АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 596/21/14-цГоловуючий у 1-й
інстанції Цвинтарна Т.М. Провадження №
22-ц/789/697/14 Доповідач - Бершадська
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Ткач З. Є., Міщій О. Я.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю сторін - ОСОБА_1, представника
прокуратури Осядач Н.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Гусятинського районного
суду від 23 квітня 2014 року по справі за
позовом прокурора Гусятинського
району Тернопільської області до
директора Копичинецького центру
культури і дозвілля ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року прокурор Гусятинського
району Тернопільської області
звернувся в суд з позовом в інтересах
Копичинецької міської ради до
директора Копичинецького міського
центру культури і дозвілля
Копичинецької міської ради - ОСОБА_1 -
про відшкодування шкоди, заподіяної
незаконним звільненням з роботи
працівника.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що
рішенням Гусятинського районного суду
від 29 квітня 2013 року визнано недійсним
наказ №158-К від 21 грудня 2012 року "Про
звільнення ОСОБА_3 з посади художнього
керівника Копичинецького міського
центру культури і дозвілля", поновлено
її на роботі художнього керівника
Копичинецького міського центру
культури і дозвілля, стягнуто з
Копичинецького міського центру
культури і дозвілля в користь ОСОБА_3 6417
грн. 32 коп. заробітної плати за час
вимушеного прогулу, 500 грн. моральної
шкоди. Посилаючись на те, що рішення
суду виконано та відповідач винен у
незаконному звільненні працівника,
позивач просив стягнути з ОСОБА_1, як
директора Копичинецького міського
центру культури і дозвілля, виплачених
з бюджету м.Копичинці: 5194 грн на користь
ОСОБА_3; 927,95 грн. у вигляді податку з
доходу фізичних осіб; 231,03 грн. - сплати
єдиного соціального внеску; 41,70 грн.
сплати внесків Районному Комітету
працівників Культури; 22,46 грн.- внесків
Обласній організації профспілки
працівників культури.

В подальшому, уточнюючи позовні вимоги,
представник позивача просив стягнути з
ОСОБА_1 в користь Копичинецької міської
ради виплачені з бюджету м.Копичинці на
виконання рішення суду кошти в сумі
6417,32 грн.

Рішенням Гусятинського районного суду
від 23 квітня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь
Копичинецької міської ради
Гусятинського району Тернопільської
області кошти, виплачені з бюджету м.
Копичинці ОСОБА_3 за час вимушеного
прогулу в сумі 5194,18 грн., у вигляді
податку з доходів фізичних осіб в сумі
927,95 грн., у вигляді єдиного соціального
внеску в сумі 231.03 грн., у вигляді
внесків Районному Комітету
працівників Культури в сумі 41,70 грн., у
вигляді внесків Обласній організації
профспілки працівників культури в сумі
22,46 грн. на виконання рішення
Гусятинського районного суду від 29
квітня 2013 року у справі №;596/655/13-ц,
всього на загальну суму 6417,32 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Гусятинського районного суду
від 13 травня 2014 року виправлено описки
у резолютивній частині рішення та
вказано про стягнення з директора
Копичинецького міського центру
культури і дозвілля ОСОБА_1 зазначених
коштів.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Апелянт вказав, що ОСОБА_3 Незаконно,
розпорядженням начальника відділу
культури та туризму Гусятинської
районної державної адміністрації
Сагайдака Р.Є. №54-К від 1 червня 2011 року
була переведена на посаду художнього
керівника Копичинецького міського
центру культури і дозвілля без
погодження з міським головою, тому
вважає належним відповідачем у справі
начальника відділу культури та
туризму.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну
скаргу підтримав, зіславшись на
обставини, викладені в ній та додатково
пояснив, що фінансування
Копичинецького міського центру
культури і дозвілля здійснюється
Копичинецькою міською радою з
місцевого бюджету.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає до
задоволення.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_3
поновлено на роботі у зв"язку з
незаконним звільненням та їй оплачено
вимушений прогул, а тому з винної
службової особи - ОСОБА_1, директора
Копичинецького міського центру
культури і дозвілля, слід стягнути
шкоду, заподіяну організації у зв"язку
з оплатою працівникові вимушеного
прогулу.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком.

Відповідно до ст. 237 КЗпП України суд
покладає на службову особу, винну в
незаконному звільненні або
переведенні працівника на іншу роботу,
обов"язок покрити шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації у
зв"язку з оплатою працівникові часу
вимушеного прогулу або часу виконання
неоплачуваної роботи. Такий обов"язок
покладається, якщо звільнення чи
переведення здійснено з порушенням
закону або якщо власник чи
уповноважений ним орган затримав
виконання рішення суду про поновлення
на роботі.

Пунктом 8 ст. 134 КЗпП України, п. 13
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 29 грудня 1992 року №14 "Про
судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками", п. 33 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 6
листопада 1992 року №9 "Про практику
розгляду трудових спорів" визначено
обов"язок відшкодування шкоди,
заподіяної установі у зв"язку з оплатою
незаконно звільненому працівнику за
час вимушеного прогулу. Такий обов"язок
покладається на службову особу, за
наказом якої звільнення працівника
здійснено з порушенням закону. При
цьому винна в незаконному звільненні
особа несе матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з її вини установі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працювала
художнім керівником в Копичинецькому
міському центрі культури і дозвілля.
Згідно наказу №158-К від 21 грудня 2012 року
вона була звільнена з роботи на
підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Гусятинського районного суду
від 29 квітня 2013 року визнано недійсним
наказ про звільнення ОСОБА_3 з посади
художнього керівника Копичинецького
міського центру культури і дозвілля і
стягнуто з центру, фінансування якого
проводитья з місцевого бюджету м.
Копичинці, на користь ОСОБА_3 заробітну
плату за час вимушеного прогулу в
розмірі 6417,32 грн. та 500 грн. моральної
шкоди та проведено відповідні
перерахування судового збору.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 було незаконно
звільнено з вини директора
Копичинецького міського центру
культури і дозвілля ОСОБА_1 та що на
виконання рішення Гусятинського
районного суду від 29 квітня 2013 року про
поновлення на роботі ОСОБА_3 їй було
виплачено з місцевого бюджету м.
Копичинці 6417,32 грн., суд першої
інстанції вірно стягнув виплачені суми
в місцевий бюджет м.Копичинці.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_3
була незаконно переведена на посаду
художнього керівника Копичинецького
міського центру культури і дозвілля, а
також що за таких обставин начальник
відділу культури та туризму
Гусятинської районної державної
адміністрації повинен нести
відповідальність за незаконне
звільнення ОСОБА_3 не заслуговують
уваги суду, оскільки відповідно до ст. 24
КЗпП України ОСОБА_3 з червня 2011 року
перебувала у трудових відносинах з
Копичинецьким міським центром
культури і дозвілля, отримувала там
заробітну плату і саме за наказом
директора центру ОСОБА_1 вона незаконно
була звільнена з роботи за ч. 3 ст. 40 КЗпП
України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду, а тому
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування рішення суду з мотивів,
наведених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів вважає зайвим посилання
суду на ст. 1166 ЦК України, а тому його
слід виключити.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 311, 312, 319 ЦПК
України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Гусятинського районного суду
від 23 квітня 2014 року залишити без змін.

Виключити з мотивувальної частини
рішення посилання на ст. 1166 ЦК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Г.В. Бершадська