АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/40/13-ц 22-ц/774/718/К/14
Справа № 215/40/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/718/К/14
суддя Мельник Ю.П.
Суддя-доповідач - Турік
РІШЕННЯ

Іменем України

22 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів: Братіщевої Л.А.,
Грищенко Н.М.

при секретарі: Бевзі М.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_2 на рішення
Тернівського районного суду м. Кривого
Рогу від 08 квітня 2013 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості.

Особи, які беруть участь у
розгляді справи:

відповідач ОСОБА_2,

представник позивача Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» - Подолінний Роман
Георгійович, -

В С Т А Н О В И Л А:

20 грудня 2012 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» (надалі - ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за укладеним
кредитним договором № KRROG5 від
06.03.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_2
отримав грошові кошти в сумі 68 560,50 грн.
на термін до 06.03.2023 року.

Просив суд стягнути з відповідача на
свою користь заборгованість за
кредитним договором станом на 23.11.2012
року в розмірі 111 451,62 грн. та судові
витрати по справі.

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 08 квітня 2013 року
позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» заборгованість за
кредитним договором в розмірі 111 451,62
грн. та судові витрати в розмірі 1 114,52
грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати та
постановити ухвалу про залишення
позовних вимог без задоволення,
застосувавши позовну давність.

В обґрунтування апеляційної скарги
відповідач зазначив, що судом порушено
норми процесуального права та не
повідомлено належним чином його про
час та місце розгляду справи, оскільки
всі судові повідомлення були
направлені на невірну адресу,
зазначену в позовній заяві, що
позбавило його можливості приймати
участь у судових засіданнях та заявити
клопотання про застосування наслідків
пропуску ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» строку
позовної давності для звернення до
суду за захистом свого порушеного
права.

Відповідач до березня 2009 року
добросовісно виконував взяті на себе
зобов'язання, а у вересні 2009 року через
значне погіршення матеріального
становища між ним та ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» було досягнуто
домовленість щодо продажу предмета
іпотеки та погашення кредиту, а зі
сторони Банку його запевнили про
відсутність будь-яких майнових
претензій. 30 грудня 2009 року квартира
була продана, а виручені кошти
спрямовані на погашення
заборгованості, про що позивач суду не
повідомив.

Крім того, рішенням Конституційного
Суду України від 10.11.2011 року визнано
неконституційним стягнення з
боржників суми кредиту, штрафів та
пені до закінчення строку дії
кредитного договору, отже ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» не мав права звертатись
до суду із такими позовними вимогами.

Заслухавши суддю-доповідача,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» щодо стягнення
заборгованості за кредитним договором,
суд першої інстанції виходив з того, що
06.03.2008 року між сторонами було укладено
кредитний договір, згідно з яким ОСОБА_2
отримав кредит у розмірі 68 560,50 грн. з
кінцевим терміном повернення 06.03.2023
року, проте взяті на себе зобов'язання
не виконав і допустив заборгованість в
загальній сумі 111 451,62 грн., а тому в
даному випадку наявні підстави для
стягнення вищезазначеної
заборгованості.

Проте погодитись з такими висновками
суду першої інстанції не можна,
оскільки вони не відповідають
обставинам справи і до таких висновків
суд дійшов внаслідок неповного
з'ясування обставин справи та
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду
не відповідає.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямованих на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти)
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що
відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно положень ст.ст.526,527,530 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

Судом встановлено, що 06.03.2008 року між
Закритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК», та відповідачем ОСОБА_2
укладено договір про іпотечний кредит
№ KRROG5, відповідно до якого банком
відповідачу надано грошові кошти у
розмірі 68 560,50 грн. на строк по 06.03.2023
року включно зі сплатою 15,0% річних, а
ОСОБА_2 зобов'язався повернути кредит,
сплатити відсотки, та інші платежі у
порядку та строки визначені цим
договором.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань за кредитним
договором утворилася заборгованість.

Вимоги банку щодо стягнення з
відповідача заборгованості за
кредитним договором та штрафних
санкцій не суперечать умовам договору,
які визначені сторонами і погоджені
ними.

30 грудня 2009 року ОСОБА_2, від імені та в
інтересах якого діяла ОСОБА_6, з метою
погашення заборгованості за кредитним
договором, продав належну йому на праві
власності квартиру АДРЕСА_1 та кошти за
продаж квартири у розмірі 63 000,00 грн. до
підписання договору зараховано на
рахунок ОСОБА_7 НОМЕР_1, відкритий у ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 79).

Представник позивача ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» в судовому засіданні
апеляційної інстанції не заперечував
факту надходження даних коштів в
рахунок погашення кредиту, однак
зазначив про їх надходження на
розрахунковий рахунок лише 08.02.2010 року.

Колегія суддів вважає правомірними дії
позивача про зарахування ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» грошових коштів на
погашення заборгованості за кредитом
саме 08.02.2010 року, оскільки 30.12.2009 року
кошти надійшли на розрахунковий
рахунок НОМЕР_1, тоді як згідно умов
кредитного договору № KRROG5 від
06.03.2008 року ОСОБА_2 зобов'язався
здійснювати погашення кредиту шляхом
внесення готівки до каси ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» або шляхом безготівкових
перерахувань на розрахунковий рахунок
НОМЕР_2, відкритий на його ім'я у ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» (п. 2.4. кредитного
договору, а.с. 12) і підстав для переказ
цих коштів на інший рахунок у нього не
було.

Отримавши грошові кошти у сумі 63 000,00
грн. у лютому 2010 року, ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» розподілив кошти згідно
п. 2.6. Кредитного договору та здійснив
виконання зобов'язань у наступній
черговості: відшкодування
витрат/збитків кредитору згідно п.п.
5.2.9, 5.3.12 договору, сплата пені за
прострочені нараховані відсотки за
користування кредитом згідно п. 6.5.
договору, сплата прострочених
нарахованих відсотків за кредитом,
сплата простроченої заборгованості за
кредитом, сплата нарахованих відсотків
за користування кредитом, сплата
строкової заборгованості за кредитом.

З наданого позивачем розрахунку
вбачається, що станом на 23.11.2012 року
відповідач має заборгованість в
розмірі 59 956,48 гривень, яка складається
з:

- 34 682,31 грн. - заборгованість за
кредитом,

- 14 023,61 грн. - заборгованість по
процентам за користуванням кредитом,

- 9 704,99 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором.

За загальним правилом, що випливає із
Цивільного кодексу України, період, за
який нараховується пеня за
прострочення виконання зобов'язання,
не обмежується.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

За таких обставин включення для
обрахування пені прострочених
платежів, які мали місце поза межами
позовної давності до основної вимоги,
не ґрунтується на вимогах закону.

Отже, аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК
України дає підстави для висновку про
те, що стягнення неустойки (пені,
штрафу) обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
строку позовної давності за основною
вимогою.

В порушення вищевикладеного, позивач
нарахував пеню за весь період
заборгованості у розмірі 9 704,99 грн., що
є невірним.

Згідно розрахунку заборгованість по
пені за один рік складає 6 303,94 грн., яку
належить стягнути з відповідача за
порушення кредитних зобов'язань.

На підставі викладеного апеляційна
скарга позивача підлягає задоволенню
частково, рішення суду скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог частково за
вказаних вище підстав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню понесені судові
витрати в розмірі 550,09 грн. пропорційно
до задоволених вимог.

Доводи відповідача ОСОБА_2 щодо
пропуску ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» строків
позовної давності звернення до суду за
захистом свого порушеного права та
наявності у зв'язку з цим підстав для
відмови в задоволенні позовних вимог
колегією суддів відхиляються з огляду
на наступне.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідно до ч. ч.3,4 ст. 267 цього ж
Кодексу позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, згідно ст. 264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності до нового
строку не зараховується.

Як вбачається з матеріалів справи, 08
лютого 2010 року ОСОБА_2 було визнано свій
обов'язок з погашення заборгованості
за кредитним договором та навіть
частково здійснено погашення боргу, а
тому з цього часу перебіг позовної
давності перервано, він починається
заново та закінчується через три роки -
08.02.2013 року.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду
з позовом про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості за кредитним договором
10 січня 2013 року (а.с. 4), тобто в межах
строку позовної давності, а тому
колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 309,
ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м.
Кривого Рогу від 08 квітня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПРИВАТБАНК»
заборгованість за кредитним договором
№ KRROG5 від 06.03.2008 року станом на
23.11.2012 року у розмірі 55 009,86 грн., яка
складається із: 34 682,31 грн. -
заборгованості за кредитом, 14 023,61 грн. -
заборгованості по процентам за
користування кредитом, 6 303,94 грн. - пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий
збір у розмірі 550,09 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: