АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1938/14
Головуючий 1-ої інст.:
Справа № 635/3403/13-ц
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Маміної О.В.

суддів - Борової С.А., Крилової Т.Г.

при секретарі - Шрамко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Харківського районного суду
Харківської області від 12 серпня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення боргу за
договором позики,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з зазначеним позовом. В
обґрунтування вимог зазначала, що
надав відповідачці, ОСОБА_1 в борг
грошові кошти в сумі 1650 доларів США
строком до 08 серпня 2011 року, що
підтверджується власноручною
розпискою останньої. В зазначений
строк відповідач кошти не повернула.
Просив стягнути з ОСОБА_1 13 188, 45 грн.
боргу, три відсотки річних за
прострочення виконання зобов'язання в
сумі 661, 23 грн. та судові витрати

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 12 серпня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 13
188, 45 грн. боргу, три відсотки річних за
прострочення виконання зобов'язання в
сумі 661, 23 грн. та судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції від 12
серпня 2013 року скасувати, в задоволенні
позовних вимог відмовити. Посилається
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи, порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
- зміні наступних підстав.

Так, судом першої інстанції
встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що дійсно ОСОБА_1,
взяла у ОСОБА_2 в борг 1 650 доларів США.
Вказані кошти зобов'язалася повернути
08 серпня 2011 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно вимог ст. 1047 ЦК України, договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа -
незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строку та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 625
Цивільного кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

За змістом положень ч. 1 ст. 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог закону.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про доведеність факту
заборгованості відповідає вимогам
закону та обставинам справи.

Проте судом першої інстанції
безпідставно не прийнято до уваги
доводи відповідача про повернення суми
боргу шляхом поновлення карткового
рахунку позивача, оскільки факт
внесення коштів на картковому рахунку
ОСОБА_2 підтверджується наявними у
відповідача оригіналами банківський
квитанцій та не заперечується
позивачем.

Такі докази є належними та допустимими.

Даних про наявність інших зобов'язань
відповідача перед позивачем, за якими
могли б бути сплачені вказані кошти,
матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не надав суду належних і
допустимих доказів, що суми, отримані
ним від відповідачки на банківський
рахунок, перераховані за іншим
грошовим зобов'язанням, оскільки
відсутні докази наявності інших
зобов'язань сторін.

Суд першої інстанції на зазначене
уваги не звернув, не врахував наявності
документального підтвердження факту
повернення коштів шляхом зарахування
на картковий рахунок позивача за
відсутності доказів наявності інших
грошових зобов'язань і безпідставно
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Тому стягненню з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 підлягає несплачена різниця між
сумою боргу та повернутими коштами в
сумі 53, 80 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки сума боргу поверталась
позивачкою невчасно та частинами, то є
підстави для стягнення 3% річних, розмір
яких згідно наявного в справі
розрахунку складає 499, 82 грн.

Тому рішення суду підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Харківського районного
суду Харківської області від 12 серпня
2013 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 бог в сумі 53 (п'ятдесят три) грн. 80
коп, три відсотки річних в сумі 499
(чотириста дев'яносто дев'ять) грн. 82
коп. та судовий збір - 138 (сто тридцять
вісім) грн.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя -

Судді -