У х в а л а

іменем україни

24 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Остапчука Д. О., Ізмайлової
Т. Л., Мостової Г. І.,

провівши попередній розгляд справи за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання
недійсним договору дарування, за
касаційною скаргою ОСОБА_6, яка діє в
інтересах ОСОБА_4, на рішення
апеляційного суду Полтавської області
від 23 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, у якому
зазначав, що 13 лютого 2003 року уклав із
ОСОБА_5 договір дарування належної йому
квартири АДРЕСА_1, попередньо
домовившись із відповідачкою, що вона
буде його доглядати та утримувати дану
квартиру. У січні 2011 року відповідачка
припинила відвідувати позивача.
Вважаючи, що спірний договір дарування
укладений з метою приховати дійсний
правочин про довічне утримання, тобто є
удаваним, просив визнати недійсним
договір дарування вказаної квартири.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Полтави від 15 березня 2012
року позов задоволено.

Визнано недійсним договір
дарування квартири АДРЕСА_1, укладений
13 лютого 2003 року між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, посвідчений приватним
нотаріусом Полтавського міського
нотаріального округу ОСОБА_7

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 23 січня 2014 року
рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 15 березня 2012 року
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову в позові.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_6,
яка діє в інтересах
ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, ухвалене у справі
рішення апеляційного суду просить
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Касаційну скаргу ОСОБА_6, яка діє в
інтересах ОСОБА_4,
необхідно відхилити з огляду на
наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено,
що під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи скарги
про неправильне застосування норм
матеріального і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч.
3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги та
залишення рішення апеляційного суду
без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, яка діє в
інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду
Полтавської області від 23 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
Д. О. Остапчук

Т. Л. Ізмайлова

Г. І. Мостова