У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

9 квітня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Касьяна О.П.,
Кафідової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
приватного сільськогосподарського
підприємства "Мрія", третя особа
Черкаська регіональна філія "Центр ДЗК"
про визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Черкаської області від 23 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що відповідно до Державного
акту про право приватної власності на
землю серія ЯБ № 181046, виданого на
підставі розпорядження від 27 вересня
2004 року Катеринопільської районної
державної адміністрації Черкаської
області вона є власником земельної
ділянки, площею 5,77 га, що розташована на
території Розсохуватської сільської
ради Катеринопільського району,
Черкаської області.

28 грудня 2004 року вона та ПСП «Мрія»
уклали договір оренди земельної
ділянки. Даний договір зареєстровано в
Катеринопільському райвідділі ЧРФ ДП
центр «ДЗК» від 10.03.2005 року за № 86.

10 липня 2013 року між ОСОБА_4 та ПСП «Мрія»
в особі директора Приходька С.М., було
укладено додатковий договір до
вищезазначеного договору оренди
земельної ділянки.

Проаналізувавши умови договору оренди
землі вона виявила, що він укладений з
порушенням вимог чинного
законодавства, а саме ст. ст. 15, 17 Закону
України «Про оренду землі», зокрема, в
п.8 договору належним чином не
визначено розмір орендної плати і при
цьому вказано лише розмір та не
зазначено скільки відсотків становить
вказана сума від грошової оцінки
земельної ділянки, п. 32 не визначено
сторони, яка несе ризик випадкового
знищення або пошкодження об'єкта
оренди чи його частини, не визначено
сторону, яка бере на себе обов'язок
страхування об'єкту оренди, акт прийому
передачі складено 30 грудня 2004 року, чим
було допущено порушення умов договору
та чинного законодавства, так як
відбувалася передача земельної
ділянки ще до державної реєстрації
договору.

Враховуючи вказане, позивачка з
уточненням позовних вимог, просила
визнати даний договір оренди землі
недійсним.

Рішенням Катеринопільського районного
суду Черкаської області від 13 серпня 2013
року позов ОСОБА_4 було задоволено.
Визнано недійсним договір оренди землі
між ОСОБА_4 та ПСП «Мрія», який був
укладений 28 грудня 2004 року і
зареєстрований в Катеринопільському
райвідділі ЧРФ центр «ДЗК» 10 березня 2005
року.

Визнано недійсним додатковий договір
між ОСОБА_4 та ПСП «Мрія», що
зареєстрований 27 листопада 2007 року в
Катеринопільському районному відділі
ЧРФ центр «ДЗК», який укладений 10 липня
2007 року до договору оренди від 10
березня 2005 року.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 23 січня 2014 року, рішення
суду першої інстанції було скасовано
та у справі ухвалено нове рішення, яким
у задоволенні позову було відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права й неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема, докази та обставини, на які
посилається заявник, були предметом
дослідження апеляційного суду і при їх
дослідженні та встановленні судом
дотримані норми процесуального та
матеріального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської
області від 23 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун О.П. Касьян О.В. Кафідова