Справа № 201/536/14-ц
Провадження 2/201/1143/2014
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 травня 2014 року Жовтневий
районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Трещова
В.В., при секретарі - Горбатенко Д.К.

за участю представника позивача,
третьої особи та її представника
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
м.Дніпропетровську до комунального
закладу «Обласний клінічний центр
медико-соціальної експертизи», третя
особа: ОСОБА_1 про визнання дій
неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
м.Дніпропетровську звернувся до
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська з позовом до
комунального закладу «Обласний
клінічний центр медико-соціальної
експертизи», третя особа: ОСОБА_1 про
визнання дій неправомірними.

Позивач у позовній заяві в
обґрунтування своїх позовних вимог
посилався на те, що 29.07.2010 року до
відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
м.Дніпропетровську Дніпропетровської
області з Українського
науково-дослідного інституту
промислової медицини м.Кривого Рогу
надійшло повідомлення від 23.07.2010 року
№699 про встановлення професійного
захворювання ОСОБА_2. Рішенням ЛЕК
УкрНДІ промислової медицини ОСОБА_2
встановлений заключний діагноз.

На виконання рішення
Красногвардійського районного суду
м.Дніпропетровська від 14.05.2012 року про
зобов'язання комісії провести
розслідування професійного
захворювання ОСОБА_2, скласти акт за
формою П-4, видати ОСОБА_2 направлення на
МСЕК, комісія з розслідування причин
виникнення професійного захворювання
у ОСОБА_2, до складу якої був включений
представник відділення Фонду, провела
розслідування, за наслідками якого
28.12.2012 року було складено та
затверджено Акт розслідування
хронічного професійного захворювання
за формою П-4.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Огляд МСЕК
він за життя не проходив, тому ступінь
втрати працездатності ОСОБА_2 не
встановлений. У зв'язку з цим страхові
виплати йому не призначались та не
виплачувались.

29 листопада 2013 року відділення Фонду
отримало поштою Довідку Комунального
закладу «Обласний клінічний центр
медико-соціальної експертизи»
Дніпропетровської обласної ради від
20.11.2013 року серія АА №0000058 про
встановлення причинного зв'язку смерті
ОСОБА_2 з професійним захворюванням.
Згідно висновку Розширеної експертної
комісії ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
з 16.11.2013 року встановлено причинний
зв'язок смерті з наявним у нього при
житті професійним захворюванням.

Відділення Фонду вважає висновок
комісії про встановлення причинного
зв'язку смерті ОСОБА_2 з професійним
захворюванням неправомірним, Довідку
Комунального закладу «Обласний
клінічний центр медико-соціальної
експертизи» Дніпропетровської
обласної ради від 20.11.2013 року серія АА
№0000058 незаконною, тому позивач просив
суд визнати висновок Розширеної
експертної комісії КЗ «Обласний
клінічний центр медико-соціальної
експертизи» Дніпропетровської
обласної ради про встановлення
причинного зв'язку смерті ОСОБА_2 з
професійним захворюванням з 16.11.2013 року
неправомірним, визнати незаконною та
скасувати Довідку КЗ «Обласний
клінічний центр медико-соціальної
експертизи» Дніпропетровської
обласної ради від 20.11.2013 року серія АА
№0000058 про встановлення причинного
зв'язку смерті ОСОБА_2 з професійним
захворюванням.

У судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримав, з
підстав викладених у позові.

Представник відповідача комунального
закладу «Обласний клінічний центр
медико-соціальної експертизи» у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявcя належним
чином, про причини неявки суду не
повідомив.

Представник третьої особи та третя
особа у судовому засіданні проти
задоволення позову заперечували,
посилаючись на його безпідставність та
необґрунтованість.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, в
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
за його відсутності та постановляє
заочне рішення; згідно зі ст. 224 ЦПК
України, в разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутністю, або, якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого розгляду справи.

Таким чином суд приходить до висновку
про неповажність причин неявки
відповідача до суду. В зв'язку з
викладеним суд в порядку ч.1 ст. 224 ЦПК
України за згодою позивача вирішує
справу в порядку заочного розгляду на
підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши представника позивача,
третю особу та її представника,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Конституції України, Цивільного
кодексу України (ЦК).

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі, і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно
до акту розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання за формою П-4 від 29 грудня
2012 року було проведено розслідування
факту професійного захворювання у
чоловіка ОСОБА_1 ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 29 січня 2013 року.

Згідно лікарського свідоцтва про
смерть та довідки про причини смерті
від 25 січня 2013 року причиною смерті
ОСОБА_2 стало хронічне обструктивне
захворювання легенів: хронічний
бронхіт, емфізема легенів.

Як вбачається з діагнозу, який вказано
в акті розслідування причин виникнення
хронічного професійного захворювання
смерть ОСОБА_2 настала саме внаслідок
професійного захворювання.

Статтею 33 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» у
разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
(пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання.

На день смерті ОСОБА_2, його дружина,
ОСОБА_1 перебувала на утриманні
померлого та мала на день його смерті
право на одержання від нього утримання.

Згідно з Інструкцію про встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом, яка
затверджена наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 15
листопада 2005 року № 606, встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом проводять
відповідні МСЕК на які покладаються
такі функції.

Розгляд питання про встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом проводиться за
заявою особи, що має право на отримання
соціальних виплат відповідно до статті
33 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" на підставі таких
документів: направлення роботодавця чи
профспілкового органу підприємства, на
якому потерпілий одержав травму чи
професійне захворювання (отруєння), або
робочого органу виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України або
лікарсько-консультаційної комісії
лікувально-профілактичного закладу
суду чи прокуратури;свідоцтва про
смерть або його копії; посмертного
епікризу, завіреного адміністрацією
ЛПЗ, в якому перебував на лікуванні,
диспансерному нагляді померлий;
оригіналу медичної карти
амбулаторного хворого, з описом її
змісту, зробленим ЛПЗ; копії протоколу
патолого-анатомічного розтину з
гістологічним дослідженням,
затвердженої завідувачем
патолого-анатомічного бюро, головним
лікарем чи заступником головного
лікаря з медичної частини або з
поліклінічного розділу роботи, чи акта
судово-медичного та судового
гістологічного дослідження,
затвердженого начальником обласного
бюро (міського, районного відділення)
судово-медичної експертизи (якщо вони
були проведені); акта про нещасний
випадок на виробництві, якщо був
нещасний випадок; медико-експертної
справи померлого (подається на
підставі даних останньої довідки МСЕК
про визначення інвалідності та /або
відсотків втрати професійної
працездатності, яку надають родичі
померлого) (пункт 2.4 Інструкції про
встановлення причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом, яка
затверджена наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 15
листопада 2005 року №606).

У разі відсутності окремих документів,
перелічених у пункті 2.4, та
неможливості їх поновлення рішення
приймаються на підставі наявних
документів, що дозволяють винести
обґрунтоване експертне рішення щодо
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або наслідками трудового каліцтва.

Керуючись положеннями ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», Інструкції про
встановлення причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом, яка
затверджена наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 15
листопада 2005 року №606, ОСОБА_1
звернулась до КЗ «Обласний клінічний
центр медико-соціальної експертизи» з
вимогою розглянути питання щодо
встановлення причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням її
чоловіка ОСОБА_2.

У задоволенні вимоги ОСОБА_1 про
встановлення причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням ОСОБА_2
суб'єктом владних повноважень КЗ
«Обласний центр медико-соціальної
експертизи» було відмовлено, що не
заперечувалось сторонами справи у
судовому засіданні.

Згідно пункту 2.2. Інструкції про
встановлення причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом, яка
затверджена наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 15
листопада 2005 року №606, для розгляду
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням, отруєнням
або трудовим каліцтвом до МСЕК
направляються відповідні документи
постраждалих, у яких при житті було
встановлено професійне захворювання
(отруєння), трудове каліцтво, що
спричинило стійку втрату професійної
працездатності, та померлих після
вступу в дію Закону України «Про
охорону праці».

Загальними положеннями Інструкції про
встановлення причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом, яка
затверджена наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 15
листопада 2005 року №606 визначено, що:
професійне захворювання -
захворювання, яке виникло внаслідок
професійної діяльності застрахованого
та зумовлено виключно або переважно
тривалим впливом шкідливих речовин,
певних видів робіт та інших факторів,
пов'язаних з роботою. Перелік
професійних захворювань затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 18.11.2000 №1662. Професійний характер
захворювання визначається лікарською
експертною комісією у складі
спеціалістів спеціалізованого
лікувально-профілактичного закладу
згідно з Переліком спеціалізованих
лікувально-профілактичних закладів,
які мають право встановлювати
остаточний діагноз щодо професійних
захворювань, затвердженим наказом
Міністерства охорони здоров'я України
від 25.03.2003 року №133, зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 10.04.2003 за
№283/7604.

Висновком лікувально-експертної
комісії Українського
науково-дослідного інституту
промислової медицини від 20.07.2010 року,
протоколом №1425 (виписка із медичної
карти №2591 стаціонарного хворого від 21
липня 2010 року), ОСОБА_2 було встановлено
діагноз: хронічне обструктивне
захворювання легень третьої стадії
(пиловий бронхіт третьої ст., емфізема
легень третьої стадії), ЛН третього
ступеню, хронічне легеневе серце, НК 1-2
ст. Захворювання визначено як
професійне.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 17.10.2013 року по
справі №201/6867/13-ц КЗ «Обласний центр
медико-соціальної експертизи» було
зобов'язано розглянути на засіданні
МСЕК питання причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням ОСОБА_2 та
надати ОСОБА_1 відповідний висновок.

На підставі акту огляду №46 від 20
листопада 2013 року КЗ «Обласний центр
медико-соціальної експертизи» було
встановлено причинний зв'язок смерті
ОСОБА_2 з професійним захворюванням, що
підтверджується довідкою серії АА №
0000058.

Таким чином, твердження позивача про
відсутність правових підстав для
надання МСЕК про причинний зв'язок
смерті з професійним захворюванням
ОСОБА_2 є помилковим. Крім цього,
обставини наявності правових підстав
для розгляду питання зв'язку смерті
ОСОБА_2 із професійним захворюванням
вже були встановлені рішенням
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 17.10.2013 року і за
ч. 3 статті 61 ЦПК України (обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини)
доказуванню не підлягають.

Також, судом встановлено, що позивачем
не надано жодного доказу на
підтвердження необґрунтованості
експертного рішення щодо причинного
зв'язку смерті з професійним
захворюванням, помилковості діагнозу,
відсутності відповідних медичних
висновків тощо. Не надано позивачем і
доказів відсутності повноважень
експертної комісії щодо встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом та надання
відповідних медичних висновків.

Таким чином, оцінивши надані та добуті
докази у їх сукупності суд приходить до
висновку про те, що жодних прав
позивача відповідачем не порушено,
доказів наявності фактичних даних, які
могли б бути підставою для задоволення
позову по суті сторонами не надано, а
судом не встановлено, тому у
задоволенні позову необхідно
відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
судові витрати у справі покладаються
на сторону, проти якої постановлене
рішення.

На підставі ч.2 ст. 88 ЦПК України судові
витрати повинні бути віднесені за
рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 215, 224, 233 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити у
повному обсязі.

Судові витрати віднести за рахунок
державного бюджету.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача про перегляд
заочного рішення, яка може бути подана
відповідачем протягом десяти днів з
дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено позивачем та третьою особою
в апеляційному порядку до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
шляхом подання протягом десяти днів з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя
В.В.Трещов