№243/218/14-ц
№
08 квітня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
головуючого судді - Руденко Л.М.
при секретарі - Кобець О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Слов'янську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 - про припинення стягнення
аліментів на утримання дитини, -
13.01.2014 року до Слов'янського
міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1
до ОСОБА_2 з позовом про припинення
стягнення аліментів на утримання
дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з
відповідачем по справі він був у
зареєстрованому шлюбі з 23.10.2003р., від
якого мають сина - ОСОБА_3, народження
У грудні 2010 року шлюбні стосунки між
ним та відповідачкою були припинені,
він перейшов з АДРЕСА_1, де вони
проживали, у квартиру своїх батьків
АДРЕСА_4, а відповідачка та син
залишились там проживати.
Рішенням Слов»янського
міськрайонного суду від 19 травня 2011
року шлюб між ними було розірвано, син
залишився проживати з відповідачкою, а
він у добровільному порядку надавав
матеріальну допомогу на утримання
сина, виплатив аліменти за період з
березня по листопад 2011 року у розмірі
9843 грн. 95 коп., а також оплатив всі
комунальні послуги, якими
користувалась відповідачка та син у
АДРЕСА_1.

У вересні 2011 року син прийшов за
місцем його та його батьків проживання
в кв.АДРЕСА_4 і сказав, що бажає
проживати разом з ними. Відповідачку
він поставив до відома про прохання
сина і та не заперечувала про те, щоб
син залишився проживати з ними, а
інколи проходив до неї.

21 грудня 2011 року він отримав травму,
втратив працездатність, переніс
декілька операцій, потребував у
тривалому лікуванні та став інвалідом.

26 січня 2012 року, коли він знаходився
на стаціонарному лікуванні,
відповідачка звернулась до суду з
позовом про стягнення з нього
аліментів на утримання сина. Рішенням
Слав»янського міськрайонного суду від
28 лютого 2012 року з нього на користь
ОСОБА_2 на утримання сина були стягнуті
аліменти у розмірі 1/8 частини його
доходів, але не менше 30% прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку.
Відповідачка дане рішення оскаржила у
апеляційному порядку і ухвалою
Апеляційного суду Донецької області
від 05 квітня 2012 року рішення
Слав»янського міськрайонного суду від
28 лютого 2012 року залишено без зміни. На
підставі вказаного рішення суду
відповідачка отримала виконавчий лист,
передала його у відділ ДВС
Слав»янського міськрайонного
управління юстиції для примусового
виконання і було відкрито виконавче
провадження. З вказаного часу з нього
стягуються аліменти на користь
відповідачки.

В цілях забезпечення матеріального
становища сина - забезпечення йому
житлових умов, він передав у власність
сина належну йому квартиру АДРЕСА_2,
уклавши з відповідачкою, яка діяла в
інтересах сина, 03.09.2012 року договір
дарування вказаної квартири. Однак
відповідачка вказану квартиру не стала
використовувати для проживання з
сином, здала її у найм стороннім особам
для отримання прибутку, а син
продовжував проживати з ним у квартирі
його батьків АДРЕСА_4. У жовтні 2013 року
його батьки придбали для нього
житловий будинок АДРЕСА_5, куди він з
сином перейшли проживати де і
проживають по цей час.

Оскільки син з жовтня 2011 року не
проживає з відповідачкою, а постійно
проживає з ним, знаходиться на його
утримання та повному матеріальному
забезпеченню, він забезпечує йому
догляд, турбується про його здоров»я,
навчання. Він запропоновував
відповідачці у добровільному порядку
відмовитися від стягнення з нього
аліментів, відкликати виконавчий лист.
Він завіряв відповідачку що зможе
повністю забезпечити утримання сина
без її участі, запропоновував
відповідачці хоча б погасити за
рахунок отриманих з нього аліментів
заборгованість по комунальним
платежам по квартирі сина. Однак до
нього часу відповідачка цього не
зробила, утворила другу сім»ю, у неї
народилась дитина, проживає з іншим
чоловіком, і стягнені з нього аліменти
не використовує на утримання їх сина.

У зв»язку з тим, що син не проживає
з відповідачкою, не знаходиться на її
утримання, а проживає з ним та
знаходиться на його утриманні і він
добровільно виконує обов»язки по
утриманню сина, то вважає, що примусове
стягнення з нього аліментів на користь
відповідачки на підставі рішення
Слав»янського міськрайонного суду від
28 лютого 2012 року повинно бути
припинено.

Просив суд припинити стягнення з
нього аліментів на підставі рішення
Слав»янського міськрайонного суду від
28 лютого 2012 року на користь
відповідачки на утримання сина -
ОСОБА_3, народження ІНФОРМАЦІЯ_2.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5
підтримали позовні вимоги, дали
пояснення аналогічні викладеному у
позові та просили його задовольнити.

У суді відповідач ОСОБА_2 позов
ОСОБА_1 не визнала та пояснила, що
дійсно вона знаходилась у шлюбі з
позивачем, від якого мають
неповнолітнього сина - ОСОБА_3,
народження ІНФОРМАЦІЯ_2. У 2010 році їх
сім»я розпалась і після розірвання
шлюбу син залишився проживати разом з
нею. Позивач надавав дитині у
добровільному порядку матеріальну
допомогу, придбав квартиру, а потім
перестав допомагати, що понудило її
звернутися до суду з позовом про
стягнення аліментів. Суд своїм
рішенням стягнув з ОСОБА_1 на її користь
аліменти на утримання дитину у розмірі
1/8 частини його доходів, але не менше 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку. Сам позивач мешкає у
своїх батьків, а тому його ствердження,
що він разом з сином проживає у АДРЕСА_5
не відповідає дійсності. Дійсно
позивач приходив до школи, де
навчається ОСОБА_3, заплатив там 60 грн.
на потреби школи, за що отримав довідку,
на яку він потім посилається у своїй
заяві. Вона не заперечує, що син
періодично відвідує батька,
спілкується з ним, але дане не можливо
вважати, як постійне проживання дитини
у батька. Просила суд у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Суд, вислухавши пояснення позивача
та його представника, відповідача,
свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, дослідивши додані сторонами
документи, всебічно і повно з»ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
грунтуються позовні вимоги, об»єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду спору по суті, приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Стаття 3 ЦПК України передбачає, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Суд на підставі ст.ст.10,11,27,60 ЦПК
України розглядає справу у межах
заявлених позовних вимог та на
підставі доказів, наданих сторонами.
Особа, яка бере участь у справі,
зобов'язана надати усі наявні у неї
докази та довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, що мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких виник спір.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим, ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

У судовому засіданні з вірогідністю
було встановлено, що :

- сторони по справі були у
зареєстрованому шлюбі з 23.10.2003р., від
якого мають сина - ОСОБА_3, народження
ІНФОРМАЦІЯ_2;

- у грудні 2010 року шлюбні стосунки
між ними були припинені і рішенням
Слов»янського міськрайонного суду від
19 травня 2011 року шлюб розірвано, син
залишився проживати з відповідачкою -
ОСОБА_2;

- позивач у добровільному порядку
надавав допомогу на утримання свого
сина - ОСОБА_3, народження ІНФОРМАЦІЯ_2,
подарував йому квартиру АДРЕСА_2;

- ОСОБА_2 26 січня 2012 року звернулась
до суду з позовом про стягнення з
ОСОБА_1 аліментів на утримання сина
ОСОБА_3, народження ІНФОРМАЦІЯ_2 і
рішенням ОСОБА_6»янського
міськрайонного суду від 28 лютого 2012
року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
стягнуті аліменти у розмірі 1/8 частини
його доходів, але не менше 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, на утримання ОСОБА_3,
народження ІНФОРМАЦІЯ_2;

- на підставі вказаного рішення суду
відповідачка ОСОБА_2 отримала
виконавчий лист, передала його у відділ
ДВС ОСОБА_6»янського міськрайонного
управління юстиції для примусового
виконання, де було відкрито виконавче
провадження і з цього часу з ОСОБА_1
стягуються аліменти на користь ОСОБА_2
на утримання сина ОСОБА_3, народження
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 61 ч. 1 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Звертаючись до суду з даним позовом
ОСОБА_1 вказує на те, що у вересні 2011
року його син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
прийшов за місцем проживання його та
його батьків в кв.АДРЕСА_4 і сказав, що
бажає проживати разом з ними. Про
прохання сина позивач повідомив
відповідачку і та не заперечувала про
те, щоб син залишився проживати з ними,
а інколи проходив до неї.

У судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_2 в своїх поясненнях вказала на
те, що син періодично відвідує батька,
спілкується з ним, але дане не можливо
вважати, як постійне проживання дитини
у батька.

Дані пояснення відповідачки ОСОБА_2
спростовуються поясненнями свідків:

- ОСОБА_9, яка у суді пояснила, що
позивач є її сином, який розлучився з
ОСОБА_2 у 2011 році та прийшов проживати
до них у кв.АДРЕСА_4. Через деякий час
після розлучення син позивача, а її
онук - ОСОБА_3, прийшов проживати до
батька, тобто до них у квартиру, звідси
він ходив до школи, а після придбання
житлового будинку АДРЕСА_5, позивач
разом з сином перейшов проживати туди і
по цей час її син разом зі своїм сином
мешкає у вище вказаному будинку. ОСОБА_3
повністю знаходиться на утримання
свого батька - позивача по справі,
ніякої допомоги відповідачка ОСОБА_2
сину не надає, від позивача вона
отримує аліменти, але їх використовує
не на утримання дитини - ОСОБА_3.

- ОСОБА_11, яка у судовому засіданні
показала, що вона знає сім»є ОСОБА_3, так
як є їх сусідкою та бачить як позивач -
ОСОБА_1 водить сина ОСОБА_3 до школи,
гуляє з ним. Вона ніколи не бачила, щоб
відповідачка ОСОБА_2 проживала у
квартирі батьків позивача - кв.АДРЕСА_4,
та гуляла з дитиною.

- ОСОБА_10, яка у суді пояснила, що вона
є сусідкою сім»ї ОСОБА_2, знає дану
родину давно, спілкується з нею,
оскільки її донька та сестра позивача
навчались у м. Харкові. Дитина позивача
- ОСОБА_3, проживав з батьком у даній
квартирі. Колишню дружину позивача
вона бачила один раз, коли та приходила
з меншою дитиною до ОСОБА_2. До
теперішнього часу ОСОБА_3 проживає з
батьком, вона не бачила щоб
відповідачка коли-небудь гуляла зі
своїм сином ОСОБА_3.

- ОСОБА_6, який у судовому засіданні
показав, що він проживає АДРЕСА_7 по
сусідству з ОСОБА_1, який разом зі своїм
сином - ОСОБА_3 проживає у буд. НОМЕР_1 по
даній вулиці. Він часто бачить там
дитину, яка з батьком гуляє. Від
останнього йому відомо, що він з
дружиною розлучився, син мешкає разом з
ним та знаходиться на його утриманні.
Матір дитини він побачив лише у суді,
раніше він її не бачив.

- ОСОБА_13, який у суді пояснив, що він
проживає АДРЕСА_6 і з жовтня-листопада
2013 року він знає позивача - ОСОБА_1, який
проживає у буд.НОМЕР_1 по даній вулиці
разом зі своїм сином ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці данні
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, показань свідків,
письмових доказів, речових доказів,
висновків експертів.

Стаття 58 ЦПК України передбачає, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обгрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

У статті 64 ЦПК України вказано, що
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки…що містять
відомості про обставини, які мають
значення для справи.

Позивач ОСОБА_1 в обгрунтовування
своїх вимог надав суду письмові докази:

- рішення ОСОБА_6»янського
міськрайонного суду від 28 лютого 2012
року (а.с.8) та довідка від 02.04.2012р. ЗАТ
«ЗЕВС КЕРАМІКА» (а.с.22), якими
підтверджено факт стягнення з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/8
частини його доходу, але не менше 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, на утримання ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_2, народження;

- довідка адміністрації ЗОШ №10 м.
Слов»янськ від 04.12.2013р., де вказано, що
ОСОБА_1, батько ОСОБА_3, учня 4-В класу
ЗОШ №?10, дійсно бере участь у житті
сина, відвідує батьківські збори та
матеріально утримує дитину (а.с.15);

- товарні чеки про оплату дитячого
одягу, взуття, шкільних приладів, що
підтверджує факт знаходження що
ОСОБА_3, народження ІНФОРМАЦІЯ_2 на
утримання свого батька - позивача по
справі (а.с.19,20);

- акт обстеження
матеріально-побутових умов сім»ї від 13
лютого 2014 року, який було складено
комісією ЗОШ №10 м. Слов»янськ, у якому
вказано, що ОСОБА_3, народження
ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом зі своїм
батьком - ОСОБА_1, у АДРЕСА_5, має власну
кімнату, постіль, стіл для занять, шафу
з одягом, іграшки, книжки. Батьки в
розводі, дитина бажає жити з батьком
(а.с.53).

Таким чином, у суді було доведено, що
ОСОБА_3, народження ІНФОРМАЦІЯ_2,
проживає разом зі своїм батьком -
ОСОБА_1, у АДРЕСА_5 та знаходиться на
його утриманні.

Відповідач ОСОБА_2 не надала суду
доказів, які б вказували на те, що вона
отримані від позивача ОСОБА_1 аліменти
витрачає саме на утримання їх дитини -
ОСОБА_3, народження ІНФОРМАЦІЯ_2.

Крім того, позивач вказав, що він
03.09.2012року подарував сину - ОСОБА_3,
квартиру АДРЕСА_2 та надав копію
договору дарування (а.с.12). Однак,
відповідачка не погашає за рахунок
отриманих з нього аліментів
заборгованість по комунальним
платежам по квартирі сина. В
підтвердження своїй пояснень позивач
надав суду довідки про існуючу
заборгованість по квартирі АДРЕСА_2

Частина 1 статті 190 Сімейного
кодексу України передбачає, що той із
батьків, з ким проживає дитина, і той із
батьків, хто проживає окремо від неї
можуть укласти договір про припинення
права на аліменти для дитини у зв»язку
з передачею права власності на
нерухоме майно ( житловий будинок,
квартиру, земельну ділянку тощо).

Стаття 188 ч.2 вказаного кодексу
передбачає, що батьки можуть бути
звільнені від обов»язку утримувати
дитину тільки за рішенням суду.

Згідно зі ст. 10 ч.2,3 ЦК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 довів, що його син - ОСОБА_3,
народження ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом
з ним, він добровільно утримує дитину, а
також подарував Маркові квартиру, що у
свою чергу свідчить про передачу
синові права власності на нерухоме
майно, а тому він повинен бути
звільнений від сплати аліментів на
дитину, однак у добровільному порядку
відповідачка відмовляється вирішити
даний спір, що спонукало позивача
звернутися до суду з позовом.

Згідно вимог ст. 11 ч.1 ЦПК України,
суд розглядає справу в межах заявлених
вимог та на підставі доказів сторін.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 188 ч.2, 190 ч,1 Сімейного кодексу
України, ст.ст.10, 11, 27, 57, 58, 60, 64, 209 ч.3, 212-215
ЦПК України, суд -

В И Р І
Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 -
про припинення стягнення аліментів на
утримання дитини, задовольнити.

Припинити стягнення аліментів з
ОСОБА_1 на підставі рішення
ОСОБА_6»янського міськрайонного суду
від 28 лютого 2012 року на користь ОСОБА_2
на утримання сина ОСОБА_3, народження
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Слов'янський
міьскрайонний суд протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: