У Х В А Л А

іменем україни

02 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В. О.,

суддів: Ізмайлової Т. Л.,
Наумчука М. І.,

Мартинюка В. І.,
Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення кредитної заборгованості, за
касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
апеляційного суду Одеської області від
12 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк»), посилаючись на
неналежне виконання ОСОБА_3 умов
кредитного договору
від 26 квітня 2006 року № ODH0RX08560057,
звернулося до суду з позовом, у якому
просило стягнути з відповідача 16 781 грн
75 коп. заборгованості за вказаним
договором та судові витрати.

Рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 02 квітня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Одеської області від 12 листопада 2013
року рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 02 квітня 2013 року
скасовано та ухвалено нове рішення про
часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 10 138 грн 48 коп.
заборгованості за кредитним договором
від 26 квітня 2006 року № ODH0RX08560057
та 268 грн 52 коп. судових витрат.

У решті позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, ухвалене у
справі рішення апеляційного суду в
частині відмови в позові про стягнення
процентів за користування кредитом за
період з 26 квітня 2007 року по 23 лютого 2011
року у розмірі 6 643 грн 27 коп.
просить скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення про задоволення
позову.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню на
таких підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

За правилами ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову в
позові, суд першої інстанції виходив із
того, що позивач пропустив строк
позовної давності, встановлений
ст. 257 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про часткове задоволення позову,
апеляційний суд виходив із того, що
сторони кредитного договору за
домовленістю збільшили позовну
давність до п'яти років, а відтак
позивач звернувся до суду з позовом у
межах п'ятирічного строку позовної
давності.

Частково задовольняючи позов,
апеляційний суд виходив із того, що
відповідач належним чином не виконував
умови кредитного договору, тому
позивач має право задовольнити свої
вимоги шляхом стягнення 10 138 грн
48 коп. заборгованості за договором із
урахуванням комісії, пені, штрафу та
відсотків за користування кредитом за
період з 26 квітня 2006 року по 26
квітня 2007 рік.

У цій частині рішення апеляційного
суду ніким не оскаржується, тому судом
касаційної інстанції не перевіряється
на предмет законності та
обґрунтованості.

Відмовляючи у задоволенні вимог про
стягнення процентів за користування
кредитом після спливу строку договору,
тобто після 26 квітня 2007 року,
апеляційний суд виходив із того, що
проценти за користування грошима
можуть стягуватись за період дії
кредитного договору, якщо інше не
встановлено договором, а після спливу
строку договору позикодавець має право
на застосування санкцій, передбачених
ст. 625 ЦК України.

Проте з такими висновками
апеляційного суду погодитись не можна
з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 26 квітня 2006
року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір
№ ODH0RX08560057, згідно з
умовами якого банк надав відповідачу
кредит у розмірі 2 141 грн 69 коп. на строк
12 місяців по 26 квітня 2007 року включно зі
сплатою 24,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Обґрунтовуючи підставність позову,
ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те,
що ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконував,
внаслідок чого станом на 23 лютого 2011
року виникла загальна заборгованість
за кредитом у розмірі 16 781 грн 75 коп., яка
складається із: 1 350 грн 19 коп.
заборгованості за тілом кредиту, 7 056
грн 77 коп. заборгованості за
процентами за користування кредитом, 115
грн 64 коп. заборгованості з
комісії, 6 983 грн 83 коп. пені, 500 штрафу
(фіксована частина) та 775 грн 32 коп.
штрафу (процентна складова), яку
позивач і просив стягнути на свою
користь.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов᾽?язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобовязання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Згідно з п. 3.2.7. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
позичальник зобов'язується погасити
заборгованість за кредитом у повній
сумі, сплатити нараховані за весь
період користування кредитом відсотки,
винагороду і неустойку (штраф, пеню), не
пізніше дати, зазначеної у
повідомленні банку, передбаченого п.п.
3.3.1., 3.3.2., 3.3.3. даних Умов.

Із наведеного вбачається, що
проценти за користування кредитними
коштами нараховуються у розмірі,
передбаченому договором, за весь
період користування кредитом.

Оскільки отримані відповідачем у
кредит гроші у визначений договором
строк не повернуті, то це дає право
позивачу на отримання процентів за
користування кредитними коштами після
спливу строку договору, тобто після 26
квітня 2007 року.

У той же час, вирішуючи спір по суті,
на порушення приписів
ст. 303 ЦПК України апеляційний суд на
зазначене уваги не звернув та дійшов
передчасного висновку про відмову в
задоволенні вимог про стягнення
процентів за користування кредитом
після спливу строку договору, тобто з
26 квітня 2007 року.

Допущені апеляційним судом при
розгляді справи порушення норм
процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК
України) унеможливили встановлення
фактичних обставин, які мають значення
для правильного вирішення справи, тому
рішення апеляційного суду в частині
вирішення позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
про стягнення процентів за
користування кредитом за період з 26
квітня 2007 року по 23 лютого 2011 року
підлягають скасуванню, а справа -
передачі в цій частині на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 12 листопада 2013 року в
частині вирішення позову Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» про стягнення
процентів за користування кредитом за
період з 26 квітня 2007 року по 23 лютого 2011
року скасувати, справу в цій частині
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. О. Кузнєцов

Судді:
Т. Л. Ізмайлова

В. І. Мартинюк

М. І. Наумчук

Д. О. Остапчук