ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/909/14-ц
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2014 р.року Дарницький районний
суд м. Києва в складі:

головуючої судді Сирбул О.Ф.

при секретарі Семенченко Я.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
Головне управління юстиції у м. Києві
про визнання договору недійсним,

встановив:

У січні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3,
третя особа: Головне управління
юстиції у м. Києві про визнання
договору недійсним.

Свої вимоги мотивував тим, що 11 липня 2006
року ним була придбана земельна
ділянка, яка розташована: АДРЕСА_1,
однак користуватися нею було неможливо
тому, що сусід не дозволяв на неї
потрапити, створюючи перешкоди у її
користуванні. Так, позивач звернувся за
допомогою до свого колеги, адвоката
ОСОБА_3 з яким домовилася, що усунення
перешкод у користуванні буде займатися
він, а гроші заплатив позивач та
майбутній прибуток буде розділений в
рівних частинах. А для того щоб йому
було легше займатися даною справою між
ними було укладено договір
купівлі-продажу спірної земельної
ділянки від 26.10.2007 року. Згідно договору
купівлі-продажу ціна складала 500 000, 00
грн. та фактичної ніякої реальної
оплати не було і дій пов'язаних з
виконанням укладеного правочину
вчинено не було. В подальшому даним
питанням не займався, очікуючи
конкретного результату, але на початку
2013 року дізнався, що ОСОБА_3 уклав
договір купівлі-продажу від 20.04.2011 р.
відповідно до якого переоформив спірну
земельну ділянку на ОСОБА_4, порушивши
своїми діями домовленість з позивачем.

В позовних вимогах просив договір
купівлі-продажу від 26 жовтня 2007 року
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
предметом якого є земельна ділянка,
загальною площею 0, 1000 га за адресою:
АДРЕСА_1 кадастровий номер :90:198:0018,
посвідчений нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
визнати недійсним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позов підтримав та просив задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
проти позовних вимог не заперечував.

Представник Головного управління
юстиції у м. Києві не з'явився,
повідомлений у встановленому законом
порядку, направив на адресу суду заяву
про розгляд справи у відсутність
представника, розгляд справи залишають
на розсуд суду (а.с. 21).

Заслухавши пояснення позивача,
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
договору купівлі-продажу від 11 липня 2006
року посвідченого нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, укладеного між ОСОБА_6
(далі - Продавець) та ОСОБА_2 (далі -
Покупець), відповідно до якого
Продавець продав і передав, а Покупець
купив і прийняв земельну ділянку,
загальна площа якої 0, 1000 га, місце
розташування земельної ділянки:
АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної
ділянки - 90198018, призначення земельної
ділянки - будівництво та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель (а.с. 9).

Згідно договору купівлі-продажу від 26
жовтня 2007 року посвідченого нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, укладеного ОСОБА_2 (далі -
Продавець) та ОСОБА_3 (далі - Покупець),
відповідно до якого Продавець продав і
передав, а Покупець купив і прийняв
земельну ділянку, загальна площа якої 0,
1000 га, місце розташування земельної
ділянки: АДРЕСА_1, кадастровий номер
земельної ділянки - 90198018, призначення
земельної ділянки - будівництво та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель (а.с. 5-6).

Відповідно до договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 20 квітня 2011 року
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, укладеного між ОСОБА_3
(далі - Продавець) та ОСОБА_4 (далі -
Покупець), відповідно до якого
Продавець продав і передав, а Покупець
купив і прийняв земельну ділянку,
загальна площа якої 0, 1000 га, місце
розташування земельної ділянки:
АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної
ділянки - 90198018, призначення земельної
ділянки - будівництво та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель (а.с. 7-8).

Відповідно до ч. 5 ст. 203 Цивільного
кодексу України правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 234 Цивільного кодексу
України фіктивним є правочин, який
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися цим
правочином. Фіктивний правочин
визнається судом недійсним. Правові
наслідки визнання фіктивного
правочину недійсним встановлюються
законами.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму
Верхового суду України від 06.11.2009 року
№ 9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійним» для визнання
правочину фіктивним необхідно
встановити наявність умислу всіх
сторін правочину. Судам необхідно
враховувати, що саме по собі
невиконання правочину сторонами не
означає, що укладено фіктивний
правочин. Якщо сторонами не вчинено
будь-яких дій на виконання такого
правочину, суд ухвалює рішення про
визнання правочину недійсним без
застосування будь-яких наслідків. У
разі якщо на виконання правочину
було передано майно, такий правочин
не може бути кваліфікований як
фіктивний.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу.

Під час розгляду ссправи, знайшли своє
підтвердження, доводи позивача, що
уклавши договір купівлі-продажу від
20.04.2011 року з ОСОБА_4, порушив
домовленість укладену з ОСОБА_2, без
його згоди переоформив спірну земельну
ділянку, без цілі створення правових
наслідків.

Враховуючи вищевикладене та
вислухавши пояснення сторін, які
приймали участь у розгляді справи,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача
знайшли своє підтвердження в судовому
засіданні, за таких обставин позов
ОСОБА_2 підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 218, 203, 234 ЦК України, п. 24
постанови Пленуму Верхового суду
України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійним» та на
підставі ст.ст. 15, 88, 208, 209, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
Головне управління юстиції у м. Києві
про визнання договору недійсним -
задовольнити.

Визнати договір купівлі продажу від 26
жовтня 2007 року посвідчений нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, укладеного між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 - недійсним.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
понесені судові витрати у вигляді
судового збору у розмірі 243, 60 (двісті
сорок три) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. У разі якщо рішення було
проголошено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя: