Справа № 444/5751/12
провадження 2/216/82/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.03.2014 року Центрально-Міський
районний суд м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
Черкасенко Т.Г.

при секретарі Мазур
Я.,

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

представника позивача - адвоката
ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5,

приватного нотаріуса - ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, приватного нотаріуса
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_6, третя особа - Перша
Криворізька державна нотаріальна
контора, про визнання заповіту
недійсним, -

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_4, приватного нотаріуса
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_6, третя особа - Перша
Криворізька державна нотаріальна
контора, про визнання заповіту
недійсним, мотивуючи свої вимоги тим,
що він є двоюрідним племінником
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7.

07 лютого 2001р. ОСОБА_7 заповідала ОСОБА_1
все її майно, із чого б воно не
складалось і де б воно не знаходилося,
що буде належати їй на день її смерті.

До цього часу ОСОБА_1 тривалий час
підтримував взаємовідносини із ОСОБА_7,
допомагав їй грошима, листувався з нею.

У листопаді 2006р., після смерті ОСОБА_8,
він звернувся до Першої Криворізької
нотаріальної контори з заявою про
набуття права на спадщину, де йому
повідомили про наявність заповіту від
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7 на
відповідачку ОСОБА_4

Листом від 24.03.2007р. Перша Криворізька
нотаріальна контора повідомила ОСОБА_1
про наявність десяти днів для подання
позовної заяви про визнання заповіту
недійсним.

4 квітня 2007р. ОСОБА_1 до
Центрально-Міського районного суду м.
Кривий Ріг подано позовну заяву про
визнання заповіту, складеного
ІНФОРМАЦІЯ_3 нібито ОСОБА_7 до
відповідачки ОСОБА_4, недійсним.

Позивач ОСОБА_1 зазначив, що заповіт
суперечить закону, а саме: змісту п.2 ст.
1248, ст. 1253 ЦК України в частині
відсутності двох свідків при
посвідченні заповіту.

ОСОБА_1 зазначив, що ОСОБА_9, яка
розписалась за ОСОБА_7 в заповіті, не
могла цього робити тому, що є посадовою
особою - є працівником соціальної
служби міста.

Крім того, позивач зазначив, що заповіт
складено в день смерті ОСОБА_7 тобто
ІНФОРМАЦІЯ_3, що заповідачка була надто
слабка, щоб вголос прочитати заповіт
самостійно, вже не вставала, приймала
ліки, які затуманюють розум, мають в

складі наркотичні засоби, в силу стану
здоров'я не могла віддавати своїм діям
значення та керувати ними.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що
волевиявлення ОСОБА_7 щодо заповіту не
було вільним та не відповідало її волі.

07 лютого 2001р. ОСОБА_7 вже склала заповіт
на позивача. В період часу 2001р. по день
її смерті позивач листувався з нею,
відправляв грошові кошти в якості
допомоги, приїздив за можливістю, між
ними конфліктів не було. ОСОБА_7 свого
заповіту не змінювала, про що його
повідомляла неодноразово.

У вересні 2006р. позивачу було відомо про
те, що ОСОБА_7 практично не встає з
ліжка, приймає тяжкі ліки проти
захворювань серцево-судинної системи
та поліартриту, позивач збирався
приїхати до неї на початку жовтня 2006р.

На початку жовтня 2006р. позивач отримав
телеграму від відповідачки ОСОБА_4 про
те, що ОСОБА_7. померла ІНФОРМАЦІЯ_3

Враховуючи те, що ОСОБА_7 ніби - то
склала заповіт в день своєї смерті
ІНФОРМАЦІЯ_3 страдаючи
серцево-судинним захворюванням,
приймала тяжкі ліки перед смертю,
раніше оформила заповіт на позивача,
позивач вважає, що вона не
усвідомлювала значення своїх дій і не
могла ними керувати ІНФОРМАЦІЯ_3 при
складанні заповіту на користь ОСОБА_4

Крім того, позивач вважає, що заповіт
від ІНФОРМАЦІЯ_3. нібито складений
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4. як правочин
порушує публічний порядок та
спрямований на порушення його
цивільних прав спадкоємця за заповітом
від 07 лютого 2001р.

Крім того, як зазначив позивач,
ОСОБА_7. нібито склала заповіт в день
своєї смерті, у ліжку, що позивач
прирівнює до її перебування у лікарні,
що потребує відповідно до п.7 ст.1252
ЦК України посвідчення такого заповіту
при свідках.

Таким чином, як зазначив позивач,
заповіт, нібито складений ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_4 має бути
визнаний судом нікчемним в порядку,
визначеному ст.228 ЦК України.

В зв.язку з викладеним, позивач ОСОБА_1
просить суд заповіт ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_4 визнати недійсним, визнати
нікчемним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1,
його представники ОСОБА_2, адвокат
ОСОБА_3 позов підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5, позов не визнав, суду пояснив,
що

Представник відповідача ОСОБА_4-
ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав, суду
пояснив, що ОСОБА_4, інтереси якої він
представляє в суді на протязі
тривалого часу доглядала за ОСОБА_7,
допомагала їй по господарству.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року приватним
нотаріусом ОСОБА_6 від імені ОСОБА_7
було посвідчено заповіт на все належне
їй майно, де б воно не знаходилось і у
чому б воно не полягало, а також усе, що
буде належати їй на день смерті і на що
вона буде мати право, на ім.,я ОСОБА_4
Представник відповідача вважає
позовні вимоги необґрунтованими,
оскільки позивач не надала жодних
доказів, на підставі яких заповіт може
бути визнаний недійсним, а тому
представник відповідача просив суд
відмовити позивачу ОСОБА_1 у
задоволенні його позовних вимог у
повному обсязі.

Приватний нотаріус ОСОБА_6 також позов
не визнала, суду пояснила, що на момент
виклику, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3 року у
17.00.год заповідачка ОСОБА_7 була
повністю дієздатною, вона сама виявила
свою волю і заповіла все своє майно
ОСОБА_10, мала такий зір, що змогла
прочитати і проект заповіту і сам
заповіт, перенесений на спеціальний
бланк нотаріальних документів, але не
могла розписатись на заповіті, а тому
за неї розписалась рукоприкладник -
ОСОБА_9

Той факт , що заповідачка була
дієздатною на момент укладання
заповіту , могла його прочитати, але не
могла його підписати, підтверджують
робітники нотаріальної контори, які
знаходилися разом з нотаріусом -
ОСОБА_11, яка друкувала заповіт та
ОСОБА_12, яка робила запис про
зареєстровану нотаріальну дію -
посвідчення заповіту у реєстрі для
реєстрації нотаріальних дій .

Приватний нотаріус ОСОБА_6 суду
зазначила, що ОСОБА_9, яка розписалась
на заповіті на прохання і у присутності
заповідачки ОСОБА_7, не є свідком в
розумінні ст. 1248 та ст. 1253 ЦК України, бо
присутність свідків обов'язкова лише у
випадку, якщо особа не може сама
прочита ти заповіт. ОСОБА_7 прочитала
заповіт самостійно у присутності
нотаріуса та у присутності особи, яка
підписала заповіт на її прохання,
ОСОБА_9

Як зазначила нотаріус в суді, ОСОБА_9 є
рукоприкладником, тобто особою, яка
підписала заповіт як односторонній
правочин за особу, що не могла
підписати заповіт самостійно
внаслідок фізичного стану (хвороба
рук). Це дозволено ст.207 ЦК України,
частиною 3 статті 45 Закону України «Про
нотаріат», пунктом 16, 157 Інструкції «Про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України».

Приватний нотаріус ОСОБА_6
зазначила, що згідно статті 1248 ЦК
України та пункту 157 Інструкції, якщо
заповіт записаний нотаріусом за
допомогою загальних прийнятих
технічних засобів (а не написаний
заповідачем власнору чно), він має бути
вголос прочитаний заповідачем і
підписаний ним, про що зазначається
заповідачем перед його підписом. За
заповідачку на законних
вищевикладених підставах розписалась
ОСОБА_9 Ні однією нормою закону не
відмінено обов'язок заповідача в цьому
випадку підтвердити факт прочитання
заповіту заповідачем уголос. У зв'язку
з тим, що заповідачка не могла
зазначити перед своїм підписом, що
прочитала заповіт уголос, це зробила за
неї рукоприкладник ОСОБА_9 як особа, що
підписує заповіт замість заповідача
внаслідок неможливості останньою
розписатися самостійно. Таким чином, як
зазначила нотаріус, ОСОБА_9 не є особою,
з участю якої посвідчено заповіт (
свідком) і не є особою, на користь якої
посвідчено заповіт.

Нотаріус зазначила, що ОСОБА_9, як
соціальний працівник , не могла
виконувати обов'язки свідка та бути
особою , що рукоприкладствує. ОСОБА_9 не
є свідком , в розумінні ст. 1253 ЦК
України. ОСОБА_9 не є посадовою особою,
що посвідчила заповіт.

Нотаріус зазначила, що заповідачка
ОСОБА_7 не змогла розписатись в реєстрі
для реєстрації нотаріальних дій. В
реєстрі є знаки, написані ручкою рукою
ОСОБА_7, вони не є буквами, їх не можливо
прочитати. Ці знаки підтверджують, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 року під час посвідчення
заповіту ОСОБА_7 не могла писати .

Нотаріус ОСОБА_6 також зазначила, що
позивачу стало відомо про тяжких стан
здоров'я заповідачки, при цьому він зі
свого боку не прийняв будь-яких мір до
того , щоб приїхати особисто, надати їй
відповідний догляд, або найняти за свої
кошти будь-яку особу в місті Кривий Ріг,
щоб доглядала за хворою людиною і в
будь-який час могла повідомляти йому
про стан здоров'я хворої або про смерть.
Такої відповідальної особи, найнятої
Позивачем не було, саме тому про факт
смерті заповідачки йому повідомили
сторонні особи, і він навіть не приїхав
на поховання . Ці факти повністю
протирічать ствердженням Позивача про
те що тривалий час підтримував
взаємовідносини з ОСОБА_13. і допомагав
їй .

Нотаріус зазначила, що знаходження
заповідачки вдома, коли вона хвора не
прирівнюється до перебування її у
лікарні. В даному випадку заповіт
посвідчений нотаріусом, вимоги ст. 1552
ЦК України на цей випадок не
розповсюджуються.

В зв.язку з викладеним, приватний
нотаріус ОСОБА_6 просить суд в
задоволені позову відмовити у повному
обсязі.

Представник третьої особи- Першої
Криворізької державної нотаріальної
контори в судове засідання не з,явився,
до суду надав заяву про розгляд справи
у відсутності представника
нотаріальної контори. Суд вирішив
розглянути справу за відсутності
представника третьої особи.

Суд, вислухавши позивача, його
представників, представника
відповідача ОСОБА_5, відповідача
нотаріуса ОСОБА_6, свідків ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_9, ОСОБА_18, дослідивши
письмові матеріали справи, вважає
позовні вимоги не обгрунтованими і
такими, що не підлягають задоволенню за
наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні,
ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_7, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть.

За життя ОСОБА_7 була власником
домоволодіння, розташованого за
аадресою: АДРЕСА_1.

7 лютого 2001 року ОСОБА_7 все своє майно
із чого б в складалося та де б воно не
знаходилося і взагалі те, що буде
належати їй на день її смерті та на що
вона за законом буде мати право,
заповідала ОСОБА_1. який доводився їй
двоюрідним племінником.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року за місцем проживання
заповідачки ОСОБА_7, яка проживала за
адресою АДРЕСА_1 приватним нотаріусом
Криворізького нотаріального округу
ОСОБА_6 було посвідчено заповіт, який
було складено ОСОБА_7, за реєстром № 11024
згідно якого, все її майно із чого б
воно не складалося та де б воно не
знаходилося і взагалі те, що буде
належати їй на день її смерті, та на що
вона за законом буде мати право, ОСОБА_7
заповідала відповідачці по справі -
ОСОБА_4.

Згідно ст. 1248 Цивільного кодексу
України нотаріус посвідчує заповіт,
який написаний заповідачем
власноручно або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів.
Нотаріус може на прохання особи
записати заповіт з її слів власноручно
або за допомогою загальноприйнятих
технічних засобів. В цьому разі заповіт
має бути прочитаний заповідачем і ним
підписаний. Якщо заповідач через
фізичні вади не може сам прочитати
заповіт, посвідчення заповіту має
відбуватися при свідках згідно ст.1253 ЦК
України.

Заповіт заповідачкою ОСОБА_7 був
прочитаний вголос. Ці обставини
підтвердила в судовому засіданні
свідок ОСОБА_9, яка була присутня при
підписанні заповіту, про що зазначено в
його тексті, а також свідки ОСОБА_11, яка
друкувала заповіт та ОСОБА_12, яка
робила запис про зареєстровану
нотаріальну дію - посвідчення заповіту
у реєстрі для реєстрації нотаріальних
дій .

Ст. 1248 ч.3 п.2, ст. 1252 ЦК України вимагає
обов»язковість присутності свідків
при посвідченні заповіту лише у
випадку, якщо заповідач «через фізичні
вади не може сам прочитати заповіт»,
або якщо заповіт посвідчений
посадовими, службовими особами,
зазначеними в ст.1252 ЦК України.

Про це зазначено в п. 158 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України»,затвердженої МЮУ
від 03 березня 2004 року за № 20/5 із
змінами.

У частині 1 ст. 1253 ЦК України
передбачено що на «бажання заповідача,
його заповіт може бути посвідчений при
свідках». Як встановлено в судовому
засіданні такого бажання заповідачка
ОСОБА_7 не висловлювала.

ОСОБА_9 на прохання заповідача при
здійсненні нотаріусом одностороннього
правочину, а саме складання заповіту,
розписалася за ОСОБА_7 внаслідок
фізичної неможливості ОСОБА_7
розписатися самостійно.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що на
протязі 17 років обслуговувала ОСОБА_7
як соціальний робітник, оскільки
ОСОБА_7 була одинокою. ОСОБА_7 дійсно
хворіла як людина похилого віку,
скаржилась на біль у ногах, ходила з
паличкою. Проте, як зазначила ОСОБА_9, до
останнього свого часу, до смерті,
ОСОБА_7 мала ясний розум. Саме ОСОБА_7
пропонувала своїй подрузі ОСОБА_4, з
якою дружили роками, разом працювали,
скласти заповіт, що все своє майно
ОСОБА_7 заповідає ОСОБА_4 Визнає, що 25
вересня 2006 року саме вона ОСОБА_20
викликала дільничного лікаря ОСОБА_16
до ОСОБА_7 Лікар останню оглянув,
виписав ліки. ОСОБА_21 в той же день
купила в аптеці ліки відповідно до
призначень лікаря, і в той-же день
медична сестра зробила ОСОБА_7
відповідно до призначень лікаря, укол.
ОСОБА_7 заявила, що погано себе почуває
і попрохала викликати до неї нотаріуса
для складання заповіту. ОСОБА_4
виконала прохання ОСОБА_7 та привезла
їй нотаріуса ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 р. , яка
приїхала з двома секретарями. На момент
складання заповіту ОСОБА_7 була в
ясному розумі, вела бесіду з
нотаріусом, читала сама вголос текст
заповіту. ОСОБА_7 сама розписувалася в
журналі нотаріуса, але у неї тремтіли
руки, і тоді нотаріус пропонував
ОСОБА_21 з згоди ОСОБА_7 підписати
заповіт після того, як остання
прочитала текст заповіту в голос у її
присутності.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що
вона супроводжувала нотаріуса ОСОБА_6
при оформленні нею заповіту ОСОБА_7.
Коли вони приїхали до заповідачки, то у
двері їх зустріла соціальний працівник
- ОСОБА_21, вона зайшла з ними до будинку
разом з ОСОБА_4. Коли увійшли до будинку,
то побачили, заповідачку ОСОБА_7, яка
сиділа на дивані. На питання нотаріуса,
заповідачка відповіла, що вона дійсно
викликала нотаріуса додому для того,
щоб скласти заповіт на все свої майно
на ім..я ОСОБА_4. вона сказала: „ Я хочу
переписати все, що в мене є на ОСОБА_11".
Після того, як нотаріус почала
перевіряти здатність заповідача у
підписанні заповіту, ОСОБА_7 сказала, зо
підпис поставити не може та
продемонструвала на аркуші паперу цей
факт. Потім ОСОБА_11 та ще один помічник
за вказівкою нотаріуса вийшли до іншої
кімнати та очікували наступних
вказівок від нотаріуса. Через деякий
час ОСОБА_6 сказала їм, що заповідачка
ОСОБА_7 підписати самостійно заповіт не
зможе, а підпише його соціальний
працівник - ОСОБА_21. Потім ОСОБА_11
особисто роздрукувала на білому аркуші
текст заповіту та передала його
нотаріусу для ознайомлення
заповідачкою.. ОСОБА_7 прочитала текст
та на питання ОСОБА_6 відповіда, що все
правильно, це ОСОБА_11 чула із сусідньої
кімнати. Після цього ОСОБА_11 перенесла
заповіт на бланк та знову віддала його
прочитати заповідачці. Але, нотаріусом
ОСОБА_6 була знайдена технічна помилка,
через яку їй довелось передрукувати
заповіт на іншому бланку. Змінений та
передрукований заповіт ОСОБА_11 ще раз
передала нотаріусу, а вона - ОСОБА_7 для
ознайомлення , після чого ОСОБА_6
занесла 2 паспорти в ОСОБА_12 записала
вчинену дію до реєстру нотаріальних
дій. Потім вони зібрали свою апаратуру
та повернулися до нотаріальної
контори.

Свідок ОСОБА_12 надала суду
аналогічні пояснення поясненням
ОСОБА_11

Згідно ч.3 ст.45 Закону України »Про
нотаріат» частини 2 п.16 «Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України» «якщо фізична
особа внаслідок фізичної вади, хвороби
або з інших причин не може власноручно
підписати правочин, заяву чи інший
документ, за її дорученням і в її
присутності та в присутності нотаріуса
правочин заяву чи інший документ може
підписати інша особа.

Згідно п.157 «Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України» заповідач унаслідок фізичної
вади, хвороби або з будь-яких інших
причин не може власноручно підписати
заповіт, за дорученням заповідача він
може бути підписаний іншою фізичною
особою за правилами п.16 вказаної
інструкції».

Як встановлено судом, вбачається
з довідки КЗ „Криворізька міська
поліклініка № 2 ДОР" № 376 від 18.10.2012 року,
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкала в
будинку АДРЕСА_1 знаходилась на обліку
у дільничного лікаря-терапевта у
зв.язку з ішемічною хворобою серця,
померла вдома ІНФОРМАЦІЯ_3 року,
дільничним лікарем-терапевтом ОСОБА_16
було виписане лікарське свідоцтво про
смерть ( Ф 106/0-95) за № 96 від 27 вересня 2006
року. причина смерті: хронічна
серцево-судинна недостатність,
атеросклеротичний кардіосклероз,
ішемічна хвороба серця. Амбулаторна
карта ( Ф25/0) ОСОБА_7 не збереглась.

Як вбачається з копії заповіту
від ІНФОРМАЦІЯ_3 року ( а.с.47) ОСОБА_7
заповідає все своє майно ОСОБА_4. Як
зазначено з тексту заповіту, за ОСОБА_7,
внаслідок неможливості розписатися
самостійно, на її прохання, у її
присутності і у присутності нотаріуса
розписалась ОСОБА_9.

Як вбачається з копії свідоцтва про
смерть ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року
( а.с. 36).

Свідок ОСОБА_16 - лікар
комунального закладу „Криворізька
міська поліклініка № 2" ДОР суду
пояснила, що вона пам.ятає хвору
ОСОБА_7, яка мешкала в будинку АДРЕСА_1
як пацієнтку, та за час її хвороби,
провідувала її вдома двічі, один з цих
разів 25 вересня 2006р. на передодні
смерті ОСОБА_7 25 вересня 2006 року
ОСОБА_7 була тяжко хвора, лікар пам.ятає,
що в ОСОБА_7 виявила тахікардію,
аритмію, набряк. Нею було призначено
лікування. Але, приймаючи до уваги
значний час, що пройшов та відсутність
амбулаторної карти хворої, вона не
пам.ятає яке конкретно лікування було
призначено, проте стверджує, що в
даному випадку було напевно призначено
загальний курс лікування - еуфілін,
панангін, фізраствор, ін,єкції
димедролу, фуросемід, аспаркам та інше.

ОСОБА_16 пояснила суду, що дійсно
хвороба та стан здоров,я ОСОБА_7 могли
мати вплив на ясність її розуму та
здоровий глузд станом на ІНФОРМАЦІЯ_3
рік. Проте, не змогла пояснити суду чи
могла хвороба та стан здоров,я ОСОБА_7
суттєво вплинути на ясність розуму та
здоровий глузд при укладенні нею
заповіту станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 рік, чи
могла остання розуміти значення своїх
дій та керувати ними станом на
ІНФОРМАЦІЯ_3 рік через стан свого
здоров.я та через можливого
застосування вище перелічених ліків.

Свідок ОСОБА_22 суду підтвердила, що
вона з 1966 року дружила з ОСОБА_7 та до 1972
року жили рядом. До смерті ОСОБА_7 вона
провідувала ОСОБА_7 До останнього дня,
до прийому ліків ОСОБА_7 була при ясному
умі. ОСОБА_7 дійсно склала заповіт на
позивача, якого як їй казала, любила.
ІНФОРМАЦІЯ_3 року вона також була у
ОСОБА_7 і бачила, що ОСОБА_7 „ ніяка",
погано себе почувала, держалась за
лавку, на ній бачила п.ятна, наче
кров.яні. Проте, свідок не може сказати,
що ОСОБА_7 була

„ невміняєма", вона її впізнавала,
могла говорити, підтримувала бесіду,
відповідала на її питання. Потім
ОСОБА_7 зробили укол і ОСОБА_22 пішла від
ОСОБА_7 до її сусідки, але пізніше
повернулась бачила, що приходив
нотаріус ніби - то посвідчити ОСОБА_7
заповіт. Потім вона повернулась і
бачила, що ОСОБА_7 змінилась, не
реагувала на розмови, обличчя було
викривлене, вона не відповідала на
питання.

Свідки ОСОБА_18, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
кожна окремо, повідомили суд, що знали
ОСОБА_7 як людину з ясним розумом.

Нотаріус ОСОБА_6 в судовому
засіданні стверджувала, що ОСОБА_7 на
час укладання заповіту мала ясний
розум, вела з нею бесіду, відповідала на
питання, читала вголос заповіт, але не
могла за станом здоров,я сама його
підписати, попросила це зробити свого
соціального робітника ОСОБА_20

Відповідно до Акту № 80 посмертної
судово-психіатричної експертизи від 11
квітня 2013 року ОСОБА_7 в період часу ,
який інтересує суд, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3
року в момент складання заповіту
будь-яким хронічним стійким психічним
захворюванням не страждала, а також
тимчасового хворобливого розладу
психічної діяльності не виявляла.
ОСОБА_7 в період часу ІНФОРМАЦІЯ_3 року
при складанні заповіту за своїм
психічним станом могла розуміти
значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до Акту № 229 посмертної
додаткової судово-психіатричної
експертизи ОСОБА_7 в період часу який
інтересує суд, ІНФОРМАЦІЯ_3 року при
складанні заповіту хронічним стійким
психічним розладом не страждала,
тимчасового хворобливого розладу
душевної діяльності не виявляла.
Хвороба ішемічна хвороба серця
Кардіосклероз атеросклеротичний, яким
страждала ОСОБА_7 в період часту
ІНФОРМАЦІЯ_3 року та її соматичний стан
в той період часу психічним розладом,
який би позбавляв би ОСОБА_7 можливості
розуміти значення своїх дій та
керувати ними не супроводжувалось, та
не чинило дії на її можливість
розуміти значення своїх дій та
керувати ними при складанні заповіту
ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Хвороба ішемічна
хвороба серця Кардіосклероз
атеросклеротичний, яким страждала
ОСОБА_7 в період часту ІНФОРМАЦІЯ_3 року
і її соматичний стан в той період часу
психічними розладами, які б суттєво
впливали б на можливість ОСОБА_7
розуміти значення своїх дій та
керувати ними не супроводжувались, і
дії на можливість розуміти значення
своїх дій та керувати ними не чинили
при складанні заповіту ІНФОРМАЦІЯ_3
року. ОСОБА_7 в період часу який
інтересує суд, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 року
при складанні заповіту могла розуміти
значення своїх дій та керувати ними.

Згідно ст.10 Цивільного процесуального
кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Таким чином, позивачем не надано
доказів тому, що під час посвідчення
заповіту ОСОБА_7 за своїм станом
здоров»я не могла усвідомлювати своїх
дій та керувати ними, оскільки вказані
обставини спростовуються матеріалами
справи, висновком експертів та
поясненнями свідків.

Твердження позивача, що ОСОБА_9, як
соціальний працівник , не могла
виконувати обов'язки свідка та бути
особою , що рукоприкладствує, є
безпідставними. Як встановлено судом,
ОСОБА_9 не є свідком , в розумінні ст. 1253
ЦК України. ОСОБА_9 не є посадовою
особою, що посвідчила заповіт, тільки в
цьому випадку вона не може
рукоприкладником.

Твердження позивача, що заповідачка
ОСОБА_7 змогла розписатись в реєстрі
для реєстрації нотаріальних дій, також
необґрунтовані, оскільки як
встановлено судом в реєстрі який суд
оглядав в судовому засіданні, є знаки ,
написані ручкою, вони не є буквами, їх
не можливо прочитати. Ці знаки навпаки
підтверджують, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року під
час посвідчення заповіту ОСОБА_7 не
могла писати .

Твердження позивача, що знаходження
заповідачки вдома, коли вона хвора ,
прирівнюється до перебування її у
лікарні , що потребує , згідно п. 7 ст. 1252
ЦК України, посвідчення такого
заповіту при свідках , також невірно,
оскільки стаття 1252 ЦК України регулює
випадки коли заповіт посвідчується
посадовою, службовою особою . В даному
випадку заповіт посвідчений
нотаріусом, вимоги ст. 1552 ЦК України на
цей випадок не розповсюджуються.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК
України, ст. ст. 1248, 1253, 1257 ЦК України, ст.
45 ч.3 Закону України „ Про нотаріат",
суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
приватного нотаріуса Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
третя особа - Перша Криворізька
державна нотаріальна контора, про
визнання заповіту недійсним, відмовити
у повному обсязі.

На рішення суду може бути подана
апеляція в Дніпропетровський
апеляційний суд протягом десяти днів з
дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Т.Г. Черкасенко