Справа №705/4512/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 року
Уманський міськрайонний суд
Черкаської області

В складі:головуючої - судді
Гудзенко В.Л.

при секретарі
Музичук Л.В.

за участю представника відповідача
ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2

представників третіх осіб:
Калінчук А.М., Черевко В.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Умань
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, яка діє у своїх інтересах та
інтересах малолітнього ОСОБА_7, органу
приватизації житла Уманської міської
ради народних депутатів, треті особи:
орган опіки та піклування Уманської
міської ради народних депутатів, КП РЕУ
№3 про визнання приватизації недійсною
та скасування рішення органу
приватизації,-

В С Т А Н О В И В
:

ОСОБА_5 звернулася до Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області з позовом до ОСОБА_6, яка діє у
своїх інтересах та інтересах
малолітнього ОСОБА_7, органу
приватизації житла Уманської міської
ради народних депутатів, треті особи:
орган опіки та піклування Уманської
міської ради народних депутатів, КП РЕУ
№3 про визнання приватизації недійсною
та скасування рішення органу
приватизації.

В позовній заяві зазначає, що ОСОБА_6 є
її рідною дитиною, а її син ОСОБА_7 її
онуком. В квартиру АДРЕСА_1, їхня сім'я, у
складі: вона, донька ОСОБА_6 та донька
ОСОБА_9, вселилася в 1994 році та
проживали однією сім'єю до 2000 року. 16
вересня 2000 року відповідачка ОСОБА_6
одружилась з ОСОБА_10 і після реєстрації
шлюбу перейшла на постійне місце
проживання зі своїм чоловіком за
адресою: АДРЕСА_12, де проживали в період
з 2000 року по 2007 рік. В 2002 році у них
народився син ОСОБА_7, який знаходився
на їх вихованні та утриманні. В грудні
2007 році ОСОБА_6 з чоловіком ОСОБА_10 та
сином ОСОБА_7 вселились та стали
постійно проживати в квартирі АДРЕСА_13.
Факт проживання її дочки з онуком за
вказаною адресою підтверджується:
актом від 26 жовтня 2011 року, складеного
за участю майстра РЕУ-1 ОСОБА_13,
паспортиста РЕУ-3 ОСОБА_14; актом від
19.06.2013 року, завіреного начальником
РЕУ-3, довідкою навчально-виховного
закладу №1, довідкою Уманської міської
поліклініки.

Вказує, що ст.2 ч.1 ЗУ « Про приватизацію
державного житлового фонду » визначає
коло об'єктів державного житлового
фонду, що підлягає до приватизації, до
яких зокрема віднесено: квартири
багатоквартирних житлових будинків,
одноквартирні будинки, кімнати у
квартирах та одноквартирних будинках,
де мешкають два і більше наймачів.
Таким чином, приватизація квартири, в
якій вона мешкає, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, відносно неї була
проведена в точній відповідності з
вимогами закону. Разом з тим,
приватизація квартири, що є предметом
спору, незаконно приватизована на
відповідачку ОСОБА_6, а також її сина
ОСОБА_7 Так, відповідно до вимог ст.3, 5 ч.2
ЗУ « Про приватизацію державного
житлового фонду » приватизація
здійснюється шляхом безоплатної
передачі громадянам квартир, а також
членам їх сімей. До членів сім'ї наймача
включаються лише громадяни, які
постійно проживають в квартирі разом з
наймачем, або за якими зберігається
право на житло.

Відповідачка ОСОБА_6 в односторонньому
порядку добровільно залишила житло -
квартиру АДРЕСА_1 і перейшла на
постійне місце проживання в квартиру
АДРЕСА_12, де в неї народився син ОСОБА_7,
а в подальшому сім'я відповідачки
перейшла проживати в АДРЕСА_13. У
вказаній квартирі сім'я відповідачки
проживала з 2007р. по 2012р. Таким чином при
проведенні приватизації не були
виконані вимоги ч.2 ст.8 ЗУ « Про
приватизацію державного житлового
фонду ».

Просить розпорядження органу
приватизації за номером 14147 від 16
червня 2011 року про приватизацію житла -
квартири АДРЕСА_1 скасувати в зв'язку з
її невідповідністю вимогам діючого
законодавства. Свідоцтво про право
власності на нерухоме майно - квартиру
АДРЕСА_1 про визнання власниками
вказаної квартири ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 визнати недійсним. Квартиру
АДРЕСА_1 повернути в державну
власність, передавши її на баланс РЕУ-3
м. Умані.

Позивачка ОСОБА_5 в судовому засіданні
позов підтримала та пояснила, що з
даним позовом вона звернулася в
інтересах онука ОСОБА_7, так як він має
право на приватизацію в АДРЕСА_13, а його
батько позбавив його такої можливості,
приватизувавши квартиру лише на себе.
На час приватизації в 2011 році в АДРЕСА_1
були прописані вона, відповідача по
справі та син відповідачки. Вона
говорила представнику органу
приватизації, що в квартирі проживає
лише вона, а її донька з онуком лише
прописані. Однак їй повідомили, що для
приватизації лише на неї необхідно
виписати дочку і онука, в іншому
випадку приватизувати необхідно на
трьох. Довідку про те, хто проживає з
нею в квартирі не вимагали. На
сьогоднішні день в квартирі
зареєстрована та проживає лише вона.
Акт, який був складений 26.10.2011 року
членами комісії ПК « Уманське РЕУ №3 »
про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не
проживають в АДРЕСА_1, до органу
приватизації не надавала, так як брала
його для оформлення субсидії. Просить
позов задоволити.

Відповідачка ОСОБА_6, яка діє в своїх
інтересах та інтересах малолітнього
ОСОБА_7 в судовому засіданні позов
визнала в повному обсязі та пояснила,
що станом на 25.01.2011 року вона проживала
разом з чоловіком та сином АДРЕСА_13.
Про те, що дану квартиру одноособово
приватизував її чоловік вона не знала.
В квартирі АДРЕСА_1 вона з сином не
проживають з 2000 року. Квартиру АДРЕСА_1
приватизували на трьох, бо були
прописані там.

Представник відповідачки ОСОБА_1 в
судовому засіданні позов визнав та
просить задоволити, вказавши, що
приватизація АДРЕСА_1 була здійснена в
порушення вимог ЗУ « Про приватизацію
державного житлового фонду », так як на
час її проведення ОСОБА_6 та її син
ОСОБА_7 не були членами сім'ї наймача
квартири, адже не проживали з нею з 2000
року та втратили право на житло. А такою
приватизацією було позбавлено
неповнолітню дитину права на житло за
місце проживання.

Представник відповідача органу
приватизації житла Уманської міської
ради ОСОБА_2 в судовому засіданні позов
не визнала та пояснила, що
приватизація квартири була проведена у
відповідності до вимог закону на
підставі документів, наданих особами,
які зареєстровані за вказаною адресою.
Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду» не
передбачено повноважень органу
приватизації перевіряти, хто фактично
проживає в квартирі, особу, яка
підписує заяву, встановлює начальник
ЖЕКу при прийнятті документів на
приватизацію квартири. Органи
приватизації не мають права відмовити
мешканцям квартири в приватизації
займаного ними житла. Заява на
приватизацію написана позивачем та її
дочкою. Крім того дитина має право
доприватизувати частку в квартирі
АДРЕСА_13.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Уманської міської ради в
судовому засіданні позов не визнала та
пояснила, що мама повинна захищати
інтереси дитини, а в такому випадку
будуть порушені права дитини, дитина
буде позбавлена житла. Крім того в
дитини є можливість доприватизувати
частку квартири по АДРЕСА_13.

Представник третьої особи КП РЕУ- 3 в
судовому засіданні позов визнав,
просив скасувати приватизацію житла,
що розташоване за адресою АДРЕСА_1, так
як довідка про склад сім'ї, яка була
видана КП РЕУ-3 була неправдивою та
належним чином не

перевіреною, і в дійсності
відповідачка із сином на час
приватизації в квартирі АДРЕСА_1 не
проживали.

В судовому засіданні встановлено.

Згідно розпорядження органу
приватизації №14147 від 16 червня 2011 року
про приватизацію житла надано дозвіл
на приватизацію квартири АДРЕСА_1
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

На підставі даного розпорядження
відділом житлового господарства
Уманської міської ради було видано
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 власникам ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, частка кожного з яких
становить 1/3.

Дана приватизація була здійснена на
підставі заяви ОСОБА_5, як наймачем та
довідки наданою нею про склад сім'ї,
згідно якої станом на травень 2011 року в
квартирі АДРЕСА_1 мешкали та мали право
на житло ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

З матеріалів справи вбачається та не
заперечується сторонами, що ОСОБА_6 та
її син ОСОБА_7 з 2000 року в квартирі
АДРЕСА_1 не проживали, а з 2007 року по 2012
рік проживали в АДРЕСА_13. Даний факт
також підтверджується довідками
Навчально-виховного комплексу № 1 м.
Умань від 08.07.2013 року, Уманської дитячої
міської лікарні від 08.07.2013 року, актом
від 26 жовтня 2011 року, складеного за
участю майстра РЕУ-1 ОСОБА_13,
паспортиста РЕУ-3 ОСОБА_14; актом від
19.06.2013 року, завіреного начальником
РЕУ-3.

Вважаючи дану приватизацію квартири
незаконною ОСОБА_5 звернулася до суду.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши і дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Порядок приватизації громадянами
займаних ними жилих приміщень у
будинках державного житлового фонду
регулюється Законом України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» від 19 червня 1992 року №2482-ХП.

Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 8 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» (далі - Закон № 2482-XІІ)
наймачі квартир (будинків) державного
житлового фонду та члени їх сімей, які
постійно проживають у квартирі разом
із наймачем або за якими зберігається
право на житло, мають право на
приватизацію займаних квартир шляхом
передачі їм цих квартир в спільну
сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають у
даній квартирі, в тому числі тимчасово
відсутніх, за якими зберігається право
на житло, на підставі рішення
відповідного органу приватизації.

З огляду на те, що зазначена квартира є
об'єктом, який підлягає приватизації
відповідно до ст. 2 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», орган приватизації на
виконання ст. 8 вказаного закону не мав
права відмовити мешканцям квартири у
передачі такої квартири у їхню
приватну (спільну часткову) власність
на підставі тих документів, які ними
було надано

Однак в судовому засіданні достовірно
встановлено, що ОСОБА_6 та її син ОСОБА_7
на час здійснення приватизації не
проживали у АДРЕСА_1, так як з 2007 року по
2012 рік постійно проживали в АДРЕСА_13.

Виходячи з аналізу змісту Закону
України від 19 червня 1992 р. № 2482-XII «Про
приватизацію державного житлового
фонду» у поєднанні з нормами ст.ст. 1, 6, 9,
61 ЖК України, ст. 29 Цивільного кодексу
України місцем постійного проживання
особи є жиле приміщення, в якому особа
постійно проживає, має передбачені ст.
64 ЖК України права користування цим
приміщенням і на яке за особою
зберігається це право й у разі
тимчасової відсутності, а отже, і право
на приватизацію разом з іншими членами
сім'ї.

Відповідно до ст.160 СК України місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Основні підстави втрати права
користування жилим приміщенням
зазначені у ч.2 ст. 107 Житлового кодексу
України - у разі вибуття наймача та
членів його сім`ї на постійне
проживання

до іншого населеного пункту або в інше
жиле приміщення в тому ж населеному
пункті договір найму жилого приміщення
вважається розірваним з дня вибуття.
Якщо з жилого приміщення вибуває не вся
сім`я, то договір найму жилого
приміщення не розривається, а член
сім`ї, який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

Стосовно вищезазначеної статті надав
роз`яснення Верховний Суд України у
постанові «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України». В п. 11
зазначено наступне: відповідно до ст.107
ЖК наймач або член його сім`ї, який
вибув на інше постійне місце
проживання, втрачає право користування
жилим приміщенням з дня вибуття,
незалежно від пред`явлення позову про
це.

В постанові Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 30
січня 2013 р. у справі № 6-125цс12, Верховний
Суд України зазначив, що суди не
повинні пов'язувати право осіб на
приватизацію з фактом їхньої
реєстрації в спірній квартирі, яка
здійснюється на підставі Закону
України від 11 грудня 2003 р. № 1382-IV «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», а лише з
їхнім правом на житло та фактом
проживання у квартирі.

Оскільки, ОСОБА_6 та її син ОСОБА_7 в
квартирі АДРЕСА_1 були лише
зареєстровані, але не проживали в ній
та втратили право користування даною
квартирою, тому суд вважає, що вони не
мали право на приватизацію спірної
квартири, а відтак позов підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 1, 6, 9, 61,64,71,107 ЖК України, ст. 29 ЦК
України, ст.160 СК України, ЗУ «Про
приватизацію державного житлового
фонду», Постанови ВСУ «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України», ст.ст. 3,10,15,57,59,60,61,209,213-215,218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И
В:

Позов ОСОБА_5 задоволити.

Скасувати розпорядження органу
приватизації №14147 від 16 червня 2011 року
про приватизацію квартири АДРЕСА_1.

Визнати недійсним свідоцтво про право
власності на нерухоме майно - квартиру,
що розташована за адресою АДРЕСА_1 про
визнання власниками вказаної квартири
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Повернути квартиру АДРЕСА_1 в державну
власність, передавши її на баланс РЕУ-3
м. Умані.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через суд першої інстанції протягом
десяти днів з дня його оголошення.

Суддя:
В. Л. Гудзенко