Справа № 161/3744/14-ц
Провадження № 2/161/1707/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

07 квітня 2014 року

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого - судді Філюк Т.М.

при секретарі Коритнюк А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Волинь-Продакшн» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Волинь-Продакшн»
про стягнення заборгованості по
заробітній платі.

Свій позов мотивує тим, що з травня 2012
року він працював на посаді сторожа в
ТзОВ «Волинь-Продакшн». В липні 2013 року
його було звільнено з вказаного місця
роботи за згодою сторін.

Вказує, що після звільнення відповідач
не провів з ним остаточного розрахунку
по заробітній платі, а саме не було йому
виплачено нараховану заробітну плату в
сумі 5276 гривень 55 копійок.

Зазначає, що у зв'язку з невиплатою ТзОВ
«Волинь-Продакшн» належної йому суми
при звільненні, відповідач
зобов'язаний йому відшкодувати
середній його заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку
в сумі 6534 гривні 90 копійок.

Враховуючи наведене, просить стягнути
з відповідача в його користь заробітну
плату в сумі 5276 гривень 55 копійок та
середній заробіток за час затримання
розрахунку при звільнені в сумі 6534
гривні 90 копійок.

Позивач подав суду заяву про розгляд
справи у його відсутності, не
заперечував щодо постановлення
заочного рішення.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином був повідомлений про час та місце
розгляду справи.

За погодженням позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши письмові докази у справі,
суд прийшов до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач з 13
травня 2011 року працював на посаді
сторожа в ТзОВ «Волинь-Продакшн».
Відповідно до наказу № 10-к від 15 липня
2013 року ОСОБА_1 було звільнено з
вказаного місця роботи за згодою
сторін. Даний факт стверджується
копією трудової книжки від 10 листопада
1969 року (а.с 3).

Позивач в обґрунтування позовних вимог
покликаються на те, що відповідач при
звільненні не виплатив йому
заборгованої заробітної плати в
розмірі 5276 гривень 55 копійок, у зв'язку
з чим він має право на відшкодування
середнього заробітку за час затримання
розрахунку при звільнені.

Відповідно до частини 1 статті 47
Кодексу КЗпП України, власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із статтею 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник у день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. У разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен у зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

У відповідності до статті 117 КЗпП
України в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Таким чином, закон прямо покладає на
підприємство, установу, організацію
обов'язок виплати заробітної плати і
проведення повного розрахунку зі
звільненим працівником - виплати всіх
сум, що належать йому, а у разі
невиконання такого обов'язку з вини
власника або уповноваженого ним органу
наступає передбачена статтею 117 КЗпП
України відповідальність.

Оскільки обов'язок своєчасної виплати
заробітної плати і проведення повного
розрахунку покладається саме на
власника підприємства або
уповноваженого ним органу, тому суд
вважає, що саме роботодавець повинен
доводити ту обставину, що
заборгованість по заробітній платі у
нього перед працівником відсутня.

Як вбачається з копії довідки №
ВП000000008, виданої 29 серпня 2013 року ПП ВКФ
«Волинь-Продакшн», загальна сума
заборгованості по заробітній платі
станом на 29 серпня 2013 року становить 5276
гривень 55 копійок (а.с. 4).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума заборгованої
заробітної плати - 5276 гривень 55 копійок.

Оскільки судом встановлено
невиконання відповідачем,
передбаченого статтею 116 КЗпП України
обов'язку по виплаті працівнику всіх
сум, що належать йому від підприємства
в день звільнення, то для відповідача
наступає передбачена статтею 117 КЗпП
України відповідальність, - виплата
працівникові його середнього
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Як встановлено судом, 15 липня 2013 року
ОСОБА_1 було звільнено з ТзОВ
«Волинь-Продакшн» за згодою сторін (а.с.
3).

Судом встановлено, що середньоденна
заробітна плата ОСОБА_1 складає 49
гривень 70 копійок.

Враховуючи норми законодавства та
роз'яснення пункту 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України №13 від 24.12.1999
року «Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці» часом
затримки розрахунку при звільненні
позивача відповідно є період з часу
його звільнення по день постановлення
судового рішення.

Зважаючи на вищевикладене, середній
заробіток за весь час затримки виплати
позивачу заробітної плати у
відповідності до вищенаведеного та з
врахуванням заявлених позивачем
позовних вимог буде становити 6534
гривні 90 копійок (період затримки
виплати - 137 днів * розмір середнього
заробітку в день - 47 грн. 70 коп.), який
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

Таким чином, проаналізувавши зібрані
та досліджені в судовому засіданні
докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що з ТзОВ
«Волинь-Продакшн» на користь позивача
слід стягнути 5276 гривень 55 копійок
заборгованості по заробітній платі та
6534 гривні 90 копійок середнього
заробітку за весь час затримки виплати
заробітної плати при звільненні за
період з 01 серпня 2013 року по 11 лютого 2014
року (в межах заявлених позовних вимог).

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, з
відповідача слід стягнути в дохід
держави судовий збір.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 367 ЦПК України,
рішення суду в частині стягнення
заробітної плати у межах суми платежу
за один місяць слід допустити до
обов'язкового негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 213, 214, 215,
218, 226, п.2 ч.1 ст. 367 ЦПК України, на
підставі ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України,
Закону України «Про оплату праці»,
постанови Пленуму Верховного Суду
України №13 від 24.12.1999 року «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці», суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Волинь-Продакшн» в
користь ОСОБА_1 заборгованість по
заробітній платі в сумі 5276 (п'ять тисяч
двісті сімдесят шість) гривень 55
копійок.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Волинь-Продакшн» в
користь ОСОБА_1 6534 (шість тисяч п'ятсот
тридцять чотири) гривні 90 копійок
середнього заробітку за весь час
затримки виплати заробітної плати при
звільненні за період з 01 серпня 2013 року
по 11 лютого 2014 року.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Волинь-Продакшн» в
дохід держави судовий збір в сумі 243
гривні 60 копійок.

Рішення в частині стягнення
заборгованості по заробітній платі в
межах суми платежу за один місяць
допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте
Луцьким міськрайонним судом за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

Луцького міськрайонного суду
Філюк Т.М.