У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1
до державного підприємства
«Міжнародний аеропорт «Львів» імені
Данила Галицького», третя особа -
директор державного підприємства
«Міжнародний аеропорт «Львів» імені
Данила Галицького» Гонтарєв Роман
Петрович, про скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
апеляційного суду Львівської області
від 21 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що згідно наказу №
81-о від 16 лютого 2012 року її було
звільнено з займаної посади за п. 1 ч. 1
ст. 40 КЗпП України. Звільнення
відбулось у відповідності до наказу
Генерального директора ДП «МА «Львів»
імені Данила Галицького» № 459 від 16
грудня 2011 року у зв'язку із збитковістю
готелю «Тустань».

Вважає, що відповідач зобов'язаний був
забезпечити її іншим робочим місцем,
однак позивачу було лише один раз
запропоновано список запропонованих
вакантних посад, але як тільки вона
погоджувалась на посаду, їй відмовляли.
Також зазначає, що її звільнення не
погоджувалось із профспілкою.

З урахуванням викладеного, просила суд
поновити її на посаді адміністратора
чергового готелю «Тустань» з 16 лютого
2012 року, стягнути з ДП «МА «Львів» імені
Данила Галицького» на її користь суму
середнього заробітку за весь час
вимушеного прогулу, стягнути ДП «МА
«Львів» імені Данила Галицького»
моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 06 вересня 2013 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано
наказ № 81-о від 16 лютого 2012 року ДП «МА
«Львів» імені Данила Галицького».
Поновлено ОСОБА_1 на посаді
адміністратора чергового готелю
«Тустань» ДП «МА «Львів» імені Данила
Галицького» з 16 лютого 2012 року.
Стягнуто з ДП «МА «Львів» імені Данила
Галицького» на користь ОСОБА_1 22 826,16 грн
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за період з 16 лютого 2012 року по
06 вересня 2013 року та 1 000 грн на
відшкодування моральної шкоди. В іншій
частині позову відмовлено. Рішення
суду в частині поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за один
місяць допущено до негайного
виконання. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 21 січня 2014 року, рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове, яким відмовлено ОСОБА_1 у
задоволенні позову.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судового
рішення апеляційного суду із
залишенням в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свої вимоги
порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що підстави для
скасування рішення апеляційного суду
відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Частково задовольняючи позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_1 була ознайомлена лише із
списком вакантних посад, однак
конкретної посади їй запропоновано не
було, акт про відмову від
запропонованих посад адміністрацією
не складався. Крім того, після
звільнення позивача за скороченням
штату почався прийом на роботу нових
працівників.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що при звільненні
ОСОБА_1 з роботи відповідачем було
дотримано вимоги чинного трудового
законодавства та процедуру звільнення
працівника по п. 1 ч. 1 ст. 40
КЗпП України, оскільки позивач була
попереджена за два місяці про наступне
звільнення з роботи, їй було
запропоновано працевлаштування на
вакантні посади, наявні у відповідача,
від чого вона відмовилася. Розірвання
трудового договору проведено за
попередньою згодою первинної
профспілкової організації.

Доводи касаційної скарги, перевірені
вивченням матеріалів справи, висновків
суду апеляційної інстанції не
спростовують та не дають підстав
вважати, що при розгляді справи було
неправильно застосовано норми
матеріального права або порушено норми
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК
України, за наслідками розгляду
касаційної скарги суд касаційної
інстанції має право постановити ухвалу
про відхилення касаційної скарги і
залишення судового рішення без змін,
оскільки апеляційним судом не було
допущено неправильного застосування
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст.
332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 21 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
М.І. Наумчук