Справа № 335/2481/14-ц 4-с/335/25/2014 У Х В
12 березня 2014 року
Суддя Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В.,
розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії
органу державної виконавчої служби при
виконанні судового рішення про
стягнення аліментів, -
ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою
на дії органу державної виконавчої
служби при виконанні судового рішення
про стягнення аліментів.
Скарга має відповідати загальним
вимогам щодо форми та змісту позовної
заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та
містити відомості, перелічені в
частині сьомій статті 82 Закону України
"Про виконавче провадження". Вказана
позиція суду узгоджується з позицією
Верховного Суду України, викладену в
п.3 Постанови Пленуму Верховного суду
України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження» скарги,
заяви, подання мають відповідати
загальним вимогам щодо форми та
змісту позовної заяви, передбаченим
положеннями ЦПК.

Аналогічна позиція викладена в
інформаційному листі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 28 січня 2013 року № 24-152/0/4-13.

Разом з тим, звертаючись до суду за
захистом, ОСОБА_1 не визначилася із
видом цивільного судочинства, в якому
належить розглядати її вимоги. Так,
відповідно ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи. З огляду на
положення цієї статті та ст.26 ЦПК
України у таких справах сторонами у
справі будуть заявник та
заінтересована особа.

Між тим, ОСОБА_1, оскаржуючи
бездіяльність органу ДВС та начальнику
ДВС, допущену в ході виконання
судового рішення, звернулася до суду
фактично із позовною заявою,
зазначивши себе позивачем, не
зазначаючи при цьому, в чому полягає
спір про право, яке право цивільне
порушене не визнане чи оспорене
відповідачем, та яку він заявляє
матеріально-правову вимогу до
відповідача - державної виконавчої
служби.

Відповідно до норм встановленим ст. 383
ЦПК України якою передбачено, що
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

За змістом зазначеної норми
скарга подається на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи ДВС, однак скарга
подана на дії органу ДВС, а не
державного виконавця.

Крім того, заявник у відповідності з
загальними вимогами до форми заяви за
ст.ст. 119, 120 ЦПК України не зазначив
усіх заінтересованих осіб, прав та
інтересів яких стосується його позов
(скарга), зокрема, боржника за
виконавчим провадженням, не вказав
його місце місцезнаходження, поштовий
індекс, номер засобів зв'язку осіб, та
відповідно не додав копій скарги з
додатками для цих осіб, не вказав
засоби зв'язку ДВС, прізвище, ім'я, по
батькові державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби, дії якого оскаржуються.

До того ж, в скарзі не
зазначена дата порушення прав чи
свобод особи яка звернулась із скаргою
до суду та коли заявниця дізналася про
порушення її прав, що не дозволяє суду
перевірити дотримання строку для
звернення до суду із скаргою
передбаченим ст.385 ЦПК України.

Окрім того, зі скарги незрозуміло,
яку саме бездіяльність допускають
відносно заявниці, не викладено
конкретно вимоги, не вказано
конкретно яка бездіяльність
оскаржується і не вказано - коли вона
мала місце, не вказано до яких
конкретно дій суд повинен
зобов'язати державного виконавця та
начальника ДВС.

Окрім того, у скарзі не чітко
викладена прохальна частина, тобто, не
у відповідності до змісту того
судового рішення, яке може прийняти
суд, адже, відповідно до ст.11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб і в межах заявлених ними
вимог: не конкретизовано, яке саме
рішення, дії або бездіяльність просить
визнати неправомірними. При цьому,
скарга містить вимоги, які не
підлягають розгляду у порядку
передбаченому розділом VІІ ЦПК України,
зокрема щодо притягнення до
кримінальної відповідальності, щодо
встановлення фактів, у тому числі
завдання матеріальної шкоди,
встановлення причин та умов
невиконання тощо. Щодо вимог про
ухвалення окремих ухвал відносно ДВС,
то постановлення окремої ухвали є
правом суду, а не обов'язком і за своєю
суттю не може бути розглянута як вимога
заявника передбачена ст. 383-389 ЦПК
України.

Відповідно до ст.120 ЦПК України
позивач повинен додати до позовної
заяви її копії та копії всіх
документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів і
третіх осіб.

З врахуванням викладеного,
заявнику слід зазначити з посиланням
на відповідні докази дату, коли йому
стало відомо про порушення свого права
чи свободи, уточнити суб'єктний склад
сторін спору про оскарження рішення,
дії або бездіяльності державного
виконавця чи іншої посадової особи ДВС,
зазначити усіх заінтересованих осіб та
їх місцезнаходження, індекс, засоби
зв'язку, уточнити прохальну та
мотивувальну частину скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає,що без зазначення наведених
вище обставин, вирішити питання про
відкриття провадження у справі
неможливо, а тому скаргу залишити без
руху та надати скаржнику строк для
усунення недоліків скарги з подачею її
до суду в новій редакції з врахуванням
вимог ст. 119,120, 383, 384 ЦПК України.

Відповідно до ст.121 ЦПК України
суддя, встановивши, що скаргу подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу,або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє скаржника і надає йому
строк для усунення недоліків, який не
може перевищувати п'яти днів з дня
отримання скаржником ухвали.

Роз'яснити, що в разі усунення
недоліків у зазначений строк скарга
вважається поданою в день первісного
її подання до суду. Інакше скарга
вважається неподаною і повертається
скаржнику.

Керуючись ст.ст. 119-121, 383,384 ЦПК
України, суддя -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії органу державної
виконавчої служби при виконанні
судового рішення про стягнення
аліментів, залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк п'ять днів з
моменту отримання копії ухвали суду
для надання суду скарги у новій
редакції, яка відповідає вимогам ст.
119,120,383,384, ЦПК України та її копії у
кількості учасників розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_1, що у випадку
невиконання зазначених вимог у
встановлений строк скарга буде визнана
неподаною та повернута відповідно до
вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:
Ю.В. Апаллонова