає
підстави припустити, що до вирішення
справи за позовами обох спадкоємців по
суті виконання рішення суду може бути
утрудненим або неможливим.

За таких обставин, вжиття судом засобів
забезпечення позову цілком відповідає
нормам процесуального права. Вибраний
судом захід забезпечення позову є
співмірним заявленим вимогам; при
цьому шкоди іншим особам цим заходом не
заподіяно; крім того, дотримується
баланс рівності обох сторін, оскільки
накладанням арешту право користування
спірним майном зберігається, але
виключається можливість його
подальшого відчуження.

Порядок вирішення питання
про забезпечення позову судом
дотримано.

Доводи апелянта про те, що в заяві про
забезпечення позову, а також в ухвалі
суду не зазначено обґрунтування
необхідності забезпечення позову не
заслуговують на увагу, оскільки
спростовуються текстом заяви та
ухвали, які є вмотивованими. Таким
чином, доводи апеляційної скарги не
дають підстав для скасування чи зміни
ухвали суду про забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК
України розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону;

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1.п.1, 313-315,
317, 319, 324 ч.1 п.2 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста
Луганська від 20 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції – Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:
(підпис)                    Згідно з
оригіналом

Судді:
(підписи)
Суддя-доповідач: