Справа № 573/895/14-ц
Номер провадження 2/573/210/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

16 травня 2014 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської
області в складі:

головуючої судді:
Черкашиної М. С.

при секретарі:
Терещенко О. В.,

за участю позивачки
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Білопіллі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
надання дозволу на тимчасовий виїзд за
кордон неповнолітньої дитини без згоди
та супроводу батька до повноліття
дитини ,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про надання
дозволу на тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди та
супроводу батька до повноліття дитини,
задовольнити частково.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на
тимчасовий виїзд неповнолітньої
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки
та мешканки АДРЕСА_1, за межі України на
період часу із 01 травня 2014 року по 01
травня 2015 року без згоди та супроводу
її батька ОСОБА_2, з обов'язковим
поверненням дитини в Україну .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243
грн. 60 коп. судового збору, сплаченого
нею при зверненні з позовом до суду.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
через Білопільський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 209 ЦПК України
викладення повного тексту рішення суду
відкладається до 19 травня 2014 року.

Суддя:
Справа № 573/895/14-ц

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської
області в складі:

головуючої судді:
Черкашиної М. С.

при секретарі:
Терещенко О. В.,

за участю позивачки
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Білопіллі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
надання дозволу на тимчасовий виїзд за
кордон неповнолітньої дитини без згоди
та супроводу батька до повноліття
дитини ,

В С Т А Н О В И В:

28 квітня 2014 року позивачка звернулася
до суду з позовом до відповідача про
надання дозволу на тимчасовий виїзд за
кордон неповнолітньої дитини без згоди
та супроводу батька. Свої вимоги
мотивувала тим, що з 22 червня 2004 року по
12 квітня 2010 року перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі.
Від подружнього життя вони мають
неповнолітню доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб між сторонами
розірвано 12 квітня 2010 року. На даний час
неповнолітня донька проживає разом з
матір'ю. В літній період позивачка має
намір поїхати разом із донькою за
кордон на відпочинок. Посилаючись на
те, що відповідач безпідставно не надає
згоди на виїзд неповнолітньої доньки
ОСОБА_3 за кордон, тобто за межі України,
позивачка звернулась до суду з даним
позовом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позов підтримала, просила його
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з»явився, подав письмове
заперечення проти позову мотивуючи
його тим, що у теперішній ситуації в
нашій країні, на кордоні та в
аеропортах вивіз дитини є не можливим.
За інформацією відповідача дитина
хвора та приймає ліки. Нещодавно їй
виписали окуляри та періодично
закривають очі ганчіркою. За кордон
треба добиратися тривалий час літаком,
а малолітня дитина в такому віці не
зможе витримати переліт. Також
заперечує проти дозволу на вивіз
дитини за кордон до її повноліття.

Щодо наданого заперечення позивачка
пояснила, що їхня дочка ОСОБА_3 не
хвора, а перебуває на диспансерному
обліку в дитячій консультації
Білопільської ЦРЛ та Сумській ОДКЛ, у
лікаря окуліста і як часто хворіюча
дитина респіраторними захворюваннями
та потребує оздоровлення в умовах
санітарно - курортного лікування, що
підтверджується наданою довідкою від 14
травня 2014 року ( а. с. 15 ). Відповідач
зазначає, що вона хоче поїхати до Єгипу,
але це ще не вирішено. Вони поїдуть на
відпочинок туди, де буде безпечно і
комфортно передусім малолітній дитині.
Думку відповідача, що донька ще мала та
не зможе витримати переліт літаком,
вважає не обгрунтованою, оскільки
дитина добре себе почуває, а окуляри
носить в зв»язку із поганим зором.

Заслухавши позивачку ОСОБА_1 та
оголосивши письмове заперечення
відповідача ОСОБА_2, повно, всебічно і
об'єктивно дослідивши матеріали справи
та оцінивши їх в сукупності, суд
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони у справі
перебували в зареєстрованому шлюбі з 22
червня 2004 року. Рішенням
Білопільського районного суду
Сумської області від 12 квітня 2010 року
шлюб між сторонами розірвано (а. с. 5).

Від подружнього життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2
мають неповнолітню доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвом про її народження серії
НОМЕР_1 (а. с. 4).

З довідки Білопільської міської ради
Сумської області від 28 квітня 2014 року
вбачається, що ОСОБА_1 дійсно проживає
в АДРЕСА_2 разом з донькою ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, але останні зареєстровані
за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 6).

Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають
право звертатися до суду за захистом
прав та інтересів дитини.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлені законом.

Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа,
яка не досягла шістнадцяти років, має
право на виїзд за межі України лише за
згодою батьків (усиновлювачів),
піклувальників та в їхньому супроводі
або в супроводі осіб, які уповноважені
ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України» від
21 січня 1994 року оформлення проїзного
документа дитини провадиться на
підставі нотаріально засвідченого
клопотання батьків або законних
представників батьків чи дітей у разі
потреби самостійного виїзду
неповнолітнього за кордон. У
клопотанні зазначаються відомості про
дитину, а також про відсутність
обставин, що обмежують відповідно до
цього Закону право на виїзд за кордон
(лише для дітей віком від 14 до 18 років).
За відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду. Проїзний
документ дитини видається центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
громадянства. Проїзний документ на
дитину оформляється терміном на три
роки або до досягнення нею
вісімнадцятирічного віку.

Такі ж положення щодо виїзду за кордон
громадян України, які не досягли
шістнадцятирічного віку містяться у
Правилах перетинання державного
кордону громадянами України,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України № 57 від 27 січня 1995
року, зокрема, пунктом 4 яких
передбачено, що виїзд за межі України
громадяни, які не досягли
шістнадцятирічного віку, у супроводі
одного з батьків або у супроводі осіб,
які уповноважені одним із батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється у разі пред'явлення
оригіналів документів або їх
нотаріально завірених копій, зокрема,
рішення суду про надання дозволу на
виїзд за межі України громадянина, який
не досяг шістнадцятирічного віку, без
згоди та супроводу другого з батьків.

У відповідності ч. ч. 1-3 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст.
155 СК України батьки зобов'язані
виховувати дитину в дусі поваги до прав
та свобод інших людей, любові до своєї
сім'ї та родини, свого народу, своєї
Батьківщини. Батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток, забезпечити здобуття дитиною
повної загальної середньої освіти,
готувати її до самостійного життя.
Здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності і батьківські
права не можуть здійснюватись всупереч
інтересам дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону
дитинства» від 26 квітня 2006 року кожна
дитина має право на рівень життя,
достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку. Батьки або особи, які їх
замінюють, несуть відповідальність за
створення умов, необхідних для
всебічного розвитку дитини, відповідно
до законів України.

За приписами ч. 1 ст. 3 Конвенції про
права дитини від 20 листопада 1989 року, в
усіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

За встановлених судом обставин,
оцінюючі зібрані у справі докази, та
враховуючи вимоги наведеного
законодавства, згідно якого визначено
можливість ухвалення судом рішення про
дозвіл на виїзд дитини за кордон без
згоди батька, суд приходить до висновку
про те, що надання дозволу на виїзд
неповнолітньої дитини за кордон без
згоди батька буде відповідати
інтересам дитини, сприятиме зміцненню
її духовного розвитку.

Суд вважає безпідставними і надуманими
доводи відповідача стосовно того, що
виїзд неповнолітньої доньки за межі
України може зашкодити її здоров»ю та
негативно вплинути на дитину, оскільки
всупереч статті 60 ЦПК України вони
нічим не підтверджені.

Відповідно до п. 18 Правил
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України №231 від 31 березня 1995
року, оформлення паспорта/ проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально. За наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлено на підставі рішення суду. Для
дітей віком від 14 до 18 років у заяві
зазначається відсутність обставин, що
обмежують згідно із законодавством
право їх виїзду за кордон.

З огляду на викладене, діючим
законодавством не встановлено
обмежень щодо виїзду неповнолітньої
дитини за кордон, а лише встановлено
певний порядок її виїзду за кордон за
згодою батьків або дозволу суду при
відсутності згоди одного з батьків

Позивачка має намір поїхати разом із
неповнолітньою донькою ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_6, за межі України, але без
нотаріально посвідченої згоди на те
батька дитини, зробити це не може. У
добровільному порядку відповідач
відмовляється надати нотаріально
посвідчену згоду на виїзд доньки за
кордон, обмежуючи тим самим права
позивачки на виховання дитини та її
можливості як матері дитини. Крім того,
виїзд дитини за кордон вочевидь
сприятиме розширенню світогляду
дитини та добре позначиться на її
духовному та інтелектуальному
розвитку як особистості.

Беручи до уваги той факт, що судом при
розгляді даної справи не встановлено
обмежень чи заборон, які
унеможливлюють виїзд неповнолітньої
дитини ОСОБА_3, за межі України для
тимчасового перебування, суд приходить
до висновку про доцільність
задоволення позовних вимог ОСОБА_1
шляхом надання їй дозволу на
тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітньої доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_6 без згоди та супроводу
батька ОСОБА_2 на період часу із 01
травня 2014 року по 01 травня 2015, з
обов»язковим поверненням дитини в
Україну.

Також, суд зазначає, що позовна вимога
позивачки на майбутнє, як вона просить,
а саме надання дозволу на вивіз дитини
до досягненння дитиною повноліття, є
передчасною.

Крім того, відповідно до ст. 313 ЦК
України особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України за згодою батьків. З цих
підстав вказана вимога позивачки про
надання дозволу на виїзд дитини до
досягнення дитиною повноліття
суперечать зазначеній нормі.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стягненню з відповідача на користь
позивачки підлягає судовий збір у сумі
243 грн. 60 коп., сплачений останньою при
зверненні з даним позовом до суду.

На підставі ст. 33 Конституції
України, ст. ст. 150, 154, 155 Сімейного
Кодексу України, ст. 313 ЦК України, ст. 8
Закону України «Про охорону
дитинства», п. 2 ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», ч. 1 ст. 3
Конвенції про права дитини, п. 4 Правил
перетинання державного кордону
громадянамиУкраїни, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№57 від 27 січня 1995 року, п. 18 Правил
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України № 231 від 31 березня 1995
року, ст.ст. 4, 10,11, 60, 88, 209, 210, 213-215, 218 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про надання
дозволу на тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди та
супроводу батька до повноліття дитини,
задовольнити частково.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на
тимчасовий виїзд неповнолітньої
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки
та мешканки АДРЕСА_1, за межі України на
період часу із 01 травня 2014 року по 01
травня 2015 року без згоди та супроводу
її батька ОСОБА_2, з обов'язковим
поверненням дитини в Україну .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243
грн. 60 коп. судового збору, сплаченого
нею при зверненні з позовом до суду.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
через Білопільський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено
і підписано 19 травня 2014 року о 14:00
годині.

Суддя: