У х в а л а

19 травня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів:
Гончара В.П.,
Дербенцевої Т.П.,

Коротуна В.М., Штелик С.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 січня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до Крюківщинської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області про визнання
права власності на нерухоме майно за
набувальною давністю, визнання
незаконним та скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з вищевказаним позовом та просила
визнати за нею право власності за
набувальною давністю на 1/2 частини
житлового будинку АДРЕСА_1, яка
належала на праві власності померлому
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 19
грудня 2011 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 20 березня 2012 року, в позові
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням першої
інстанції та ухвалою апеляційного
суду, ОСОБА_3 подала касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 січня 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 19
грудня 2011 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 20 березня
2012 року.

16 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із заявою про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 січня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

На підтвердження підстав неоднакового
застосування судами норм
матеріального права, а саме: ч. 1 ст. 344 ЦК
України та ст. 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України,
заявник послалась та додала копії
постанов Вищого господарського суду
України від 22 січня 2008 року та від 19
лютого 2009 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 6 постанови від 30 вересня 2011
року № 11 «Про практику застосування
статей 353 - 360 Цивільного процесуального
кодексу України», заява про перегляд
судових рішень у цивільних справах із
підстав, передбаченої пунктом 1 частини
першої статті 355 ЦПК, може бути подана
за сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.
Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах. Під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту заяви та долучених до заяви
судових рішень, зокрема, копій постанов
Вищого господарського суду України від
22 січня 2008 року та від 19 лютого 2009 року,
не вбачається неоднакове застосування
судами касаційних інстанцій одних і
тих самих норм матеріального права,
оскільки вищевказані рішення судів
касаційних інстанцій ухвалені у
справах, де предмет спору, зміст
позовних вимог не є тотожними та
ухвалені у справах за різних
встановлених судами фактичних
обставин, тому у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до Крюківщинської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області про визнання права власності
на нерухоме майно за набувальною
давністю, визнання незаконним та
скасування рішення, за заявою ОСОБА_3
про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 січня 2014 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С. Олійник

Судді:
В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

В.М. Коротун

С.П. Штелик