Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1741/14
Головуючий у 1 інстанції: Лисенко Л.І.
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„13" травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Приватного
нотаріуса Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 20 грудня 2012 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кей-Колект», третя особа: ОСОБА_4, про
визнання недійсним та припинення
зобов'язань поруки, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3
звернулась до суду із позовом до ТОВ
«Кей-Колект», третя особа: ОСОБА_4, про
визнання недійсним та припинення
зобов'язань поруки.

У позові зазначала, що 24.07.2007 року
між АТ «УкрСиббанк» (правонаступник
ПАТ „УкрСиббанк") та ОСОБА_4 був
укладений кредитний договір № 0
на суму 77 456,89 швейцарських франків.

В забезпечення виконання ОСОБА_4
зобов"язань за вказаним кредитним
договором між нею та АТ «УкрСиббанк»
був укладений договір поруки.

Крім того, з метою забезпечення
виконання зобов"язань за цим кредитним
договором 24.07.2007 року між банком та нею,
а також ОСОБА_4і ОСОБА_5, як майновими
поручителями, був укладений договір
іпотеки № 00/3, посвідчений
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
за умовами якого в іпотеку
передавалась квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до договору
факторингу від 12.12.2011 року, укладеному
між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ
«Кей-Колект», АТ «УкрСиббанк» передав у
власність ТОВ «Кей-Колект» право
вимоги за договором про надання
споживчого кредиту від
24.07.2007 року, у зв'язку з чим відбулася
заміна кредитора у зобов'язанні.

Згідно п. 6.2 кредитного договору
строк виконання основного зобов'язання
був встановлений до 24.07.2017 року, а у разі
неналежного виконання зобов'язання по
договору - з 41 календарного дня з дати
відправлення позичальнику
повідомлення (вимоги) про дострокове
повернення кредиту та плати за кредит.

Такий саме порядок виконання
зобов'язань передбачений і п. 1.2.
договору поруки від 24.07.2007 року.

22.09.2009 року позичальник ОСОБА_4
отримав вимогу про погашення
заборгованості, у разі невиконання
якої термін повернення кредиту
визнавався таким, що настав через 32 дня
з дня отримання вимоги, та
повідомлялось, що банк буде змушений
почати примусове стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, строк повернення
кредиту був змінений на 01.11.2009 року і з
цієї дати починається відлік
шестимісячного строку для подачі
вимоги до неї, як поручителя, по
виконанню обов'язків за договором
поруки.

Оскільки перебіг шестимісячного
строку закінчився 01.05.2010 року, а вимога
про сплату суми кредиту на її адресу
була направлена 11.06.2010 року, вважає, що
її зобов'язання, як поручителя за
договором поруки від 24.07.2007 року, є
припиненими з 01.05.2010 року.

Крім того, в договорі іпотеки від
24.07.2007 року, в якому вона виступає
майновим поручителем, у п. 1.2. вказано,
що іпотекою забезпечується виконання
грошових зобов'язань не ОСОБА_4, а
ОСОБА_6(боржник) за кредитним договором
№ 0 від 24 липня 2007 р.
Вважає, що ця обставина не може бути
підставою для її відповідальності, як
майнового поручителя, за кредитним
договором № 0 від 24 липня 2007 р,
оскільки останній був укладений між
ОСОБА_4 та АТ «УкрСиббанк».

Посилаючись на вказані обставини,
просила суд визнати недійсними її
зобов'язання за договором іпотеки №
0/3 від 24.07.2007 року по забезпеченню
виконання зобов'язань за договором про
надання споживчого кредиту № 0
від 24.07.2007 року, укладеним між ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_4, а також визнати
припиненими з 01.05.2010 року її
зобов'язання, як поручителя, за
договором поруки № 0/П від
24.07.2007 року по забезпеченню
зобов'язання за договором про надання
споживчого кредиту № 0 від 24.07.2007
року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_4

Рішенням Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2012 року
позов задоволено.

Визнано недійсними зобов'язання
ОСОБА_3 за договором іпотеки № 0/3
від 24.07.2007 року по забезпеченню
виконання зобов'язань за договором про
надання споживчого кредиту № 0
від 24.07.2007 року, укладеним між Публічним
акціонерним товариством «УкрСиббанк»
та ОСОБА_4.

Визнано припиненим з 01.05.2010 року
зобов'язання ОСОБА_3, як поручителя за
договором поруки № 0/П від 24.07.2007
року, по забезпеченню зобов'язань за
договором про надання споживчого
кредиту № 0 від 24.07.2007 року,
укладеним між Публічним акціонерним
товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі Приватний
нотаріус Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
рішення суду в частині задоволення
позовних вимог про визнання недійсними
зобов'язань ОСОБА_3 за договором
іпотеки від 24.07.2007 року по забезпеченню
виконання зобов'язання за договором
про надання споживчого кредиту просить
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким у задоволені
зазначених позовних вимог відмовити.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду в
оскаржуваній частині в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним і обгрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обгрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам закону
рішення суду в оскаржуваній частині не
відповідає.

Визнаючи недійсними
зобов"язання ОСОБА_3 за договором
іпотеки № 0/3 від 24.07.2007 року
по забезпеченню виконання зобов'язань
за договором про надання споживчого
кредиту № 0 від 24.07.2007 року,
укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_4, обгрунтування такого висновку
суд у рішенні не навів, відсутні в
ньому і посилання на конкретні норми
матеріального права, на підставі яких
судом визначалися права та обов"язки
сторін у спорі в цій частині та
характер їх правовідносин.

Як вбачається з матеріалів
справи та встановлено судом, 24 липня 2007
року між АКІБ „УкрСиббанк" та ОСОБА_4
було укладено кредитний договір №
0, за яким позичальник отримав
кредит у сумі 89600 швейцарських франків,
що дорівнює еквіваленту 375983,01 гр. за
курсом НБУ на день укладання
договору(а.с.4-6).

24 липня 2008 року на забезпечення
виконання зобов"язань за договором про
надання споживчого кредиту, укладеним
між АКІБ „УкрСиббанк" та ОСОБА_4, між
АКІБ „УкрСиббанк" та ОСОБА_3, ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 укладено договір іпотеки №
00/3, за яким останні передали в
іпотеку квартиру АДРЕСА_1(а.с.7-8).

Зазначений договір був
посвідчений приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_2, зареєстровано у реєстрі
за № 4396.

В преамбулі договору іпотеки №
00/3, в якому ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4
та ОСОБА_5 є одним із майнових
поручителів за зобов"язаннями по
договору між АКІБ „УкрСиббанк" та
ОСОБА_4 про надання споживчого кредиту,
кредитний договір зазначений за №
від 21.11. 2006 року, а у п. 1.2 договору
іпотеки вказано, що іпотекою
забезпечується в повному обсязі
виконання усіх грошових зобов"язань
ОСОБА_6 за кредитним договором № 0
від 24.07.2007 року, хоча дійсним
позичальником за цим договором являвся
ОСОБА_4

Відповідно до ст.ст. 1,11 Закону
України від 05.06.2003 року „Про іпотеку"
майновий поручитель є особа, яка
передає в іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання зобов"язання
іншої особи - боржника.

Правового обгрунтування
висновку про недійсність зобов"язань
майнового поручителя ОСОБА_3 за
договором іпотеки № 00/3
внаслідок виявлення у тексті
підписаного позивачкою договору
названих помилок, рішення суду не
містить, як і висновку щодо
відповідності закону обраного
позивачкою способу захисту, виходячи з
положень ст. 509 ЦК України щодо поняття
зобов"язання та підстав його
виникнення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 509 ЦК
України зобов"язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов"язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов"язку.

Зобов"язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 цього
Кодексу. Такими підставами є , зокрема,
договори та інші правочини.

За положеннями ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, способом захисту може бути,
зокрема, визнання недійсним правочину.
Правові наслідки недійсності
правочину або окремих його частин
врегульовані ст.ст. 216, 217 ЦК України.

Суд може захистити цивільне
право або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

За правилами ст. 18 Закону
України від 05.06.2003 року „Про іпотеку" на
підставі рішення суду іпотечний
договір може бути визнаний недійсним у
разі відсутності у ньому перелічених у
вказаній статті Закону істотних умов.

За визначенням ст. 18 цього
Закону, іпотечний договір повинен
містити такі істотні умови, а саме: для
фізичних осіб -прізвище, ім"я, по
батькові, місце проживання із
зазначенням адреси та індивідуальний
ідентифікаційний номер у Державному
реєстрі фізичних осіб - платників
податків та інших обов"язкових
платежів, зміст і розмір основного
зобов"язання, строк і порядок його
виконання та /або посилання на
правочин, у якому встановлено основне
зобов"язання; опис предмета іпотеки,
достатній для його ідентифікації,
та/або його реєстраційні дані, у тому
числі кадастровий номер. У разі іпотеки
земельної ділянки має зазначатися її
цільове призначення; посилання на
видачу заставної або її відсутність.

Виходячи із тексту договору
іпотеки № 00/3 від 24 липня 2007 року,
укладеному між АКІБ „УкрСиббанк" та
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, то в ньому
зазначені повні дані іпотекодавців,
зміст і розмір основного зобов"язання
за кредитним договором № 0 від 24
липня 2007 року, порядок його виконання,
опис предмета іпотеки. Наявні ж
помилки у написанні № кредитного
договору в преамбулі та у написанні
прізвища боржника у п.1.2 на зміст
договору іпотеки не впливають і його не
змінюють, отже відсутність у договорі
істотних умов у розумінні ст. 18 Закону
України „Про іпотеку" вони не доводять.

Крім того, судом не враховано, що
встановленим законом способом
захисту порушеного права є визнання
недійсним правочину, а не
правовідношенння, на підставі якого
воно виникло, отже вимоги ОСОБА_3 про
недійсність її зобов"язань за
договором іпотеки до визначеного
законом належного способу захисту не
відносяться.

Таким чином, при розгляді
зазначених позовних вимог ОСОБА_3 суд
припустив порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
їх по суті, а тому рішення суду про їх
задоволення в порядку ст. 309
ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням в цій частині нового
рішення, яким у задоволенні вимог
ОСОБА_3 про визнання недійсними її
зобов'язання за договором іпотеки №
0/3 від 24.07.2007 року слід відмовити.

Керуючись ст.ст.307, 309, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного
нотаріуса Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 20 грудня 2012 року по даній
справі в оскаржуваній частині
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 до ТОВ
„Кей-Колект" про визнання недійсними
зобов"язання ОСОБА_3 за договором
іпотеки № 0/3 від 24.07.2007 року по
забезпеченню виконання зобов'язань за
договором про надання споживчого
кредиту № 0 від 24.07.2007 року,
укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_4, - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: