У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Нагорняк В.А., розглянувши
касаційну скаргу державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» на рішення
Тернопільського міськрайонного суду
від 11 лютого 2014 року, рішення
апеляційного суду Тернопільської
області від 17 квітня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» про стягнення
коштів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця» про
стягнення коштів, а саме заробітку за
час вимушеного прогулу 4 604 грн 16 коп.,
премію в сумі 4 270 грн згідно наказу
начальника державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» від 30 травня 2013
року № 103 та премію в сумі 4 270 грн згідно
наказу начальника Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» від 16 липня 2013
року № 151.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від
11 лютого 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто з ДТГО «Львівська залізниця»
на користь ОСОБА_2 середній заробіток
за час вимушеного прогулу за період 04
жовтня 2013 року по 28 жовтня 2013 року в
розмірі 4 604 грн 16 коп., заохочення у
вигляді премії в розмірі 8 540 грн, з
відрахуванням обов'язкових платежів і
зборів.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Тернопільської області від
17 квітня 2014 року рішення суду
першої інстанції змінено в частині
стягнення на користь ОСОБА_2 середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за
період з 04 жовтня 2013 року по 28 жовтня 2013
року змінити його розмір з 4 604 грн 16 коп.
до 2997 грн 92 коп. розмір заохочення у
вигляді премії - з 8 540 грн до
8 341 грн, з відрахуванням обов'язкових
платежів.

У решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі державне
територіально-галузеве об'єднання
«Львівська залізниця», посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та рішення апеляційного
суду та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи
рішення суду першої інстанції,
правильно встановив характер
правовідносин сторін у справі та
застосував норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням меж
заявлених позовних вимог та конкретних
обставин справи на підставі наданих
сторонами доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками суду апеляційної інстанції
та суду першої інстанції з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити державному
територіально-галузевому об'єднанню
«Львівська залізниця» у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» про стягнення
коштів.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.А. Нагорняк