У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука
М.І., Остапчука Д.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя
особа - товариство з обмеженою
відповідальністю «Діо-Крим», про
стягнення безпідставно отриманої суми,
за касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю «Діо-Крим»
на рішення Залізничного районного суду
м. Сімферополя від 11 квітня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 15 липня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення
безпідставно отриманої суми і трьох
відсотків річних.

В обґрунтування позову позивач
посилалася на те, що між нею та ТОВ
«Діо-Крим» 28 жовтня 2009 року був
укладений договір підряду, відповідно
до умов якого ТОВ «Діо-Крим»
зобов'язалося на власний ризик,
власними або залученими силами та
засобами, з використанням своїх
матеріалів виконати роботу з
будівництва третього та мансардного
поверху об'єкту «Триповерхової
прибудови до корпусу № 1», який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а
замовник зобов'язався прийняти та
оплатити будівельні роботи. Ціна
будівельних робіт за договором підряду
№ 01/10 від 28 жовтня 2009 року визначалась
по договірній ціні.

Позивач виконувала взяті на себе
зобов'язання та передавала грошові
кошти у розмірі 300 000 доларів США для
фінансування об'єкта будівництва
генеральному директору ТОВ «Діо-Крим»
ОСОБА_7

Однак, ОСОБА_7 вказані грошові кошти у
касу ТОВ «Діо-Крим» не вніс та
розпорядився ними на власний розсуд, що
підтверджується рішенням апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 02
червня 2011 року, при цьому будівництво
не завершено та об'єкт не введений в
експлуатацію.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просила стягнути з відповідача
300 000 доларів США, як безпідставно
отримане майно, а також 3 % річних за
прострочення грошового зобов'язання.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Сімферополя від 11 квітня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 15 липня 2013 року,
позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення
безпідставно отриманої суми і трьох
відсотків річних задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
суму безпідставно отриманої грошової
суми та трьох відсотків річних у
розмірі 1 695 689 грн 50 коп. та судовий збір
у розмірі 3 354 грн.

У касаційній скарзі ТОВ «Діо-Крим»
порушує питання про скасування
оскаржуваних рішень суду, із
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції, мотивуючи
свою вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Судами встановлено, що 28 жовтня 2009 року
між ОСОБА_6 та ТОВ «Діо-Крим», в особі
генерального директора - ОСОБА_7, було
укладено договір підряду № 01/10 з
будівництва третього та мансардного
поверхів об'єкту «Трьохповерхова
прибудова до корпусу № 1», який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а 05
лютого 2010 року цими ж особами укладена
додаткова угода до вказаного договору
підряду щодо будівництва четвертого
поверху двохярусної квартири об'єкту
«Трьохповерхова прибудова до корпусу
№ 1», який знаходиться за вказаною
адресою, до яких складалися погоджені
сторонами договору графіки
фінансування будівництва замовником.

Рішенням Сімферопольського районного
суду Автономної Республіки Крим від 22
грудня 2010 року, яке у зазначеній
частині залишено без змін рішенням
апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 02 червня 2011 року та
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 вересня 2011
року, розірвано договір підряду № 01/10
від 28 жовтня 2009 року, укладений між
ОСОБА_6 та ТОВ «Діо-Крим».

Вказаним рішенням апеляційного суду
автономної Республіки Крим від 02
червня 2011 року ОСОБА_6 відмовлено у
позові про стягнення з ТОВ «Діо-Крим»
на її користь 1 572 940 грн та у визнанні
права власності на об'єкт
незавершеного самочинного
будівництва.

Судом у вказаній справі встановлено, що
за розпискою від 29 жовтня 2009 року
згідно з договором підряду № 01/10 від 28
жовтня 2009 року ОСОБА_7 від ОСОБА_6
отримано грошові кошти у сумі 100 000
доларів США за узгодження та розробку
проектно-кошторисної документації і за
розписками від 03 листопада 2009 року, від
15 грудня 2009 року, від 26 січня 2010 року,
від 05 лютого 2010 року та від 04 березня 2010
року ОСОБА_7 отримано від ОСОБА_6 згідно
з договором підряду № 01/10 від 28 жовтня
2009 року на будівництво грошові кошти на
загальну суму 200 000 доларів США.

Відмовляючи у задоволенні позову про
стягнення безпідставно отриманих
коштів з ТОВ «Діо-Крим» у вказаній вище
цивільній справі у розмірі 1 572 940 грн,
суд апеляційної інстанції виходив з
того, що всі грошові кошти були
передані позивачем по розписках
ОСОБА_7, але відсутні письмові докази
надходження цих коштів на банківські
рахунки або в касу ТОВ «Діо-Крим».

Вартість фактично виконаних робіт за
договором підряду по будівництву
другого, третього та четвертого
поверхів незавершеного будівництвом
об'єкту - прибудови до корпусу № 1,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи № 3231
від 19 листопада 2010 року складає 827 060
грн.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що рішенням суду
встановлено факт отримання ОСОБА_7 від
ОСОБА_6 300 000 доларів США на будівництво
за договором підряду з ТОВ «Діо-Крим»,
яке ОСОБА_7 став виконувати особисто,
витративши 827 060 грн, та що будівництво,
яке розпочате як самочинне, припинено
ним у квітні 2010 року, не завершене, що
має преюдиційне значення. При цьому,
суди вважали, що при визначені суми
коштів, яка підлягає стягненню з
відповідача, слід враховувати суму
витрачену на фактично виконанні
роботи.

Проте з такими висновками судів
повністю погодитися на можна.

Загальні підстави для виникнення
зобов'язання у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави визначені нормами
глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України
регулює випадки набуття майна або його
збереження без достатніх правових
підстав.

Предметом регулювання інституту
безпідставного отримання чи
збереження майна є відносини, які
виникають у зв'язку з безпідставним
отриманням чи збереженням майна i які
не врегульовані спеціальними
інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття,
збереження майна виникають за
наявності трьох умов: а) набуття або
збереження майна, б) набуття або
збереження за рахунок іншої особи, в)
відсутність правової підстави для
набуття або збереження майна
(відсутність положень закону,
адміністративного акта, правочинну або
інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК
України).

Об'єктивними умовами виникнення
зобов'язань із набуття, збереження
майна без достатньої правової підстави
виступають: 1) набуття або збереження
майна однією особою (набувачем) за
рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у
вигляді зменшення або незбiльшення
майна у iншої особи (потерпілого); 3)
обумовленість збільшення або
збереження майна на стороні набувача
шляхом зменшення або вiдсутностi
збільшення на стороні потерпілого; 4)
вiдсутнiсть правової підстави для
вказаної зміни майнового стану цих
осіб.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України
безпідставно набутим майном є майно,
набуте особою або збережене нею у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави.

Вiдповiдно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст.
509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогiєю
породжують цивiльнi права та обов'язки.
До підстав виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, належать
договори та iншi правочини.
Зобов'язанням є правовiдношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися вiд
певної дiї, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 цього
Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися
належним чином вiдповiдно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
aктiв цивільного законодавства, а за
вiдсутноcтi таких умов та вимог цього
Кодексу, інших aктiв цивільного
законодавства - вiдповiдно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Під вiдсутнiстю правової підстави
розуміється такий перехід майна від
однієї особи до іншої, який або не
ґрунтується на прямій вказiвцi закону,
або суперечить меті правовiдношення i
його юридичному змісту. Тобто
вiдсутнiсть правової підстави означає,
що набувач збагатився за рахунок
потерпілого поза підставою,
передбаченою законом, іншими правовими
актами чи правочином.

Частиною першою ст. 202 ЦК України
встановлено, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Майно не може вважатися
набутим чи збереженим без достатніх
правових підстав, якщо це відбулося в
не заборонений цивільним
законодавством спосіб з метою
забезпечення породження учасниками
вiдповiдних правовідносин у
майбутньому певних цивільних прав та
обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи
інших юридичних фактів, правомірних
дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК
України.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України
звужує застосування інституту
безпідставного збагачення у
зобов'язальних (договірних) відносинах,
або отримане однією зi сторін у
зобов'язанні підлягає поверненню iншiй
стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України
тільки за наявності ознаки
безпiдставностi такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з
підстав, передбачених ст. ст. 11, 600, 601, 604 -
607, 609 ЦК України, до моменту його
виконання, таке виконання має правові
підстави (підстави, за яких виникло це
зобов'язання). Набуття однією зі сторін
зобов'язання майна за рахунок іншої
сторони в порядку виконання
договірного зобов'язання не є
безпідставним.

Відповідно до ч. 3 ст. 843 ЦК України ціна
роботи у договорі підряду включає
відшкодування витрат підрядника та
плату за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 849 ЦК України
замовник має право відмовитися від
договору підряду та вимагати
відшкодування збитків, якщо підрядник
своєчасно не розпочав роботу або
виконує її настільки повільно, що
закінчення її у строк стає явно
неможливим, а також якщо під час
виконання роботи стане очевидним, що
вона не буде виконана належним чином,
замовник має право призначити
підрядникові строк для усунення
недоліків, а в разі невиконання
підрядником цієї вимоги - відмовитися
від договору підряду та вимагати
відшкодування збитків або доручити
виправлення роботи іншій особі за
рахунок підрядника.

Вирішуючи спір, як суд першої
інстанції, так і суд апеляційної
інстанції, у порушення вимог ст. ст. 213,
214, 303 ЦПК України, встановивши, що
відповідач отримав від ОСОБА_6 300 000
доларів США на будівництво третього та
мансардного поверхів вказаного вище
об'єкту, почав виконувати особисто
договір підряду укладений з ТОВ
«Діо-Крим», витративши 827 060 грн,
будівництво не завершив та припинив
його у квітні 2010 року, не врахували, що у
разі пред'явлення позову про стягнення
безпідставно набутого майна
договірний характер правовідносин
виключає можливість застосування до
них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК
України, внаслідок чого не визначилися
із характером спірних правовідносин:
чи правовідносини сторін регулюються
нормами зобов'язального права, чи
ст. 1212 ЦК України, на яку посилався
позивач як на підставу позовних вимог.

Оскільки обставини, пов'язані із
перевіркою правильності визначення
обставин справи та оцінки наданих
сторонами доказів, не були з'ясовані
судами неналежним чином, чим порушено
норми процесуального права (ст. ст. 10, 60,
61, 179 ЦПК України) і таке унеможливило
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, то відповідно до ч. 2
ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі
рішення підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

З огляду на викладені обставини
підлягає скасуванню також ухвала
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, що була постановлена за
результатом перегляду вказаної справи
від 04 листопада 2013 року.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Діо-Крим»
задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Сімферополя від 11 квітня 2013 року,
ухвалу апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 15 липня 2013 року та
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04 листопада 2013
року скасувати, справу передати на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л.
Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук Д.О.
Остапчук