Справа № 463/175/14
Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/783/2839/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Кабаль І.І. , Левик А.Я.

секретар - Глинський О.А.

з участю представника позивача -
ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3
- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та
апеляційною скаргою Львівського
міського комунального підприємства
«Львівводоканал» на рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 13 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до Львівського
міського комунального підприємства
«Львівводоканал», ОСОБА_3 про визнання
незаконними та скасування технічних
умов щодо водопостачання , -

В С Т А Н О
В И Л А:

У липні 2013 року позивач ОСОБА_6
звернулася в суд з позовом до ЛМКП
«Львівводоканал». В подальшому заявами
від 20.11.2013 року та 16.12.2013 року вимоги
збільшила та уточнила, в кінцевому
просила визнати незаконними та
скасувати технічні умови щодо
водопостачання за № 15-1722 від 15.04.2013
року оформлені ЛМКП «Львівводоканал»
для 3/5 частин житлового будинку по
АДРЕСА_1 оформлені для ОСОБА_6 та
визнати незаконними та скасувати
технічні умови щодо водопостачання за
№ 15-1721 від 15.04.2013 року оформлені ЛМКП
«Львівводоканал» для 2/5 частин
житлового будинку по АДРЕСА_1
оформлені для відповідача ОСОБА_3

Рішенням Личаківського районного
суду м. Львова від 13 лютого 2014 року
позов задоволено. Вирішено питання
судових витрат.

Рішення оскаржили представники
відповідачів.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_3 вважає його
незаконним та таким, що прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог. З врахуванням предмету спору суд
не врахував вимоги ст.16 ЦК України,
якою визначено способи захисту
порушеного права і те, що чинним
законодавством не передбачено
обраного позивачем способу захисту
такого права, як скасування проектної
документації, до якої належать
оскаржувані позивачем технічні умови
і не створюють правових наслідків.
Визнавши незаконними технічні мов
позивач не здійснив поновлення своїх
прав, так як цими технічними умовами
будь-які права позивачем не порушені.
Додатково представник апелянта при
розгляді справи за апеляційною
скаргою звернув увагу судової
колегії, що позивачем позовні вимоги
уточнювались неодноразово. В процесі
уточнення вимог та додатково заявивши
про визнання незаконними технічних
умов виготовлений на звернення
довірителя на 2/5 частини будинку,
фактично змінив підстави позову, а тому
суд не вправі процесуальних
повноважень на вирішення такої
вимоги, оскільки заявлено фактично
новий позов. В порушення вимог ЦПК
України судом першої інстанції
прийнято до розгляду чергову позовну
заяву з уточненими вимогами в той час,
коли діяла нова ставка судового збору,
доплата якого не проведена позивачем.

Аналогічні мотиви апеляційної
скарги представника ЛМКП
«Львівводоканал». Крім того зазначає,
що на заяви позивача та відповідача
ОСОБА_3 для них як співвласників
будинку були видані технічні умови на
водопостачання та водовідведення
будинку АДРЕСА_1. Такі дії відповідача
узгоджуються з Наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства № 541
від 24.12. 2012 року «Про затвердження Змін
до «Правил користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України та Правил
технічної експлуатації систем
водопостачання та каналізації
населених пунктів України»,
затверджених Наказом
Держжитлокомунгоспу України від 05.07.95
року із відповідними змінами. У
відповідності до п. 11.1.10 Правил
технічної експлуатації - ЛМКП
«Львівводоканал», як виробник послуг
здійснює контроль і має право давати
приписи щодо виконання правил
технічного обслуговування і стану
внутрішній систем водопроводу. У
відповідності до перелічених
нормативних актів, технічні умови на
водопостачання та водовідведення
видаються споживачам не лише на
будівництво, а і на реконструкцію
об»єктів, про що і просила у заяві
позивач. Остання не заперечувала проти
отримання цих технічних умов, оплатила
послуги відповідача по виготовленню
технічних умов. Суд не врахував
звернення відповідача ОСОБА_3 за завою
про видачу її як співвласнику частини
будинку технічних умов та не зазначив
норми закону, які порушено ЛМКП,
видачею оспорюваних позивачем
технічних умов.

У письмових запереченнях на
апеляційні скарги представник
позивача просить рішення суду першої
інстанції залишити без змін, а
апеляційні скарги без задоволення.

При розгляді справи за
апеляційною скаргою представник
апелянта ОСОБА_3 доводи апеляційної
скарги довірителя та апеляційну
скаргу іншого відповідача підтримав.

Представник позивача підтримав
письмові заперечення на апеляційні
скарги. Звернув увагу на те, що
технічні умови за своєю правовою
природою, не є нормативним документом
і не реалізують владних повноважень,
проте породжують юридичні наслідки -
визначають права та визначають
обов»язки для конкретних споживачів.
Віднесення їх до технічної
документації та неможливість
оскарження є безпідставним. За змістом
оскаржуваних технічних умов,
регламентовано облаштування запірної
арматури в підвальному приміщенні
загального користування за
відсутності у будинку приміщення
загального користування для його
співвласників - порушують права
позивача. Підвальні приміщення, у тому
числі між співвласниками ідеальних
частин будинку поділено в натурі і
вимога згідно технічних умов
облаштування водозапірної арматури
фактично в приміщенні, яким
користується на правах власника
позивач - є протиправним. Оскаржувані
технічні умови виготовлені з
перевищенням повноважень ЛМКП
«Львівводоканал» в частині
врегулювання питань з обладнання
внутрішньобудинкової водопровідної
мережі, в той час, коли вирішення цих
питань належить виключно до
компетенції власників будинку.

Представник апелянта ЛМКП
«Львівводоканал» просить справу за
апеляційною скаргою розглядати у
відсутності представника, апеляційну
скаргу підтримує.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційні скарги
підлягають до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб які беруть участь у
справі. При цьому кожна із сторін
зобов»язана довести ті обставини на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно буди
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що за
даними витягу з державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності від 22.04. 2013
року - ОСОБА_6 є власником 3/5 ідеальних
частин будинку по АДРЕСА_1 та що
оспорювані позивачем технічні умови
видано на приєднання до систем
централізованого водопостачання та
водовідведення до централізованих
систем міста, в той час, як у судовому
засіданні сторонами визнано, що на час
видачі технічних умов - будинок уже
був приєднаний до системи
централізованого водопостачання.
Описавши вимоги до технічних умов, які
регламентовані відповідними
Правилами користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення у
населених пунктах України для
приєднання до систем централізованого
водопостачання та водовідведення, суд
дійшов висновку, що позивач із заявою
про їх одержання не звертався, що
свідчить про відсутність підстав для
їх видачі. Враховуючи ідентичність
технічних умов на ім»я співвласників
будинку, і що такі містять положення
про зобов»язання влаштувати запірну
арматуру в підвальному приміщенні,
виконання якого можливе
співвласниками будинку лише спільно,
дійшов висновку, що технічні умови
щодо водопостачання за № 15-1721, № 15-1722
від 15.04.2013 року видані всупереч вимогам
Правил користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України, та
задовольнив позовні вимоги.

Однак з такими висновкам и суду
першої інстанції колегія судів
погодитись не може.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 15 ЦК
України - кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Ч. 2 ст. 16 ЦК України - перелічує
способи захисту цивільних прав та
інтересів.

Означеною нормою передбачено, що суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Особисте немайнове або майнове право
може бути захищене у спосіб обраний
особою, якщо це прямо не заборонено
законом.

Матеріалами справи встановлено,
сторони у справі - фізичні особи є
співвласниками будинку по АДРЕСА_1. За
даними витягу з реєстру речових прав
на нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 22.04.2013 року позивач
ОСОБА_6 належить 3/5 ідеальних частин
будинку, до складу якої входить:
підвал пл. 7,2 м кв під інд І, під інд. ІІІ
площею 10,7 м кв, та під інд. ІУ площею 13,2
м кв. приміщення на першому поверсі
під.інд.1-1 пл. 8,9 м кв, під інд.1-2 пл. 1,6 м
кв./коридор/, під інд. 1-3 пл.1,0 м
кв/вбиральня/ та під інд.1-4 пл. 14,2 м кв.
/кухня/. На 2-му поверсі ряд приміщень, до
яких входить сходова клітка, коридор,
житлові кімнати, вбиральня, ванна./ а.с.
5/.

Згідно довідки ЛКП «Затишне» від
20.07.2013 року № 653 приміщення значаться
як квартира №1, власником якої є
позивач. Загальна площа квартири 125 м.
кв, житлова 48 м . кв. /а.с. 20/. Будинок
знятий з балансу та на обслуговуванні в
ЛКП не числиться.

За даними технічного паспорта на
будинок - відповідач ОСОБА_3 значиться
власником 2/5 частин цього ж будинку,
однак правовстановлюючі документи в
підтвердження таких прав у справі
відсутні, хоча позивачем наявність
такого права спільної часткової
власності у відповідача не
оспорюється, а тому такі обставини не
підлягають доказуванню у даній справі./
а.с. 78/.

Сторони визнають, що у будинку існує
єдина система водопостачання та
водовідведення.

За даними плану цокольного
поверху будинку - загальний
водомірний вузол облаштований у
цокольному нежитловому приміщенні,
площею 10,7 м кв віднесеному до кв. № 1
./а.с. 82/

Задовольняючи позовні вимоги, суд не
володів даними і такі не надано суду
апеляційної інстанції щодо реального
поділу будинку та вважав порушеними
права позивачки як власника 3/5 його
ідеальних частин з врахуванням
виданих технічних умов за якими
передбачено влаштування запірної
арматури на внутрішньобудинковій
водопровідній мережі в підвальному
приміщенні загального користування
для забезпечення доступу всіх
співвласників будинку до неї. Оскільки
водомірний вузол уже облаштований у
приміщенні, яким користується позивач
та яке віднесено до приміщень, що
припадають на 3/5 ідеальних частини
власника ОСОБА_6 - визнав такі технічні
умови незаконними.

Однак поза увагою суду залишилась та
обставина, що сторонами не
оспорюються права на ідеальні частки у
будинку.

Відповідно до таких часток та з
врахуванням описаного вище витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності, за яким приміщення в якому
облаштовано водомірний вузол -
віднесено до приміщень, якими володіє
позивач. Однак з долученої до справи
копії судового рішення Франківського
районного суду м. Львова від 17.09.2013 року
вбачається, що ОСОБА_6 зверталась до
суду з позовом до ОСОБА_3 з вимогами
про визнання права власності у
будинковолодінні на приміщення,
перелічені в зазначеному витягу з
Державного реєстру речових прав. З
пояснень представників сторін таке
рішення скасоване, отже не є чинним,
цей спір по суті на даний час не
вирішений , однак саме звернення
позивача з таким позовом про визнання
права власності на ці приміщення у
будинковолодінні, в тому числі на те, в
якому уже облаштовано та
запропоновано оскаржуваними
технічними умовами облаштування
водозапірної арматури для
забезпечення водопостачання будинку в
цілому свідчить про те, що реальний
поділ будинку у встановленому порядку
не проведений. Представник
відповідачки ОСОБА_3 в суді апеляційної
інстанції вказав, що між сторонами
лише встановлений порядок
користування таким будинком .

Колегія суддів вважає, що оспорюваними
позивачем технічними умовами як на 3/5
частини будинку так і на 2/5 частини
будинку, незалежно від того, що такі
іменуються як технічні умови на
приєднання до централізованої системи
водопостачання та водовідведення м.
Львова - не порушуються права
позивачки.

Сторони визнають, що будинок по
АДРЕСА_1 є єдиним будівельним об»єктом,
реально між сторонами у встановленому
законом порядку не поділений,
відповідно з єдиним адресним номером, з
єдиною комунікаційною мережею, що і
викликало можливість видачі сторонам
технічних умов з передбаченням
облаштування запірної арматури, а отже
з пропозицією облаштування такої у
приміщенні загального користування.
Визначення такого приміщення за даними
технічних умов - підвального, як
загального користування для
забезпечення доступу співвласників в
таке, викликано виключно даними
поверхового плану по будинку та з
врахуванням розташування підвального
приміщення пл. 10. 7 м кв . Крім того, в
такому уже облаштовано водомірний
вузол.

Наявність таких технічних умов, які є
виключно технічною документацією, не є
актом зобов»язального характеру та не
позбавляє сторони, як співвласників
будинку вирішити питання облаштування
спільної для будинку водозапірної
арматури в іншому приміщенні, до якого
повинен мати доступ кожен із
співвласників, а у разі вирішення
питання реального поділу будинку з
присвоєнням окремих адресних номерів,
вирішити питання облаштування окремої
системи водопостачання та
водовідведення за наявності для цього
технічної можливості.

Наявність таких не позбавляє як
сторони так і зокрема позивача
звернутись до відповідної
ліцензованої установи, в тому числі до
того ж ЛМКП «Львівводоканал» повторно
з відповідними пропозиціями та
розробки інших технічних умов.

У випадку реалізації відповідачем
ОСОБА_3 отриманих нею технічних умов у
спосіб, яким будуть порушуватись права
іншого співвласника будинку - позивача
у справі, остання не позбавлена права
звернення до суду за захистом
порушеного права, які у разі
доведеності будуть захищені судом.

На даний час, позивачем не надано
доказів порушення її прав виданими
сторонам технічними умовами від 15.04.2013
року. Видаючи такі, ЛМПК
«Львівводоканал» діяло в межах наданих
повноважень, в рішенні суду першої
інстанції не зазначено, які саме
порушення допущено цим відповідачем,
тому з мотивами апеляційної скарги
означеної юридичної особи, судова
колегія погоджується.

Мотиви заперечень на апеляційну
скаргу про те, що з заявою про видачу
технічних умов позивач не зверталась,
хоча провела оплату за їх виготовлення
- не спростовує висновків суду
апеляційної інстанції .

З врахуванням наведеного вище,
апеляційні скарги підлягають до
задоволення, а рішення суду першої
інстанції скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст. 303, 304, п. 2 ч.1 ст. 307 , ч.3 п.1
ст. 309 , 313,ч.2 ст. 314 , 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л
А :

Апеляційні скарги
представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_5 та Львівського міського
комунального підприємства
«Львівводоканал» задовольнити.

Рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 13 лютого
2014 року скасувати та ухвалити у справі
нове рішення, яким у позові ОСОБА_6 до
Львівського міського комунального
підприємства «Львівводоканал», ОСОБА_3
про визнання незаконними та скасування
технічних умов щодо водопостачання за
№ 15-1722 та №15-1721 від 15.04.2013 року,
оформлених відповідно для 3/5 та 2/5
частин житлового будинку по АДРЕСА_1 -
відмовити.

Рішення набирає законної сили
з моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді