22-ц/772/1193/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Іщук Т. П.Категорія:
27Доповідач: Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області в
складі:

головуючого Сала Т.Б.,

суддів Зайцева А.Ю., Голоти Л.О.

при секретарі Торбасюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 27 лютого 2014 року
у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановила:

В листопаді 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулось в суд із вказаним позовом до
ОСОБА_2, мотивуючи його тим, що 14 вересня
2007 року між банком та відповідачем було
укладено договір б/н. Відповідно до
Договору відповідач отримав від
позивача кредит у розмірі 1000 гривень 00
копійок у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Позивач свої зобов'язання за Договором
та угодою виконав в повному обсязі, а
саме надав відповідачу кредит. В свою
чергу відповідач не надав своєчасно
Банку грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов Договору, що має
відображення у Розрахунку
заборгованості за договором, а тому
зобов'язання за Договором та угодою не
виконав.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту його
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично лонгується
на такий же термін. Договором
передбачено порядок та умови погашення
кредиту, погашення заборгованості по
кредиту, сплата нарахованих за період
користування кредитом відсотків,
комісії за користування кредитом та
інших витрат.

Оскільки ОСОБА_2 продовжує ухилятись
від виконання зобов'язання за
договором і заборгованість не погашає,
що порушує законні права ПАТ КБ
«Приватбанк», то останній звернувся з
зазначеним позовом в суд, в якому
просив стягнути з відповідача
заборгованість за цим договором.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 27 лютого 2014 року
в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням
позивач подав апеляційну скаргу в якій
просить рішення скасувати, ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» зазначає, що суд першої
інстанції ухвалив незаконне рішення з
підстав порушення норм процесуального
та матеріального права та дійшов
помилкового висновку за недоведеністю
обставин, що мають значення для справи
та невідповідності висновків суду
обставинам справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що
14.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_2 був укладений договір б/н, який
складається із заяви, Умов та Правил
надання банківських послуг.

Відповідно до умов договору
відповідачу було відкрито картковий
рахунок, видано платіжну картку та
надано можливість користуватись
кредитними коштами.

За вказаним Договором відповідач
отримав від банку кредит в розмірі 1000,00
грн. у вигляді встановленого ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 22,8%
на рік на суму залишку заборгованості.
В подальшому кредитний ліміт був
збільшений до 5000 грн.

Заборгованість ОСОБА_2 за договором,
станом на 31.10.2013 р., становить 15 332 грн. 79
коп.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим до виконання.

Згідно вимог чинного законодавства
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та у встановлений у
зобов'язанні строк (термін) його
виконання (ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

В даній справі за пунктами 6.5, 6.9, 8.6. Умов
та Правил надання банківських послуг
клієнт зобов'язувався погашати
заборгованість за кредитом та
відсотками за користування ним на
умовах, передбачених договором.

У випадку виникнення заборгованості по
картковому рахунку позичальника
останній зобов'язується погашати
заборгованість протягом 30 днів з
моменту її виникнення.

Пунктом 2 Умов та Правил надання
банківських послуг визначено терміни
та поняття, відповідно до яких,
мінімальний обов'язковий платіж - це
розмір боргових зобов'язань Держателя,
які щомісячно належать до сплати
Держателем протягом строку дії Карти.
Мінімальний обов'язковий платіж є обов
'язковим для Держателя платіжних карт,
здійснюючих операції по кредитній
схемі.

Платіж включає плату за користування
Кредитом, передбачену Тарифами, та
частину заборгованості по Кредиту
(пункт 5.3. Розділу II).

В даному випадку таке погашення
заборгованості здійснюється у
наступному порядку: погашення
процентів по кредиту - щомісячно за
попередній місяць, погашення кредиту -
в повному об'ємі, не пізніше останнього
дня місяця, вказаного на платіжній
карті (пункт 5.4. Розділу II).

Відповідно до умови Заяви та пункту 4.1
Розділу II Умов та Правил надання
банківських послуг, погашення
заборгованості по кредиту може
здійснюватися шляхом внесення коштів
на карту клієнтом або шляхом списання
коштів з інших карт.

Згідно наданої Банком виписки по
картковому рахунку останнє
надходження для поповнення карткового
рахунку було проведено 30.06.2009 року (а. с.
46), а з 31.07.2009 року виникла
заборгованість, яка повинна бути
погашена відповідно до умов договору.

Судом вірно враховано той факт, що
поряд зі встановленням порядку
пролонгації строку дії договору (п. 9.12
розділ 9 Умов і Правил) сторони
встановили порядок і строки виконання
боржником зобов'язань (внесення
щомісячних мінімальних обов'язкових
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору (п. 6.5., 8.6. цих же Умов і Правил
та п. 5.3 Розділу II Умов та Правил).

Оскільки останнє перерахування коштів
для поповнення карткового рахунку було
проведено 30.06.2009 року, а будь-яке
погашення з липня 2009 року не
здійснювалось, то момент виникнення
заборгованості за кредитом слід
рахувати з 31.07.2009 року.

Отже, початок перебігу строку позовної
давності почався з 31.07.2009р.

Із позовними вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом позивач
звернувся до суду 21.11.2013 року.

В даному випадку, доводи апеляційної
скарги щодо помилковості застосування
судом першої інстанції строків
позовної давності є безпідставними.
Так само як і твердження позивача, що
відповідач не надав письмової заяви
про закриття карткового рахунку, у
зв'язку із чим на підставі умов,
Передбачених Умовами, дія договору
ОСОБА_2 було продовжено на такий же
строк і діє до цього часу.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Ст. 257 ЦК України передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю в три роки.

При вирішенні питання про застосування
строків позовної давності, колегія
суддів враховує правовий висновок
Верховного суду України по цивільній
справі № 6-116цс13 (який є обов'язковим
відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК
України), предметом якої був спір щодо
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Згідно з даним Висновком початок
перебігу строку позовної давності
відповідно до ст. 261 ЦК України
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто з моменту порушення стороною
своїх зобов'язань.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору про погашення
боргу щомісячними платежами
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається (технічний запис судового
засідання від 27.02.2014 року), відповідачем
27.02.2014 р. до винесення рішення, було
заявлено про застосування строку
позовної давності.

При розгляді апеляційної скарги
представником банку надано довідку про
строк дії кредитної картки ОСОБА_2 та
витяг з інформаційної бази даних банку.

Подаючи даний документ, представник
банку зазначив, що строк позовної
давності необхідно відраховувати від
дати закінчення строку дії кредитної
картки - 09.2011 рік, а отже, строк позовної
давності позивачем не пропущений.

Однак, колегія суддів не погоджується з
даним твердженням, оскільки,
представник банку фактично ототожнив
поняття «строк дії картки» та «строк
дії договору». Дані поняття
ототожнювати неможливо, оскільки
основою в зобов'язальних відносинах
сторін є договір, а кредитна картка - це
лише механізм реалізації умов
договору.

Колегія суддів вважає, що даний доказ є
неналежним, оскільки інформація, що
міститься в довідці щодо строку дії
кредитної картки, суперечить п. 9.12.
Договору, в якому зазначено, що договір
діє протягом одного року з моменту
підписання.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив обставини у справі та
відповідні їм правовідносини, та
правильно застосував строки позовної
давності, а доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 27 лютого 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
/підпис/
Сало Т.Б.

Судді:
/підписи/
Зайцев А.Ю.

Голота
Л.О.

Згідно з оригіналом: