Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - В.В.Кострицький
Справа № 413/801/14-ц
Провадження № 22ц/782/1779/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого - Кострицького
В.В.,

суддів: Коротких О.Г., Масенко Д.Є.

при секретарі - Щуровій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у м. Красний Луч Луганської
області на рішення Краснолуцького
міського суду Луганської області від 02
квітня 2014 року по справі за позовом
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у м. Красний Луч Луганської
області до КП «Дорожнє експлуатаційне
ремонтно-будівельне управління
Краснолуцької міської ради», третя
особа - ОСОБА_2, про визнання нещасного
випадку таким, що не пов'язаний з
виробництвом, скасування актів, -

в с т а н о в и л а:

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у м. Красний Луч Луганської
області звернулося до суду з позовом до
КП «Дорожнє експлуатаційне
ремонтно-будівельне управління
Краснолуцької міської ради» про
визнання нещасного випадку таким, що не
пов'язаний з виробництвом, скасування
актів. Рішенням Краснолуцького
міського суду Луганської області від 02
квітня 2014 року відмовлено у
задоволенні позову.

Позивач по справі не згоден з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, вважає, що рішення
ухвалене з невірним застосуванням норм
матеріального права, тому просить
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі. Доводами апеляційної
скарги є ті обставини, що наявність
впливу небезпечного виробничого
фактору чи середовища у процесі
виконання потерпілим трудових
обов'язків комісією з розслідування
не доведена, а медичний висновок
щодо підтвердження такого впливу
відсутній. Апелянт вважає причиною
нещасного випадку - незадовільний стан
здоров'я потерпілої, викликаний
загальним захворюванням. На
ствердження апелянта, докази, які були
добуті у судовому процесі, а саме
показання свідків та події, свідчать
про спотворення інформації, що була
використана комісією при проведенні
розслідування, тому на думку апелянта,
комісія зробила невірні висновки
стосовно причин настання нещасного
випадку, що, в свою чергу, як вважає
апелянт, стало наслідком проведення
необ'єктивного та однобічного
розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга є необґрунтованою і не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

В ч.1 статті 303 ЦПК України зазначено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої
інстанції виходив з того, що ніяких
доказів стосовно відсутності даного
нещасного випадку, неправомірності або
неповноти проведення розслідування
комісією суду не надано, крім тих, що
мали місце під час складання актів за
формою Н-5 та Н-1 від 20.01.2014 р. Позивач в
порядку, встановленому п. 33 Порядку не
звертався до роботодавця з вимогою про
проведення повторного (додаткового)
розслідування нещасного випадку чи
перегляду затвердженого акта за формою
Н-5 або Н-1. Виходячи із з'ясованих
обставин і причин нещасного випадку,
визначення, чи пов'язаний нещасний
випадок з виробництвом, що є
компетенцією комісії з розслідування
нещасного випадку, та з актів за формою
Н-5 та Н-1 від 20.01.2014 р. про нещасний
випадок на виробництві, який мав місце
02.08.2013 р., які не можна визнати
недійсними, оскільки їх складено
правомірно, при їх складанні не
встановлено порушень, які б могли
призвести до неправильності виводів
комісії, тому в задоволенні позову суд
вирішив відмовити.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно з актом № 1 про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом, від 20.01.2014 р.,
02.08.2013 р. о 11:10 годин у КП «ДЕРБУ
Краснолуцької міської ради» стався
нещасний випадок зі ОСОБА_2. У останньої
під час виконання своїх трудових
обов'язків запаморочилось у голові,
внаслідок чого вона не втримала
рівновагу, похитнулась і впала з бочки
на землю, при цьому травмувала ліву
ногу. Потерпілій встановлено діагноз -
пошкодження зв'язочного апарату лівої
стопи. Відповідно до висновку комісії
розслідування нещасного випадку,
викладеному в Акті форми Н-5 від 20.01.2014 p.,
нещасний випадок, що стався зі ОСОБА_2
02.08.2013 р. є таким, що пов'язаний з
виробництвом, і на нього складається
акт форми Н-1. З повідомлення КУ «Центр
первинної медико-санітарної допомоги»
у м. Краному Лучі № 733 від 04.12.2013 р.
вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на
диспансерному обліку з діагнозом
гіпертонічна хвороба II ступеню з 2005 р.

Згідно повідомлення КУ «Центр
первинної медико-санітарної допомоги»
у м. Красному Лучі № 166 від 06.03.2014 р.
вбачається, що ОСОБА_2 останній раз
зверталась з діагнозом гіпертонічна
хвороба II ступеню 17.10.2008 р., у зв'язку з
чим перебувала на стаціонарному
лікуванні з 17.10.2008 р. по 31.10.2008 р.. З
повідомлення КУ «МЛ «Княгінінська» №
888 від 26.12.2013 р. вбачається, що ОСОБА_2
02.08.2013 р. о 11:40 годині звернулась до
травмпункту лікарні з діагнозом
пошкодження зв'язочного апарату лівої
стопи, зі слів потерпілої - травма
побутова. 03.08.2013 р. ОСОБА_2 встановлено
діагноз - внутрішньосуглобовий перелом
основи 2 плеснової кістки зі зміщенням.
Вищезазначене також підтверджується
висновком про ступінь тяжкості
виробничої травми № 88 від 26.11.2013 p., а
також довідкою № 87 від 18.11.2013 p.,
виданими Управлінням охорони здоров'я
Краснолуцької міської ради. З наданих
лікарняних вбачається, що ОСОБА_2
знаходилась на лікуванні у КУ «МЛ
«Княгінінська» з 05.08.2013 р. по 30.08.2013 p., з
31.08.2013 р. по 27.09.2013 p., з 28.09.2013 р. по 26.10.2013 р.
з діагнозом закритий перелом основи 2
плеснової кістки лівого суглобу, у КУ
«Міська лікарня «Ізвестій» з 26.10.2013 р.
по 07.11.2013 р. з діагнозом
-посттравматичний тромбофлебіт лівої
нижньої кінцівки.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці на всіх підприємствах, в
установах, організаціях, відповідно до
вимог ст. 153 КЗпП України покладається
на власника або уповноважений ним
орган. За змістом Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» страховим випадком є
нещасний випадок на виробництві, тобто
обмежена в часі подія або раптовий
вплив на працівника небезпечного
виробничого фактора чи середовища, що
сталися у процесі виконання ним
трудових обов'язків, внаслідок яких
заподіяно шкоду здоров'ю або настала
смерть. Підстави, з яких нещасний
випадок вважається пов'язаним з
виробництвом, наведені у п. 15 Порядку
«Проведення розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 30.11.2011 р. № 1232.
Такими підставами, серед інших, є
перебування на робочому місці, на
території підприємства або в іншому
місці для виконанням потерпілим
трудових (посадових) обов'язків чи
завдань роботодавця з моменту прибуття
потерпілого на підприємство до його
відбуття, що фіксується відповідно до
правил внутрішнього трудового
розпорядку підприємства, в тому числі
протягом робочого та надурочного часу.

В свою чергу, пунктом 16 Порядку
передбачено вичерпний перелік
обставин, за яких нещасні випадки не
визнаються такими, що пов'язані з
виробництвом, а саме:

1) перебування за місцем постійного
проживання на території польових і
вахтових селищ;

2) використання в особистих цілях без
відома роботодавця транспортних
засобів, устаткування, інструментів,
матеріалів тощо, які належать або
використовуються підприємством (крім
випадків, що сталися внаслідок їх
несправності, що підтверджено
відповідними висновками);

3) погіршення стану здоров'я внаслідок
отруєння алкоголем, наркотичними
засобами, токсичними чи отруйними
речовинами, а також їх дії (асфіксія,
інсульт, зупинка серця тощо), що
підтверджено відповідним медичним
висновком, якщо це не пов'язано із
застосуванням таких речовин у
виробничому процесі чи порушенням
вимог щодо їх зберігання і
транспортування, або якщо потерпілий,
який перебував у стані алкогольного,
токсичного чи наркотичного сп'яніння,
до настання нещасного випадку був
відсторонений від роботи відповідно до
вимог правил внутрішнього трудового
розпорядку підприємства або
колективного договору;

4) алкогольне, токсичне чи наркотичне
сп'яніння, не зумовлене виробничим
процесом, що стало основною причиною
нещасного випадку за відсутності
технічних та організаційних причин
його настання, що підтверджено
відповідним медичним висновком;

5) вчинення кримінального
правопорушення, що встановлено
обвинувальним вироком суду або
постановою (ухвалою) про закриття
кримінального провадження за
нереабілітуючими підставами;

6) природна смерть, смерть від
загального захворювання або
самогубство (крім випадків, зазначених
у пункті 15 цього Порядку), що
підтверджено висновками
судово-медичної експертизи та/або
відповідною постановою про закриття
кримінального провадження.

Відповідно до цього Порядку, про кожний
нещасний випадок потерпілий або
працівник, який його виявив, чи інша
особа - свідок нещасного випадку
повинні негайно повідомити
безпосереднього керівника робіт чи
іншу уповноважену особу підприємства і
вжити заходів до подання необхідної
допомоги потерпілому. У разі настання
нещасного випадку безпосередній
керівник робіт зобов'язаний: терміново
організувати подання першої медичної
допомоги потерпілому; повідомити про
те, що сталося роботодавця, керівника
первинної організації профспілки,
членом якої є потерпілий, або
уповноважену найманими працівниками
особу з питань охорони праці; зберегти
до прибуття комісії з розслідування
нещасного випадку обстановку на
робочому місці та устаткування у
такому стані, в якому вони були на
момент нещасного випадку, а також вжити
заходів до недопущення подібних
випадків.

Відповідно до п. 13 Порядку, обстеження
місця нещасного випадку, одержання
пояснень потерпілого, свідків та
причетних до нещасного випадку осіб,
з'ясування обставин і причин нещасного
випадку, визначення чи пов'язаний цей
випадок з виробництвом, установленні
осіб, які допустили порушення
законодавства про охорону праці та
складання акту розслідування
нещасного випадку внесено до
компетенції утвореної роботодавцем
комісії з розслідування нещасного
випадку.

Колегія суддів, враховуючи
вищевикладене, приходить до висновку,
що оскаржувані відділенням Фонду акти
комісії з розслідування нещасного
випадку, що стався зі ОСОБА_2,
відповідають указаним нормам права.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що наявність впливу небезпечного
виробничого фактору чи середовища у
процесі виконання потерпілим трудових
обов'язків комісією з розслідування
не доведена, медичний висновок щодо
підтвердження такого впливу відсутній
та причиною нещасного випадку є
незадовільний стан здоров'я
потерпілої, викликаний загальним
захворюванням ґрунтуються на
припущеннях та не підтверджуються
доказами. Так з матеріалів справи
вбачається, що нещасний випадок, який
трапився 02.08.2013 р. зі ОСОБА_2 під час
виконання нею службових обов 'язків, не
містить обставин, визначених пунктом 16
Порядку, за наявності яких нещасні
випадки не визнаються такими, що
пов'язані з виробництвом, а навпаки -
містить обставини, за наявності яких
нещасний випадок визнається таким, що
пов'язаний з виробництвом (передбачені
у під. 2 п. 15 Порядку), віднесення даного
випадку до категорії таких, що
пов'язані з виробництвом та складання
акта за формою Н-1, відповідає приписам
чинних нормативно-правових актів, а
саме - положенням ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та постанови Кабінету
Міністрів України від 30.11.2011 № 1232
«Деякі питання розслідування та обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві».

Доводи апелянта щодо доказів, які були
добуті у судовому процесі, а саме
показання свідків та події, свідчать
про спотворення інформації, що була
використана комісією при проведенні
розслідування, тому комісія зробила
невірні висновки стосовно причин
настання нещасного випадку, що, в свою
чергу, як вважає апелянт, стало
наслідком проведення необ'єктивного та
однобічного розслідування не є
слушними. Апелянт у свою чергу не надав
доказів які спростовують вказані
показання свідків, тому виходячи з
принципу змагальності сторін та
диспозитивності цивільного
судочинства, згідно з якими кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
зазначені посилання апелянта є
необгрунтованими. Суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі (ст.. 10, 11 ЦПК
України). Крім того, позивач мав змогу в
порядку, встановленому п. 33 Порядку
звернутися до роботодавця з вимогою
про проведення повторного
(додаткового) розслідування нещасного
випадку чи перегляду затвердженого
акта за формою Н-5 або Н-1, проте не
скористався своїм правом.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги не
є суттєвими і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які б призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи, а тому
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін .

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Красний Луч Луганської
області відхилити.

Рішення Краснолуцького міського суду
Луганської області від 02 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно, але
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий: Судді: