АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/3737/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1401/14
Головуючий у 1-й інстанції Куцин В.М.
Доповідач Чічіль В. А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Мартєва С.Ю.,

за участю секретаря: Самойлової М.Д.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
на рішення Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 11 березня 2014 року у справі
за позовом публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по
кредитному договору.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ПАТ «Дельта Банк»
звернулось до суду з позовом, у якому
зазначало, що за умовами кредитного
договору №006-16968-160508 від 16
травня 2008 року банк відкрив ОСОБА_1
кредитну лінію на загальну суму 30 000,00
грн., встановивши на день укладення
кредитного договору ліміт кредитної
лінії на рахунку у сумі 3 000,00 грн.

Станом на 23 листопада 2013 року за
відповідачкою рахується
заборгованість по тілу кредиту у сумі
170,00 грн. та відсоткам у сумі 2
100,00 грн.

Просило стягнути з ОСОБА_1
заборгованість за кредитним договором
на загальну суму 2 270,00 грн. та судові
витрати.

Рішенням Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 11 березня 2014 року у
позові відмовлено.

В апеляційному порядку рішення
місцевого суду оскаржено ПАТ «Дельта
Банк», в апеляційній скарзі,
посилаючись на порушення і неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, просить
зазначене рішення суду першої
інстанції скасувати, та ухвалити нове
рішення про задоволення позову у
повному обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу слід
задовольнити.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є, зокрема,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Як убачається з матеріалів справи та
вірно встановлено місцевим судом, що 16
травня 2008 року між ТОВ «Комерційний
банк «Дельта» (правонаступник - ПАТ
«Дельта Банк») та ОСОБА_1 укладено
договір про відкриття карткового
рахунку та обслуговування платіжної
картки НОМЕР_1, за умовами якого банк
відкрив відповідачці кредитну лінію на
загальну суму 30 000,00 грн., зі
встановленням на день укладення
кредитного договору ліміту кредитної
лінії на рахунку у сумі 3 000,00 грн.

Звертаючись до суду, ПАТ «Дельта Банк»
просив стягнути з ОСОБА_1
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 2 270,00 грн.

Відмовляючи у задоволення позову,
місцевий суд виходив з того, що
відповідачка в повному обсязі погасила
заборгованість за кредитним договором,
крім того, дійшов висновку, що позивач
безпідставно здійснив нарахування
заборгованості після розірвання
кредитного договору.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції погодитися не можна,
оскільки він не відповідає обставинам
справи і нормам матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

У силу положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та у встановлений у
зобов'язанні строк (термін) його
виконання.

Порушенням зобов'язання, з огляду на
зміст ст. 610 ЦК України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

За приписами ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

У свою чергу, з огляду на положення ч. 3
ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, та
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Заперечуючи проти пред'явленого
позову, ОСОБА_1 вказувала на те, що 20
березня 2012 року звернулася до банку з
заявою про закриття банківського
рахунку та цього ж дня сплатила
заборгованість у сумі 910,00 грн., тому
вважає нарахування з цього моменту
будь-яких сум за договором
НОМЕР_1 від 16 травня 2008 року
безпідставним.

В основу мотивів ухвалення рішення про
відмову у позові банку, місцевий суд
поклав лише вищевказані заперечення
відповідачки, хоча закриття
банківського рахунку та повний
розрахунок за кредитним договором
ОСОБА_1 належними та допустимими
доказами не підтверджено, тобто
висновки суду ґрунтуються на
припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що 20
березня 2012 року ОСОБА_1 сплатила 910,00
грн. на картковий рахунок НОМЕР_2,
згідно договору НОМЕР_1 від 16 травня 2008
року (а.с. 27).

Вказаний платіж був зарахований банком
наступним чином: 820,00 грн. - на погашення
тіла кредиту, 105,00 грн. - сплата комісії,
та 50,00 грн. - пеня, нарахована на
прострочену заборгованість по кредиту.

Правомірність такого списання коштів
відповідачкою у судовому порядку не
оскаржувалась, зустрічного позову щодо
цього не заявлялось.

Між тим, відповідно до п. 3.8 договору про
відкриття карткового рахунку та
обслуговування платіжної картки при
надходженні на рахунок коштів та
наявності непогашеної кредитної
заборгованості по рахунку, вони
направляються на погашення
заборгованості держателя в наступній
черговості: по погашенню овердрафту, по
погашенню плати за прострочену
заборгованість (пеню), по сплаті
прострочених процентів, які нараховані
за користування кредитною лінією
та/або овердрафтом, по погашенню
простроченої заборгованості за
кредитною лінією, по сплаті поточних
процентів та поточної заборгованості
та по сплаті платежів за
розрахунково-касове обслуговування.

З матеріалів справи вбачається, що
заборгованість за тілом кредиту
становить 170,00 грн., заборгованість по
комісії становить 2 100,00 грн., що
належним чином підтверджена наданим
банком розрахунком заборгованості.

Доказів у спростування вказаної
заборгованості за кредитним договором
чи обґрунтування його неправильності
відповідачкою не надано.

Твердження ОСОБА_1 про закриття 20
березня 2012 року банківського рахунку, у
порушення вимог ст. 10, 60 ЦПК України,
також належним чином не підтверджено,
доказів того, що відповідачка
зверталася до банку з відповідною
заявою про закриття банківського
рахунку матеріали справи не містять.

Разом з тим, здійснена відповідачкою в
погашення заборгованості по кредиту
оплата у сумі 910,00 грн. не може
підтверджувати закриття відкритого на
ім'я ОСОБА_1 карткового рахунку НОМЕР_2.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що позовні вимоги банку є
обґрунтованими, належним чином
підтверджені, а тому підлягають
задоволенню у повному обсязі.

За таких обставин, рішення місцевого
суду підлягає скасуванню із ухваленням
нового по суті заявлених вимог.

У відповідності до ч. 5 ст. 88 ЦПК України
колегія суддів присуджує з
відповідачки понесені позивачем
документально підтверджені витрати по
сплаті судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 4, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
задовольнити частково.

Рішення Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 11 березня
2014 року скасувати, ухвалити нове
рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» заборгованість за
кредитним договором
№006-16968-160508 від 16 травня 2008 року станом
на 23 листопада 2013 року, а саме:
заборгованість за кредитним договором
у сумі 170,00 грн., по комісії - у сумі 2 100,00
грн., а всього - 2 270,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» судовий збір у сумі 229,40
грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
Чічіль В.А.

Судді:
Кузнєцова О.Ю.

Мартєв С.Ю.

З оригіналом згідно:

суддя
Чічіль В.А.