АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/2044/14
Головуючий 1 інстанції
Справа № 641/2163/1-ц
Категорія - договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П.,
Трішкової І.Ю.,

при секретарі: Асєєвій В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Комінтернівського районого
суду м. Харкова від 16 січня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
розірвання договору довічного
утримання та за зустрічною позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
договору довічного утримання, визнання
права власності на 1/3 частину квартири
та стягнення суми, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про
розірвання договору довічного
утримання , укладеного між сторонами
06.09.2007 року, звернення сторін у
первісний стан, зобов,язання органів
реєстрації прав власності на нерухоме
майно зняти з реєстрації права
власності на квартиру АДРЕСА_1,
оформленої на ім,я відповідача та
зареєструвати на ім,я позивача.

В обґрунтування своїх вимог позивачка
зазначила, що 26.09.2007 року між сторонами
укладено договір довічного утримання ,
який посвідчений державним нотаріусом
Першої державної нотаріальної контори
м. Харкова . Відповідно до умов договору
відповідач взяла на себе зобов,язання
довічно утримувати позивача ,
забезпечувати її продуктами
харчування , одягом та забезпечувати
необхідним доглядом та допомогою.
Вартість матеріального забезпечення
зазначена в договорі в розмірі
мінімальної пенсії. Позивач в свою
чергу прийняла на себе зобов,язання
передати квартиру АДРЕСА_1 у власність
відповідачу. Відповідач не виконує
взяті на себе зобов,язання та порушує п.
5.7.договору довічного утримання, не
звертає уваги на потреби, стан здоров,я,
не забезпечує харчуванням,
медикаментами, необхідною допомогою.

Відповідач ОСОБА_1 вказаний позов не
визнала та звернулася до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_2 про
розірвання договору довічного
утримання, визнання права власності на
1/3 частину квартири, стягнення суми.

В обґрунтування зустрічного позову
ОСОБА_1 посилалася на те, що 26.09.2007 р. між
сторонами дійсно укладено договір
довічного утримання, відповідно до
якого вона виконувала свої обов»язки
протягом 5 років 7 місяців. Перед
укладенням договору довічного
утримання вона домовилася з ОСОБА_2 про
те, що в забезпечення матеріального
утримання останньої та в якості авансу
за передачу їй у власність квартири
АДРЕСА_1 повинна виплатити їй 5000
доларів США. За досягнутою
домовленістю 26.09.2007 року після
підписання договору довічного
утримання вона передала ОСОБА_2
вищевказану суму коштів. Передача
коштів відбувалася в присутності
спільної знайомої ОСОБА_3, що
підтверджується нотаріально
посвідченою заявою ОСОБА_3 Протягом 5
років 7 місяців вона належним чином
виконувала всі умови договору
довічного утримання, здійснювала
догляд як грошима, так і одягом,
харчуванням, фізичною допомогою в
розмірі мінімальної пенсії щомісяця.
Ніяких претензій жодного разу ОСОБА_2
по наданому догляду не висловлювала.
ОСОБА_2 була як членом її сім»ї З огляду
на викладене, з урахуванням часу
здійснення довічного утримання ОСОБА_2,
ОСОБА_1 просить визнати за нею право
власності на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1. Крім того, оскільки ОСОБА_2 без
достатньої правової підстави отримала
від неї кошти у розмірі 5000 доларів США,
просить стягнути з ОСОБА_2 по курсу НБУ
станом на 16.12.2013 року суму у розмірі 39950
грн.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її
представник позов підтримали, просили
його вдовольнити, проти задоволення
зустрічного позову заперечували.

ОСОБА_1 та її представники в судовому
засіданні проти позову ОСОБА_2
заперечували, зустрічний позов
підтримали, просили його задовольнити.

Рішенням Комінтернівського районого
суду м. Харкова від 16 січня 2014 року
позовна заява ОСОБА_2 задоволена.
Вирішено розірвати договір довічного
утримання, укладений 26.09.2007 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений
державним нотаріусом Першої
Харківської нотаріальної контори
Заікіною Л.В. Повернути сторони в
первісний стан та зобов»язати органи
реєстрації права власності на нерухоме
майно зняти з реєстрації права
власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім»я
ОСОБА_1 та зареєструвати право
власності на вказану квартиру на
ОСОБА_2. В задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_1 відмовлено в повному
обсязі.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_1.
Посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення у справі, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати та
постановити нове рішення, яким
відмовити ОСОБА_2 в задоволенні
позовних вимог, а її позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі. В
обґрунтування доводів апеляційної
скарги посилається на ті ж докази, що і
в суді першої інстанції. Також
зазначає, що вона тривалий час ( 5 років
і 7 місяців) та належним чином
виконувала всі умови договору
довічного утримання. Крім того, вказує,
що при укладенні договору довічного
утримання вона передала ОСОБА_2
одноразово 5000 дол. США в рахунок її
утримання. Тому вважає, що з
урахуванням тривалості часу, протягом
якого вона належно виконувала свої
обов»язки за договором та з
урахуванням того, що сплатила ОСОБА_2
одноразово 5000 дол. США,то має право на
1/3 частину квартири, належній ОСОБА_2
Оскільки ОСОБА_2 безпідставно
заволоділа її коштами в сумі 5000 дол.
США, то просить стягнути в неї і цю суму.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд
розглядає справу не інакше, як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана дове сти ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подають ся сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що
06.09.2007 року ОСОБА_2 уклала договір
довічного утримання з ОСОБА_1, що був
посвідчений державним нотаріусом
Першої Харківської державної
нотаріальної контори Заікіною Л.В.( а. с.
7).

Згідно п.1 вказаного договору ОСОБА_2
передала, а ОСОБА_1 прийняла у власність
квартиру АДРЕСА_1, яка нележить на праві
власності ОСОБА_2.

Згідно п.п.5,7 договору довічного
утримання ОСОБА_1 взяла на себе
зобов»язання довічно утримувати
ОСОБА_2, надавати їй необхідне
харчування, одяг і забезпечувати за нею
належний догляд та необхідну допомогу (
п. 5). Вартість харчування, одягу та
необхідної допомоги сторони
встановили в розмірі мінімальної
пенсії щомісячно ( п.7).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
про розірвання договору довічного
утримання суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 не
надала суду доказів, які б свідчили про
належне виконання нею умов спірного
договору про утримання позивачки та
догляду за нею протягом всього часу
його дії договору. Свідченням
належного виконання боржником
(відповідачем у справі) взятих на себе
обов'язків за договором довічного
утримання є наявність розписок
Оскільки в матеріалах справи відсутні
такі розписки чи інші докази , це вказує
на невиконання відповідачем взятих на
себе зобов'язань за вказаним договором.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, так
як вони відповідають вимогам закону та
зроблені у відповідності із зібраними
доказами.

Згідно зі ст. 755 Цивільного кодексу
України договір довічного утримання
може бути розірваний за рішенням суду:
1) на вимогу відчужувача у разі
невиконання або неналежного виконання
набувачем своїх обов»язків, незалежно
від його вини; 2) на вимогу набувача.

Згідно ст. 545 ЦК України (підтвердження
виконання зобов'язання) прийнявши
виконання зобов'язання, кредитор
повинен на вимогу боржника видати йому
розписку про одержання виконання
частково або в повному обсязі.

Саме наявність зазначених розписок є
свідченням належного виконання
боржником (відповідачем у справі)
взятих на себе обов'язків за договором,
відсутність в матеріалах справи таких
розписок чи інших доказів вказує на
невиконання відповідачем взятих на
себе зобов'язань.

В зв»язку з наведеним суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що вирішення питання про
задоволення основного позову
перебуває не в залежності від
доведення з боку позивача
бездіяльності відповідача, а в
належності від доведення останнім
виконання взятих на себе зобов'язань за
договором довічного утримання, шляхом
надання розписок позивача, чи інших
письмових доказів, в отриманні послуг
передбачених договором.

Також суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 в
задоволенні її позовних вимог про
розірвання договору довічного
утримання, визнання права власності на
1/3 частину квартири та стягнення суми
39950 грн. в зв»язку з наступним.

ОСОБА_1 не надала суду доказів, які б
свідчили про належне виконання нею
умов спірного договору про утримання
позивачки та догляду за нею протягом
всього часу його дії. Квитанції про
сплату за комунальні послуги за
квартиру АДРЕСА_1 за період
січень-березень 2013 року та чеки на
придбання продуктів харчування та
ліків суд правильно не взяв до уваги,
оскільки вони не можуть бути доказом
виконання умов договору в повному
обсязі з моменту його укладення.

Також суд першої інстанції правильно
не взяв до уваги показання свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про належне
виконання ОСОБА_1 договору довічного
утримання, так як дані свідки не були
присутніми кожен місяць в квартирі
позивачки і не бачили як виконувалося
обов'язання кожен місяць.

Посилання апелянта ОСОБА_1 на
домовленість сторін про те, що в
забезпечення матеріального утримання
ОСОБА_2 та в якості авансу за передачу
їй у власність квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_1
26.09.2007 року після підписання договору
довічного утримання передала ОСОБА_2 5000
доларів США в присутності їх спільної
знайомої ОСОБА_3, що підтверджується
нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_3
не має правового значення по суті
заявлених вимог. Передача коштів
повинна бути оформлена розпискою. Крім
того, умовами договору довічного
утримання не передбачено передачу
такої суми.

За таких обставин, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що позов ОСОБА_2 слід задовольнити з
поверненням сторін в первісний стан, а
в задоволенні позову ОСОБА_1 правильно
відмовив в повному обсязі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно
досліджені і оцінені обставини по
справі, надані сторонами докази, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або
скасування судового рішення судова
колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст.
307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 16 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.
Може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до суду касаційної інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
СУДДІ: