АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/1072/2014
Головуючий в І інстанції: Радченко Г.А.
Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року квітня місяця 08 дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області у складі:

головуючого: Майданіка В.В.,

суддів:
Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на ухвалу Комсомольського
районного суду м.Херсона від 07 лютого
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення порядку
користування земельною ділянкою та
поділ домоволодіння та за зустрічним
позовом ОСОБА_5, діючого в інтересах
ОСОБА_3, до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про поділ
домоволодіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визначення порядку користування
земельною ділянкою та поділ
домоволодіння. Просив: провести
реальний поділ домоволодіння АДРЕСА_1;
визначити порядок користування
земельною ділянкою площею 538,3кв.м. за
вказаною адресою між ним та
відповідачами з урахуванням 30/100
первинних часток позивача у праві
власності на домоволодіння.

Позов обґрунтований тим, що рішенням
Комсомольського районного суду від
15.10.1990 року між колишніми власниками
вказаного домоволодіння був
визначений порядок землекористування
без поділу домоволодіння. Йому (як
власнику 30/100 часток на підставі
договору купівлі-продажу від 25.04.1975
року) було виділено у користування
земельну ділянку площею 161,8кв.м., у
спільне користування виділено
земельну ділянку площею 47,5кв.м. Однак,
рішення виконавчою службою виконано не
було. Теперішні співвласники
домоволодіння, не зважаючи на вказане
рішення, на власний розсуд визначили
порядок землекористування. Вирішити
питання в досудовому порядку він не
може.

У березні 2013 року ОСОБА_5, діючий в
інтересах ОСОБА_3, звернувся до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4
про визначення порядку користування
земельною ділянкою та поділ
домоволодіння.

Позов обґрунтований тим, що за
договором дарування від 15.01.2009 року
ОСОБА_3 є власником 40/100 часток
вказаного домоволодіння. Відповідачі ж
за зустрічним позовом є співвласниками
домоволодіння (по 30/100 часток кожний).
Між сторонами не досягнуто згоди щодо
порядку користування земельною
ділянкою і щодо поділу в натурі
домоволодіння.

Ухвалою суду від 26.03.2013 року зустрічний
позов було прийнято до спільного
розгляду з первісним позовом.

У жовтні 2013 року ОСОБА_6, діюча в
інтересах ОСОБА_7, подала до суду заяву
про уточнення позовних вимог. Просила
встановити порядок користування
земельною ділянкою загального
користування площею 47,5кв.м., оскільки
ОСОБА_4 (правонаступник ОСОБА_8.)
самовільно, без згоди інших
співвласників провела добудову до
свого будинку на земельній ділянці
загального користування, фактично
зменшивши її розмір та обмеживши
ОСОБА_7 користуватися своїми
господарськими спорудами.

Ухвалою суду від 11.10.2013 року за заявою
ОСОБА_5, діючого в інтересах ОСОБА_3,
було залишено без розгляду позовні
вимоги за зустрічним позовом в частині
визначення порядку користування
земельною ділянкою.

У січні 2014 року ОСОБА_6, діюча в
інтересах ОСОБА_7, подала до суду заяву
про уточнення позовних вимог. Просила
визначити порядок користування усією
земельною ділянкою за вказаною адресою
площею 538,3кв.м. В обґрунтування заяви
вказала, що призначену у справі
додаткову судову будівельно-технічну
експертизу провести неможливо через
відсутність лінійних розмірів меж
земельної ділянки загального
користування площею 47,5кв.м.

Ухвалою суду від 07.02.2014 року
провадження у справі в частині вимог за
первісним позовом про визначення
порядку користування земельною
ділянкою було закрито.

В апеляційній скарзі заявник просить
скасувати зазначену ухвалу і
постановити нове рішення про
задоволення позовних вимог в частині
визначення порядку користування
земельною ділянкою площею 538,3кв.м.,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права.
Зокрема вказав, що суд не звернув увагу
на відсутність графічного доказу до
висновку технічної експертизи до
рішення суду від 15.10.1990 року, що обмежує
право землекористувачів у
користуванні вказаною земельною
ділянкою.

У поданих до суду зверненнях ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 просять оскаржувану ухвалу
скасувати і направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши
відповідність ухвали вимогам
процесуального закону, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з огляду на
наступне.

Закриваючи провадження у
цивільній справі на підставі п.2 ч.1 ст.205
ЦПК України, суд виходив з того, що є
таке, що набрало законної сили рішення
суду, ухвалене з приводу спору між
позивачем та попередніми
співвласниками домоволодіння, яким
визначено порядок користування
земельною ділянкою за вказаною
адресою.

Проте з таким висновком суду повністю
погодитися не можна, оскільки до нього
він прийшов при порушенні норм
матеріального і процесуального права,
які привели до неправильного вирішення
питання.

Із матеріалів справи вбачається таке.

ОСОБА_2 є власником 30/100 часток
домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі
нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу від 05.04.1975 року (а.с.10-11).

У провадженні Комсомольського
районного суду м.Херсона знаходилася
цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визначення
порядку користування земельною
ділянкою. Позивач зазначав, що
власниками спірного домоволодіння є
він (30/100 часток на підставі договору
купівлі-продажу від 25.04.1975 року), ОСОБА_8
(30/100 часток на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від
11.03.1990 року), ОСОБА_9 (20/100 часток на
підставі свідоцтва житло комунгоспу
від 26.02.1959 року) та ОСОБА_11 (20/100 часток на
підставі договору дарування від 20.11.1962
року). Житловий будинок розташований на
земельній ділянці площею 538,3кв.м. Між
ним та іншими співвласниками виникають
спори з приводу користування земельною
ділянкою

Рішенням вказаного суду від 15.10.1990 року
позов було задоволено. Суд вирішив:
визначити порядок користування
земельною ділянкою за вказаною адресою
за порядком, що склався, згідно з
висновком технічної експертизи від
серпня 1989 року, з користуванням ОСОБА_2
ділянкою площею 141,8кв.м. (І частина),
ОСОБА_8 - 167кв.м. (ІІ частина), ОСОБА_11,
ОСОБА_9 ділянкою площею 182кв.м. (ІІІ
частина) та ІV частина ділянка площею
47,5кв.м. (а.с.118-119).

ОСОБА_3 є власником 40/100 часток
вказаного домоволодіння на підставі
нотаріально посвідченого договору
дарування від 15.01.2009 року (а.с.25).

Сторонами не оспорюється і про це
зазначено у висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
15.08.2013 року, що власником решти 30/100
часток домоволодіння є ОСОБА_4 (на
підставі рішення Комсомольського
районного суду м.Херсона від 27.12.2006
року) (а.с.52).

По даній справі було призначено дві
судові будівельно-технічні експертизи:
ухвалою від 03.06.2013 року та ухвалою від
11.10.2013 року (а.с.44-45; 96-97).

Висновок експертизи від 15.08.2013 року за
ухвалою від 03.06.2013 року не містить
посилання на наявність вказаного вище
рішення Комсомольського районного
суду м.Херсона від 15.10.1990 року, яким між
колишніми співвласниками житлового
будинку було визначено порядок
користування земельною ділянкою
(а.с.48-68).

У зв'язку з цим було призначено 11.10.2013
року додаткову судову
будівельно-технічну експертизу.

За повідомленням експерта від 25.12.2013
року надати відповідь на поставлене
судом питання не вбачається можливим
через відсутність лінійних розмірів
меж земельної ділянки спільного
користування площею 47,5кв.м. (а.с.101-102).

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції не визначився із характером
спірних правовідносин, у повній мірі не
з'ясував у позивача ОСОБА_2 зміст його
позовних вимог, не звернув увагу на
його обґрунтування позову та уточнень
до нього, не уточнив у нього підстави
позову, а саме: чи такою є порушення
відповідачами за первісним позовом
прав позивача на користування
земельною ділянкою (або загальної
ділянки площею 583кв.м., або ділянки
спільного користування площею 47,5кв.м.),
чи такою є визначення порядку
користування земельною ділянкою. В
останньому випадку суду належало б
дослідити правовстановлюючі документи
на спірне домоволодіння, враховуючи, що
рішення суду про встановлення порядку
користування земельною ділянкою від
15.10.1990 року, ухвалене між попередніми
співвласниками домоволодіння, є
обов'язковим для осіб, котрі пізніше
придбали відповідну частку в спільній
власності на жилий будинок. В
матеріалах же справи відсутні такі
документи, які б підтверджували
придбання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідних
часток, які раніше належали ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10.

За таких обставин колегія суддів
не може визнати законною і
обґрунтованою оскаржувану ухвалу, що
на підставі п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України є
підставою для її скасування з
направленням справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 307, п.4 ч.1 ст.311
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Ухвалу Комсомольського районного
суду м.Херсона від 07 лютого 2014 року
скасувати і направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий:

судді: