Номер провадження: 22-ц/785/4462/14
Номер справи місцевого суду: 1519/2-1018/2011
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Косогор Г.О., Комлевої
О.С.,

при секретарі: Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 11 березня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи -
Комунальне підприємство
«Житлово-комунальний сервіс
«Хмельницький», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
про відновлення первісного стану
квартири, стягнення майнової та
моральної шкоди.-

ВСТАНОВИЛА :

Позивачі звернулися до суду з
вищезазначеним позовом, в якому
просили відновити первісний стан
квартири шляхом знесення незаконних
перегородок у кухні шляхом
демонтування унітазу та душу, стягнути
моральну шкоду у розмірі 20000 грн.,
судові витрати та витрати на послуги
адвоката, витрати на сплату судової
експертизи у розмірі 2397,0 грн., витрати
на сплату судової експертизи у розмірі
1062 грн., посилаючись на наступне.
Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками
в рівних долях 31/100 частини квартири №5
(47,8 кв. м. загальної площі), яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_2. Право
власності на згадану нерухомість
підтверджується Свідоцтвом про
право власності на житло, виданим
Управлінням житлово-комунального
господарства виконкому Одеської
міської ради народних депутатів 25
квітня 1995 року за №60092. Відповідно до
початкових технічних документів на
квартиру (техпаспорту) місце
загального користування - кухня, площею
15,6 кв. м., являє собою окреме цілісне
приміщення без усяких перегородок та
перепланувань. Проте, по факту, кухня
незаконним чином, без відповідного
узгодження перепланована відповідачем
ОСОБА_2, і перетворена на три окремих
приміщення загального користування
площею 3,9 кв. м., 4,4 кв. м., 7,4 кв. м.,
відповідно. Таке неправомірне
перепланування може призвести до
обрушення кухні, порушує норми
протипожежної безпеки, а також права
позивачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 як власників
нерухомості. Внаслідок цих дій
фактично займана ними житлова площа
квартири суттєво зменшилася. Крім того,
вказані перепланування були здійснені
без дотримання будівельних та
санітарних норм. Про проведення
незаконного перепланування приміщення
кухні було повідомлено уповноваженого
власника будинку - КП «ЖКС
«Хмельницький», проте листом №646 від
31.07.2009 року, крім констатації порушення,
ситуація жодним чином вирішена не була.

Відповідач ОСОБА_2 надала суду
заперечення на позовну заяву, в якому
просила відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до неї про відновлення
первісного виду квартири та визначення
порядку користування житлом. Своє
заперечення обгрунтувала наступним.
Квартира АДРЕСА_2 є власністю декількох
осіб, яким частини квартири виділені в
натурі, а кухня, коридор, технічне
приміщення використовуються
пропорційно до квартир ОСОБА_2, ОСОБА_3
із ОСОБА_4, ОСОБА_5 із ОСОБА_8 та ОСОБА_6,
та ще одним власником квартири,
прізвище якого їй не відомо. Вважає, що
відповідачами мають бути всі власники
квартири, а не тільки одна ОСОБА_2, яка є
власником 9/50 частини вказаної
квартири. Проте ОСОБА_3 починаючи із 2007
року систематично необґрунтовано
перешкоджає їй у користуванні
комунальною кухнею та коридором. У
зв'язку із чим ОСОБА_2 зверталася із
скаргами до Хмельницького ОМ
Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області 21.05.2009 року, 15.09.2009
року, 21.05.2009 року, 07.12.2009 року. Також
08.12.2009 року зверталася із скаргою в

ділянку №1 КП ЖСК «Хмельницький».
Наслідком було проведення перевірки
квартири,

складання акту перевірки та
протоколів про адміністративне
правопорушення від 10.12.2009 року та 01.02.2010
року. Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 25.06.2010 року було
частково задоволено позовні вимоги
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
в користуванні комунальною квартирою
та відшкодування моральної шкоди.
Рішенням апеляційного суду Одеської
області, від 25.03.2011 року вказане рішення
суду в частині задоволення вимог
ОСОБА_2 про визнання за нею права
користування частиною кухні в
комунальній квартирі скасовано,
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_2 в частині
визнання за нею права користування
частиною кухні в комунальній
квартирі відмовлено. Відповідач
ОСОБА_2 стверджувала, що перепланування
кухні вона не робила. Відповідно до
технічного паспорту від 20 лютого 2003
року, зареєстрованого за №35 пр-1 63-275 в
КП «Одеське міське бюро технічної
інвентаризації» та технічного
паспорту від 03 березня 2006 року за
реєстровим номером 461 пр. 196-275, кухня
відмічена цифрою 6 (площа 4,4 кв.м.),
цифрою 6-А (площа 4,0 кв.м.). Цими двома
площами кухні користуються позивачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Площа, зазначена в
технічних паспортах цифрою 6-Б,
користується ОСОБА_2 Відповідно до
рішення міжвідомчої комісії № 5 від 28
березня 1975 року, виконком Іллічівської
райради депутатів працівників міста
Одеси ОСОБА_10 (одному із попередніх
власників квартири), що мешкає в
АДРЕСА_2, з метою поліпшення
житлово-побутових умов дозволив
провести розподіл кухні на підставі
проекту та технічного висновку
Одеського філіалу інституту
-«Укржилремпроект». В 2003 році ОСОБА_11
продала квартиру ОСОБА_12, який у 2006 році
подарував свою частину квартиру ОСОБА_2
Відповідно до вказаних вище технічних
паспортів кухня вже була розподілена
на три частини. Крім того, згідно
письмової відповіді Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради від 23.11.2010 року в квартирі
АДРЕСА_2 встановлені некапітальні
перегородки, що визначені в технічному
паспорті, вказаний вид будівельних
робіт не потребує отримання дозволу і
не є самочинним будівництвом.

Після остаточного уточнення позовних
вимог позивачі просили суд зобов'язати
ОСОБА_2 усунути перешкоди в
користуванні кухнею площею 15,6 кв. м. у
квартирі АДРЕСА_2, яка перебуває у
загальному користуванні мешканців
квартири, шляхом демонтажу перегородок
в кухні, а також демонтажу унітазу та
душу, встановлених в частині кухні 6-б;
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
витрати на послуги адвоката у розмірі
1600, грн. (одна тисяча шістсот грн.),
витрати за проведення судової
експертизи розмірі 1062,0 грн. (одна
тисяча шістдесят дві грн), за
виготовлення довідок в КП «ОМБТІ та
РОН» у розмірі 1170,0 грн. (одна тисяча сто
сімдесят грн. 778,0 грн. + 392,0 грн.), на
відшкодування моральної шкоди 20000,0 грн.
(двадцять тисяч грн.), що разом
становить 23832,0 грн. (двадцять три тисячі
вісімсот тридцять дві грн.); стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати за
проведення судової експертизи у
розмірі 1062,0 грн. (одна тисяча шістдесят
дві грн.).

Рішенням суду позов задоволено
частково.

На рішення суду ОСОБА_2 принесла
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати, постановити
нове, яким відмовити у задоволенні
позову, посилаючись на те, що судом
неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи, а також, що судом
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, законність і обґрунтованість
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
матеріали справи, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

У судовому засіданні
встановлено наступне.

ОСОБА_3 є власником в рівних частках
з ОСОБА_4 31/100 частини квартири АДРЕСА_2
на підставі свідоцтва про право
власності на житло, зареєстрованому в
реєстровій книзі за № 6-4038.

ОСОБА_2 є власником 9/50 частин
квартири АДРЕСА_2, на підставі договору
дарування від 15 березня 2006 року,
зареєстрованому в реєстрі за № 3-415.

Квартира АДРЕСА_2 є квартирою
загального заселення. Спірна кухня,
площею 15,6 кв.м., загального
користування, проте в свій час
мешканцями квартири були встановлені
некапітальні перегородки, що призвело
до розподілу приміщення на три частини
- площею 4,4 кв.м., 3,9 кв.м, 7,4 кв.м.
Зазначене свідчить про те, що між
співвласниками склався порядок
користуванні кухнею площею 15,6 КВ.М. в
квартирі АДРЕСА_2, що знайшло
відображення в технічних паспортах 2003,
2006, 2009 років. ОСОБА_2 користується
частиною кухні площею 7,4 кв.м., ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 користується частиною кухні
площею 3,9 кв. м.

Позивачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 вважають,
що неправомірне перепланування може
призвести до обрушення кухні, порушує
норми протипожежної безпеки, а також їх
права як власників нерухомості.
Внаслідок цих дій фактично займана
ними житлова площа квартири суттєво
зменшилася. Крім того, вказані
перепланування були здійснені без
дотримання будівельних та санітарних
норм.

Про проведення перепланування
приміщення кухні було повідомлено
уповноваженого власника будинку - КП
«ЖКС «Хмельницький», проте листом № 646
від 31.07.2009 року, крім констатації
порушення, ситуація жодним чином
вирішена не була.

Відповідач ОСОБА_2 зазначила, що
квартира АДРЕСА_2 є власністю декількох
осіб, яким частини квартири виділені в
натурі, а кухня, коридор, технічне
приміщення використовуються
пропорційно до квартир кожного.

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 25.06.2010 року було
частково задоволені позовні вимоги
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
в користуванні комунальною квартирою
та відшкодування моральної шкоди.
Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 25.03.2011 року вказане рішення
суду скасовано в частині визнання за
ОСОБА_2 права користування частиною
кухні в комунальній квартирі, ухвалено
нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_2 в частині визнання за нею права
користування частиною кухні в
комунальній квартирі відмовлено.

ОСОБА_2 вважає, що про те, що
перепланування кухні вона не робила,
підтверджується технічним паспортом
від 20.02.2003 року та технічним паспортом
від 03.03.2006 року, де кухня відмічена
трьома частинами - 6, 6-а та 6-б.

Рішенням Міжвідомчої комісії
виконкому Іллічівської районної ради
№ 5 від 28.03.1975 року, у відповідності з
проектом і технічним висновком
Одеського філіалу інституту
«Укржитлремпроект» одному із
попередніх власників частки квартири
позивачки ОСОБА_10 було надано дозвіл
провести розділ кухні квартири з метою
поліпшення житлово-побутових умов.
Проте, під час приватизації не було
враховано проведеного розподілу,
внаслідок цього відповідно до
технічної документації та
правовстановлюючих документів кухня є
спільною частковою власністю.

В 2003 році ОСОБА_11 продала квартиру
ОСОБА_12, який у 2006 році подарував свою
частину квартиру ОСОБА_2 Відповідно до
вказаних вище технічних паспортів
кухня вже була розподілена на три
частини. Крім того, згідно письмової
відповіді Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради
від 23.11.2010 року в квартирі АДРЕСА_2
встановлені некапітальні перегородки,
що визначені в технічному паспорті,
вказаний вид будівельних робіт не
потребує отримання дозволу і не є
самочинним будівництвом.

Суд першої інстанції задовольнив
вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею права
користування частиною кухні 7,4 кв. м., в
квартирі АДРЕСА_2.

Проте, судова колегія апеляційного
суду Одеської області від 25.03.2011 року не
погодилась з таким висновком, з огляду
на те, що відповідно до
правовстановлюючих документів, які
надані сторонами, кухня площею 15,6 кв. м.
є приміщенням загальногокористування.
Фактично склався порядок користування
нею, але процедура розподілу у
встановленому законом порядку
проведена не була, що унеможливлює
визнання за ОСОБА_2 права на конкретну
частину приміщення загального
користування.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
26.12.2012 року, технічна можливість
визначення порядку користування
кухнею згідно із ідеальними
частинами, як із перегородками, так і
без них, відсутня. Реконструкція
приміщення кухні не відповідає вимогам
відповідно ДБН В.2.2-15-2005, а тому її
пропонується залишити в загальному
користування жильців.

Таким чином, посилання відповідача
ОСОБА_2 на те, що не з її вини були
встановлені перегородки в кухні
загального користування, що рішенням
Міжвідомчої комісії виконкому
Іллічівської районної ради № 5 від
28.03.1975 року, у відповідності з проектом
і технічним висновком Одеського
філіалу інституту «Укржитлремпроект»
одному із попередніх власників частки
квартири позивачки ОСОБА_10 було надано
дозвіл провести розділ кухні квартири
з метою поліпшення житлово-побутових
умов (при цьому фактичний розподіл на
відповідає рішенню міжвідомчої
комісії), вже досліджувалися судом
апеляційної інстанції, цим документам
надавалася належна оцінка та
ухвалювалося рішення у відмові ОСОБА_2
у визнанні права користування частиною
кухні з тих підстав, що кухня площею 15,6
кв. м. є приміщенням загального
користування, що фактично склався
порядок користування нею, але
процедура розподілу у встановленому
законом порядку проведена не була.

Таким чином, кухня площею 15,6 кв. м. у
квартирі АДРЕСА_2 перебуває у
загальному користуванні мешканців
квартири.

За листом Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради №
А-73 6/0607від 19.03.2010 року підтверджено факт
встановлення унітазу та душу на кухні
загального користування. З виходом на
місце представників дільниці № 1 КІТ
«ЖКС «Хмельницький» виявлено
встановлення унітазу и душу гр. ОСОБА_2
на кухні загального користування
квартири АДРЕСА_2. Згідно наданого
технічного паспорту, установка
сантехнічного обладнання в
приміщеннях загального користування
не передбачено. Роз'яснено право на
звернення до суду за вирішенням спору.

Відповідач ОСОБА_2 не бажає приводити
спірну кухню до первісного стану
шляхом демонтажу перегородок в кухні, а
також демонтажу унітазу та душу,
встановлених в частині кухні 6- б,
оскільки за її твердженням кухня такої
площі перейшла до неї від іншого
співвласника, а також «туди вкладені її
кошти».

Інші співвласники квартири не
заперечують проти приведення кухні
загального користування до
попереднього стану шляхом демонтаж
перегородок, оскільки іншого порядку
користування кухнею за висновками
експертизи встановити неможливо.

Згідно ст. 152 Житлового кодексу України
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належать
громадянинові на праві приватної
власності провадяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої ради.

Відповідно до ст. 358 ЦПК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦПК України
власник квартири має на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, -за умови, що ці зміни не
призведуть до порушень прав власників
інших квартир у багатоквартирному
житловому будинку житловому будинку та
не порушать санітарно-технічних вимог
і правил експлуатації будинку.
Власники мають право на усунення
перешкод у здійснені нами права
користування та розпорядження своїм
майном згідно ст. 391 ЦК України.

За таких обставин суд зробив
правильний висновок, що позовні вимоги
в частині зобов'язання ОСОБА_2 усунути
перешкоди в користуванні кухнею площею
15,6 кв, м. у квартирі АДРЕСА_2, яка
перебуває у загальному користуванні
мешканців квартири, шляхом демонтажу
перегородок в кухні, а також демонтажу
унітазу та душу, встановлених в частині
кухні 6-б, підлягають задоволенню.

При цьому судом роз'яснюється, що
демонтаж перегородок в кухні, а також
демонтажу унітазу та душу,
встановлених в частині кухні 6-б, може
бути здійснений як за рахунок ОСОБА_2,
так і за рахунок інших співвласників з
наступним відшкодуванням вартості
проведений робіт з демонтажу.

Щодо стягнення моральної шкоди, то суд
виходив з того, що відповідно до п. З
Постанови Пленуму Верховного суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Згідно до ст. 23 ПК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім*ї чи близьких
родичів. Позивачем ОСОБА_3 не доведено
факту спричинення їй діями відповідача
ОСОБА_2 моральної шкоди, а саме, що
нервовий стрес, що призвів до звернення
позивача до медичної установи, виник
саме через дії відповідача.

Доводи апеляційної скарги не
приймаються до уваги, оскільки
спростовуються матеріалами справи, а
письмових доказів на підтвердження
доводів апеляційної скарги до
апеляційного суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів розглянувши скаргу в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, рішення суду
відповідає фактичним обставинам
справи, а наведені в апеляційній скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, доводи
апеляційної скарги на увагу не
заслуговують та задоволенню не
підлягають, підстави для ухвалення
нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши
справу, прийшла до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, в зв'язку з чим,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 319,
324 ЦПК України, колегія суддів,

у
х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 11 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, однак та може
бути оскаржена до суду касаційної
інстанції на протязі двадцяти днів, з
дня проголошення.

Головуючий- суддя Н.В.Ісаєва

Судді:
Г.О. Косогор

О.С.Комлева