У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.,

суддів - Дроботі В.В., Фазикош Г.В.,

при секретарі - Чучка Н.В.

за участі представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Ужгородського міськрайонного суду від
12 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ПАТ «Дельтабанк» про захист
прав споживача банківських послуг та
визнання неправомірних дій щодо
одностороннього підвищення
відсоткової ставки за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду від 12 лютого 2014 року позовну заяву
ОСОБА_2 до ПАТ «Дельтабанк» про захист
прав споживача банківських послуг та
визнання неправомірних дій щодо
одностороннього підвищення
відсоткової ставки за кредитним
договором залишено без розгляду на
підставі п.6 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

На ухвалу суду ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, якою просить ухвалу
Ужгородського міськрайонного суду від
12 лютого 2014 року скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду справи.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
порушенням норм процесуального права і
повинен був розглядати справу по суті.

Апелянт в судове засідання не
з'явилася, будучи належним чином
повідомлена про час і місце слухання
справи.

В судовому засіданні представник ПАТ
"Дельтабанк" апеляційну скаргу
заперечила.

Заслухавши суддю-доповідача та
дослідивши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦПК України
сторони мають право передати спір на
розгляд третейського суду, крім
випадків, встановлених законом.

Згідно з п.6.ч.1 ст. 207 ЦПК України, суд
постановляє ухвалу про залишення заяви
без розгляду, якщо між сторонами
укладено договір про передачу спору на
вирішення до третейського суду і від
відповідача надійшло до початку
з'ясування обставин у справі та
перевірки їх доказами заперечення
проти вирішення спору по суті.

Пунктом 4.1. укладеного між сторонами 09
червня 2011 року кредитного договору
передбачено, що всі спори на
непорозуміння, які можуть виникнути у
зв'язку з укладенням та виконанням
положень цього Договору, підлягають
розгляду у Постійно діючому
третейському суді при Асоціації
українських банків (а.с.14).

Відповідно до п.14 ст. 6 Закону України
«Про третейські суди» третейські суди
в порядку, передбаченому цим Законом,
можуть розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком справ у спорах щодо захисту
прав споживачів, у тому числі
споживачів послуг банку (кредитної
спілки).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.2 постанови №2 від 12 червня
2009 року «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції», договір сторін
про передачу спору на розгляд
третейського суду (ст.17 ЦПК України) не
є відмовою від права на звернення до
суду за захистом. Разом з тим,
пред'явлення позову до суду за
наявності такого договору не дає
підстав для повернення заяви чи
відмови у відкритті провадження у
справі (ст.ст. 121, 122 ЦПК України), за
винятком передбаченого п.6 ч.1 ст. 207 ЦПК
України обов'язку суду залишити заяву
без розгляду, якщо від відповідача
надійшло до початку з'ясування
обставин у справі заперечення проти
вирішення спору в суді.

21.01.2014 року до початку з'ясування
обставин у даній справі та перевірки їх
доказами від представника відповідача
надійшло клопотання, в якому вона
заперечила проти вирішення спору в
Ужгородському міськрайонному суді та
просила залишити позовну заяву ОСОБА_2
без розгляду (а.с.28-30).

Виходячи з викладеного, давши
правильну правову оцінку обставинам
справи, суд обґрунтовано задовольнив
заяву відповідача і залишив позовну
заяву ОСОБА_2 без розгляду на підставі
п.6 ст. 207 ЦПК України.

Посилання апелянта на те, що суд
залишив поза увагою зміни, які внесені
Законом України від 3 лютого 2011 року №
2983 - VI "Про внесення змін до ст. 6 Закону
України "Про третейські суди" щодо
підвідомчості справ у сфері захисту
прав споживачів третейським судам", не
свідчить про недотримання судом першої
інстанції вимог процесуального
законодавства, а обмежує третейські
суди в розгляді певної категорії справ.
Однак процедура звернення до
третейського суду при цьому не
міняється.

Таким чином, враховуючи наведене, а
також наявність у кредитному договорі
третейського застереження, клопотання
представника відповідача про
залишення позовної заяви без розгляду,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність законодавчих перешкод
для звернення позивача з даним позовом
до третейського суду.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються викладеними вище
обставинами справи і положеннями
законодавства та не містять
встановлених законом підстав для
скасування оскаржуваної ухвали, яка
постановлена з додержанням вимог
процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 312, 315 ЦПК України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного
суду від 12 лютого 2014 року, - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її постановлення і може бути
оскаржена на протязі двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: