РІШЕННЯ

Іменем України

30.04.2014 Кобеляцький районний суд
Полтавської області у складі:

головуючого – судді Мороз Т.М.

з участю секретаря
Любовської О.М

представника позивача адвоката
ОСОБА_1

представника відповідача адвоката
ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в м. Кобеляки цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ
майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_4 про поділ майна, в
якому зазначила, що 17 листопада 1997
року вона уклала шлюб з відповідачем,
який в 2011 році було розірвано. За час
шлюбу вона разом з відповідачем
добудувала житловий будинок, гараж,
погріб та побудувала сарай, паркан, що
розташовані по вул. Кірова, 10 а в м.
Кобеляки Полтавської області. Після
кількох уточнень та доповнень позовної
заяви прохала суд визнати об»єктом
права спільної сумісної власності
подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житловий
будинок з господарськими будівлями в м.
Кобеляки, вул. Кірова, 10 а Полтавської
області, яке істотно збільшилося в
своїй вартості внаслідок спільних
трудових та грошових коштів. Розділити
житловий будинок з господарським
будівлями в м. Кобеляки по вул. Кірова, 10
а Полтавської області, виділивши їй в
натурі квартиру №2 по третьому
варіанту висновку судової
будівельної-технічної експертизи №80-13
від 14.08.2013 р., а саме: житлову кімнату
«1-3» площею 12,2 кв.м. на суму 20262 грн.;
житлову кімнату «1-4» площею 18,8 кв.м. на
суму 31223 грн., житлову кімнату «1-5»,
площею 14,7 кв.м. на суму 24414 грн., всього
на суму 75899 грн. Сарай літ «В» вартістю
2968 грн., навіс літ «в» вартістю 552 грн.,
погріб літ. «П» вартістю 2159 грн.,
вбиральню літ. «Т» вартістю 1268 грн.,
частину огорожі літ. «з1,2,3» вартістю 27889
грн., всього на суму 34836 грн. Частка
становить 515/1000. Відповідачеві ОСОБА_4
виділити квартиру №1 по третьому
варіанту висновку експертизи :
передпокій літ. «Б» площею 16,1 кв.м.
вартістю 26739 грн.; житлову кімнату «1-2»
площею 14,0 кв.м. вартістю 23252 грн.;
поєднану вбиральню «1-6» площею 6,9 кв.м.
вартістю 11460 грн., всього на суму 61451 грн.
ОСОБА_5 літ. «Б» вартістю 12592 грн.; сарай
літ «Б1» вартістю 7592 грн.; навіс літ «б»
вартістю 6634 грн., вимощення літ. «1»
вартістю 6634 грн., вигрібна яма літ. «ІІ»
вартістю 4406 грн., частина огорожі літ.
«№1,2,3» вартістю 9347 грн, всього на суму
42834 грн. Відповідачеві виділити
будівель та споруд на суму 104285 грн., що
становить 485/1000 часток. Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 3225 грн., що
становить різницю у частинах
домоволодінь. Зобов»язати ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 демонтувати дверні блоки між
приміщеннями «1-2/1-3», «1-2/1-5», «1-1/1-5» та
отвори, що утворилися закласти цеглою.
Між приміщеннями «1-3/1-4», «1-1/1-2»
встановити дверні блоки. Зобов»язати
ОСОБА_3 у приміщенні «1-4» встановити
вхідний дверний блок. Зобов»язати
сторони, в приміщеннях квартир, що
утворилися, обладнати кухні та житлові
кімнати. Квартири обладнати
самостійними системами
електрозабезпечення, газопостачання,
опалення, водопостачання. Розподіл
горищного приміщення житлового
будинку здійснювати згідно лінії
розподілу без встановлення
перегородки. Виділити ОСОБА_3 земельну
ділянку площею 488,5 кв.м. (згідно
висновку судової будівельно-технічної
експертизи), яка знаходиться в м.
Кобеляки, вул.. Кірова, 10 а Полтавської
області. Виділити ОСОБА_4 земельну
ділянку площею 488,5 кв.м. згідно висновку
експертизи. Стягнути з ОСОБА_4 на її
користь судові витрати, а саме за
сплату судового збору в розмірі 1107 грн.
35 коп., за витрати за проведення судової
будівельно-технічної експертизи – 3200
грн., витрати за надання правової
допомоги в розмірі 5026 грн., всього 9333
грн.35 коп.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3
підтримала позовні вимоги та пояснила,
що до шлюбу з відповідачем-17.11.1997 року,
відповідач мав розпочате будівництво
житлового будинку по вул. Кірова, 10 а в
м. Кобеляки Полтавської області, а саме
були збудовані лише стіни в будинку і
він був вкритий шифером. За час
подружнього життя вони спільно з
відповідачем придбавали будівельні
матеріали і добудували будинок, гараж,
погріб, побудували сарай, паркан. Крім
того. вони пов’язали арматурою та
деревом стелі, провели електропроводку
у жилих та нежилих приміщеннях будинку,
водяне опалення, каналізацію,
водопостачання; поштукатурили
приміщення будинку, зробити стяжку з
бетону та цементного розчину підлоги,
постелили тирсоплиту у всіх кімнатах,
постелили кахельну плитку у ванній
кімнаті і коридорі, встановили одвірки
між кімнатами, вікна-двійники, вхідні
дверіу будинку, ванну кімнату;
пофарбували підлогу, вікна, двері,
влаштували вхід на горище, вхідну
драбину та дощові зливи; побудували
сарай на два відділення, вхідний
погріб, цементну підлогу в гаражі,
цементне замощення навкруги будинку,
цементні доріжки до гаража, погребу,
доріжки до літньої кухні та виходу з
садиби на вулицю, цегельний паркану з
цоколем, з граніту та кованого заліза і
шиферу, вхідну калітки та ворота,
цементований в»їзд з вулиці до будинку
та гаража. Внаслідок вкладення нею
трудових та грошових коштів дане майно
істотно збільшилося у своїй вартості, а
тому вона має право на виділення їй 1/2
частки. Прохала позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав та
пояснив суду, що в 1990 році йому була
виділена земельна ділянка по вул.
Кірова, 10 в м. Кобеляки для будівництва
житлового будинку. Цього ж року він
розпочав будівництво, яке закінчив у 1993
році. Позивачка ввібралася у будинок
17.11.1997 року після реєстрації шлюбу. За
період шлюбу в будинку проводився лише
косметичний ремонт. Ними спільно було
збудовано лише паркан. Земельна
ділянка є його особистою власністю,
тому що набута ним в процесі
приватизації землі, і на її придбання
не витрачалися спільні кошти подружжя.
Прохав суд відмовити у задоволенні
позову.

Суд, заслухавши сторони, представників
сторін, свідків, дослідивши матеріали
справи вважає, що позов задоволенню не
підлягає.

Судом установлено, що шлюб між ОСОБА_4
та ОСОБА_3 було укладено 11 листопада 1997
року, а рішенням суду від 25 жовтня 2011
року даний шлюб був розірваний, при
чому в рішенні Кобеляцького районного
суду зазначено, що сторони припинили
спільне проживання в листопаді 2010 року
( т.1 а.с. 19).

Право власності ОСОБА_4 на житловий
будинок з господарсько-побутовими
будівлями по вул. Кірова, 10 а м. Кобеляки
Полтавської обл. підтверджується
свідоцтвом про право власності від
23.12.2012 року (т.1а.с.122, 123).

17 травня 1990 року рішенням №279
виконавчого комітету Кобеляцької
міської ради ОСОБА_4 виділено земельну
ділянку площею 600 кв.м. для будівництва
одноквартирного одноповерхового
індивідуального жилого будинку в м.
Кобеляки по вул. Кірова, 10 а, а у
подальшому ним виготовлено
будівельний паспорт та отримано дозвіл
на виконання будівельних робіт з
будівництва житлового будинку і
господарських будівель. (т.1 а.с.154-161).

Даний будинок зданий в експлуатацію в
лютому 1999 року (т.1 а.с.129-130).

З технічного паспорту на житловий
будинок по вул. Кірова, 10 а в м. Кобеляки
вбачається, що житловий будинок
побудований в 1993 році, господарські
будівлі – з 1987 по 1994 рік (т.1 а.с.10-14).

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, пояснили суду, що будівництво
гаража та господарських будівель було
розпочато ОСОБА_4 та його першою
дружиною ОСОБА_5 ще в 1987 році, а будинку
– в 1990 році. В 1993-1994 роках будинок був
повністю збудований. В 1995 році вони
ввібралися в нього. Паркан був
дерев»яний. Свідок ОСОБА_11 пояснила
суду, що 17.11.1997 року її було запрошено на
святкування реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 та дная народження позивачки. Ці
події святкували в спірному житловому
будинку, який був повністю готовий,
були поли, застелені доріжки, меблі,
світло.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пояснили суду,
що позивач ОСОБА_3 в 2002-2003 роках
будувала паркан, сарай.

Свідки ОСОБА_14 пояснила суду, що в
будинку не була, бачила, що йдуть
ремонтні роботи. Свідок ОСОБА_15
пояснила, що вперше була у будинку в 2000
році і бачила будівельна матеріали та
краску.

В судовому засіданні не знайшло свого
підтвердження твердження позивача
ОСОБА_3 про вклад її особистих коштів,
отриманих нею в результаті продажу
27.01.1999 року належного їй на праві
власності житлового будинку в сумі 15
тисяч гривень у добудову будинку по
вул. Кірова, 10 а в м. Кобеляки та
спростовується актом державної
прийомки з експлуатації
індивідуального житлового будинку,
згідно якого будинок по вул. Кірова, 10 а
в м. Кобеляки прийнятий в експлуатацію
15.02.1999 року (т.1а.с.9, 129-130).

Згідно довідки Кобеляцького УЕГГ від
23.04.2013 року ОСОБА_4 користується
природним газом за адресою м. Кобеляки,
вул. Кірова, 10 а з 01.10.1995 року, що
спростовує твердження позивачки, що
газопостачання було проведено до
будинку за час їхнього проживання в
шлюбі (т.1 а.с.101).

Судом не беруться до уваги довідки,
накладні, товарні чеки (т.1 а.с.21, 22, 24, 25,
33, 34), надані позивачем як доказ
придбання нею будівельних матеріалів
протягом 2003-2009 років на добудову
житлового будинку та господарських
споруд, оскільки житловий будинок був
зданий в експлуатацію в лютому 1999 року.
Доказів, що ці будматеріали були
використані саме на добудову житлового
будинку та господарських споруд
позивачем не надано.

З накладної та товарного чека (т.1 а.с.24)
не вбачається дати придбання товару.

Згідно накладних, чеків (т.1 а.с. 26, 27, 28,
172) вбачається придбання рухомого
майна.

Висновок судової будівель-технічної
експертизи № 80-13 від 14 серпня 2013 року,
суд визнає необґрунтованим та таким, що
суперечить матеріалам справи (т.1 а.с.182
-236). Висновок експерта в частині
вартості проведених робіт з 1997 року по
2011 рік у житловому будинку та
господарських будівлях домоволодіння
в м. Кобеляки, вул. Кірова, 10 а (шосте
питання) ним не мотивоване. В судовому
засіданні судовий експерт ОСОБА_16 не
зміг пояснити, які саме документи ним
досліджувалися для визначення
переліку робіт, зроблених з 1997 р. по 2011
р. Зазначив, що висновок проводився
згідно накладних, що є в матеріалах
справи, акту здачі будинку в
експлуатацію та візуального огляду.
Даючи висновок по 5 питанню експерт
самостійно визначив, що будівельні
роботи, які зазначені в п.4 були
проведені саме в період з 1997 по 2011 рік.

Висновок №19-14 судової
будівель-технічної експертизи від
20.03.2014 року судом до уваги не
приймається, оскільки даний згідно
пояснень сторін, які суперечать один
одному (т.2а.с.95).

У силу частини першої статті 22 Кодексу
про шлюб та сім’ю України (далі – КпШС
України), яка була чинною на час
виникнення правовідносин, майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю. Кожен з
подружжя має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном.

Майно, яке належало кожному з подружжя
до одруження, а також одержане ним під
час шлюбу в дар або в порядку
спадкування, за умовами статті 24 КпШС
України є власністю кожного з них
(роздільним майном).

Підстави набуття права спільної
сумісної власності подружжя (тобто
перелік юридичних фактів, які є
підставами виникнення права спільної
сумісної власності на майно подружжя)
визначені в ст. 60 СК України. За змістом
цієї норми майно, набуте подружжям за
час шлюбу, належить дружині та чоловіку
на праві спільної сумісної власності.

Належність майна до спільної сумісної
власності подружжя визначається не
тільки фактом придбання його під час
шлюбу, але й спільністю участі подружжя
коштами або працею в набутті майна.
Застосовуючи зазначену вище норму
права та визнаючи право спільної
сумісної власності подружжя на майно,
суд повинен установити не тільки факт
набуття майна під час шлюбу, а й той
факт, що джерелом його набуття є
спільні сумісні кошти або спільна
праця подружжя, що узгоджується з
правовою позицією Верховного Суду
України від 2 жовтня 2013 року у справі №
6-79цс13.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Позивачем не доведено в судовому
засіданні, що внаслідок своїх трудових
та грошових вкладень нерухоме майно,
яке розміщене в м. Кобеляки по вул.
Кірова, 10 а істотно збільшилося в своїй
вартості.

В зв»язку з цим також не підлягає
задоволенню вимога ОСОБА_3 про виділ їй
1/2 частини земельної ділянки по вул.
Кірова, 10 а в м. Кобеляки Полтавської
області.

В зв’язку з вищевикладеним, не
підлягає задоволенню вимога позивача
ОСОБА_3 про стягнення з відповідача
понесених нею судових витрат.

На підставі викладеного, суд керуючись
213-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: