Справа № 1306/1279/12
Головуючий у 1 інстанції: Гайдук А.М.
Провадження № 22-ц/783/3964/14
Доповідач в 2-й інстанції: Левик
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

з участю позивача ОСОБА_2, представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, відповідача
ОСОБА_4, представника відповідачів
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_2 на рішення
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 23 травня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_5, ОСОБА_4, КП Львівської обласної
ради «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» за
участю третьої особи виконавчого
комітету Рихтицької сільської ради
про визнання права власності та за
зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, Рихтицької сільської ради
та її виконкому про скасування рішення
виконкому Рихтицької сільської ради
№ 18 від 23 березня 2006 року та
зобов'язання переобладнати дах на
добудові до житлового будинку АДРЕСА_1,
-

в с т а н о в и л а :

рішенням Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 23 травня 2013 року, в якому
виправлено описки ухвалою цього ж
суду від 13.08.2013 року, в позові
ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов
ОСОБА_5, ОСОБА_4 задоволено. Зобов'язано
ОСОБА_2 переобладнати дах (з
північної сторони) на добудові до
житлового будинку по АДРЕСА_1 у
відповідності до проекту та діючих
Державних будівельних норм. Вирішено
питання стягнення судових витрат.

Додатковим рішенням Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 13.08.2013 року доповнено
другий абзац резолютивної частини
рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 23.05.2013
року після закінчення першого
речення наступним текстом: «Рішення
виконавчого комітету Рихтицької
сільської ради № 18 від 23.03.2006 року про
затвердження акту державної технічної
комісії про прийняття і введення в
експлуатацію добудови до 1/6 ідеальної
частини індивідуального житлового
будинку ОСОБА_2 та оформлення права
власності скасувати».

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_2.

Рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 24 грудня 2013 року апеляційну
скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3
задоволено.

Рішення Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 23 травня 2013 року та
додаткове рішення цього ж суду
від 13 серпня 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позов
ОСОБА_2 - задоволено. Визнано за
ОСОБА_2 право власності на 79/250
ідеальних частин будинку по АДРЕСА_1
із урахуванням прибудови загальною
площею 26,35 кв.м та житловою площею
14,32 кв.м. У зустрічному позові ОСОБА_5,
ОСОБА_4 про скасування рішення
виконавчого комітету Рихтицької
сільської ради № 18 від 23.03.2006 року
«Про затвердження акту державної
технічної комісії про прийняття і
введення в експлуатацію добудови до
1/6 ідеальної частини індивідуального
житлового будинку ОСОБА_2 та
оформлення права власності»,
зобов'язання ОСОБА_2 переобладнати
дах (з північної сторони) на
добудові до житлового будинку по
АДРЕСА_1 у відповідності до
проекту та діючих Державних
будівельних норм відмовлено.

Рішення Апеляційного суду Львівської
області від 24 грудня 2013 року в
касаційному порядку оскаржив ОСОБА_6 в
інтересах ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 02 квітня 2014 року
касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_6 задоволено частково. Рішення
Апеляційного суду Львівської області
від 24 грудня 2013 року скасовано та
справу направлено на новий судовий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення
скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задоволити позов
ОСОБА_2, у задоволенні зустрічного
позову - відмовити.

Вважає, що рішення підлягає скасуванню
з підстав недоведеності обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що судом не надано жодної
правової оцінки рішенню виконкому
Рихтицької сільської ради № 38 від
26.04.2012 року, за яким визнано право
власності на добудову до 1/6 ідеальної
частини житлового будинку АДРЕСА_1.
Вказане рішення не скасовано, а
тому правових підстав для визнання
добудови, яку здійснила ОСОБА_2
незаконною - немає. Також, судом не
взято до уваги, що ОСОБА_2 розпочала
будівництво на підставі
будівельного паспорта, як на цей час
вимагало чинне законодавство, а саму
прибудову прийнято в експлуатацію
у відповідності до Порядку прийняття
в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів
України від 22.09.2004 року за № 1243. Форма
даху погоджена, що стверджується
штампом «Погоджено» за підписом
головного архітектора Дрогобицького
району 10.06.1993 року. Висновок суду
про незаконність добудови ОСОБА_2 з
тих підстав, що така повністю
виключає можливість ОСОБА_7 провести
прибудову на своїй власній ділянці,
тому що ОСОБА_2 побудувала стіну на
межі земельної ділянки ОСОБА_4, не
обґрунтований, оскільки розподіл
земельної ділянки було проведено у
2008 році, тобто через 11 років після
проведення ОСОБА_2 добудови.
Висновок суду про те, що розташування
прибудови повинно бути на відстані 1
метра від межі земельної ділянки
ОСОБА_4 не відповідає дійсним
обставинам справи, оскільки на
момент будівництва земельна ділянка
перебувала у спільній сумісній
власності ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і
жодних меж встановлено не було.
Висновок суду про те, що причиною
замокання стіни ОСОБА_4 є добудова
ОСОБА_2 не обґрунтований жодним
належним чи допустимим доказом по
справі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_5,
представник відповідача КП
«Дрогобицьке МБТІ та ЕО» та
представник третьої особи Рихтицької
сільської ради Дрогобицького району
Львівської області не з'явилися, однак
суд вважав за можливе проводити
розгляд справи у їх відсутності
(відсутності їх представників)
зважаючи на те, що такі особи належним
чином повідомлялись про час та місце
судового розгляду; клопотань про
відкладення розгляду справи від них не
надходило, навпаки від ОСОБА_5 до суду
надійшло клопотання про розгляд справи
у його відсутності; доказів, що
свідчили б про поважність причин їх
неявки (неявки їх представників) суду
представлено не було; зважаючи на
вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що
інтереси відповідача ОСОБА_5 у судовому
засіданні захищав представник.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_2 та її представника на
підтримання апеляційної скарги,
відповідача ОСОБА_4 та її представника
ОСОБА_6, що також представляє інтереси
ОСОБА_5 в заперечення апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього. Право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно
може бути за рішенням суду визнане за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не
була їй відведена для цієї мети, за
умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно. Якщо власник
(користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок. На
вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб. Особа, яка
здійснила самочинне будівництво, має
право на відшкодування витрат на
будівництво, якщо право власності на
нерухоме майно визнано за власником
(користувачем) земельної ділянки, на
якій воно розміщене. У разі істотного
відхилення від проекту, що суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, істотного порушення
будівельних норм і правил суд за
позовом відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Відповідно до ст. 356 ЦК України
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю. Суб'єктами права спільної
часткової власності можуть бути
фізичні особи, юридичні особи, держава,
територіальні громади.

Згідно ст. 357 ЦК України Частки у праві
спільної часткової власності
вважаються рівними, якщо інше не
встановлено за домовленістю
співвласників або законом. Якщо розмір
часток у праві спільної часткової
власності не встановлений за
домовленістю співвласників або
законом, він визначається з
урахуванням вкладу кожного з
співвласників у придбання
(виготовлення, спорудження) майна.
Співвласник має право на відповідне
збільшення своєї частки у праві
спільної часткової власності, якщо
поліпшення спільного майна, які не
можна відокремити, зроблені ним своїм
коштом за згодою всіх співвласників, з
додержанням встановленого порядку
використання спільного майна.
Співвласник житлового будинку, іншої
будівлі, споруди може зробити у
встановленому законом порядку за свій
рахунок добудову (прибудову) без згоди
інших співвласників, якщо це не порушує
їхніх прав. Така добудова (прибудова) є
власністю співвласника, який її зробив,
і не змінює розміру часток
співвласників у праві спільної
часткової власності. Поліпшення
спільного майна, які можна відокремити,
є власністю того з співвласників, який
їх зробив, якщо інше не встановлено
домовленістю співвласників.

Як вбачається із матеріалів справи та
сторонами не оспорюється 1/6 частина
будинку АДРЕСА_1 належала ОСОБА_2, 2/3
частини ОСОБА_5 та 1/6 - ОСОБА_4

Рішенням Дрогобицького районного суду
Львівської області від 1.03.1990 року
проведено розподіл будинку з
надвірними спорудами, розташованого на
АДРЕСА_1, згідно якого виділено ОСОБА_5,
власнику 2/3 ідеальних частин -
приміщення, що становлять 62/100
ідеальних частин будинку з надвірними
спорудами; ОСОБА_4, власнику 1/6
ідеальної частини - приміщення, що
становлять 20/100 ідеальних частин
будинку з надвірними спорудами; ОСОБА_2,
власнику 1/6 ідеальної частини -
приміщення, що становлять 18/100
ідеальних частин будинку з надвірними
спорудами.

Крім цього, рішенням виконкому
Рихтицької сільської ради
Дрогобицького району Львівської
області №71 від 29.08.1991 року ОСОБА_2
надано дозвіл на добудову до 1/6
ідеальної частини будинку, яка їй
належить на праві особистої власності,
кімнату, кладовку та веранду.

Реалізовуючи вказане рішення
позивачем ОСОБА_2 виготовлено
будівельний паспорт у 1992 році, у який у
1993 році головним архітектором внесено
зміни, що стосується конструкції даху
добудови та здійснено добудову.
Оспорюваним рішенням виконавчого
комітету Рихтицької сільської ради
Дрогобицького району Львівської
області №18 від 23.03.2006 року «Про
затвердження акту державної технічної
комісії про прийняття і введення в
експлуатацію добудови до 1/6 ідеальної
частини індивідуального житлового
будинку ОСОБА_2 та оформлення права
власності» вирішено: 1. Акт №43 від 14.03.2006
року про закінчення і здачу в
експлуатацію добудови до 1/6 ідеальної
частини індивідуального житлового
будинку та господарських споруд, що
знаходиться в АДРЕСА_1, загальною
площею - 26,35 м.кв., житловою площею 14,32
м.кв. затвердити. 2.оформити право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
на ім'я ОСОБА_2. 3. Дрогобицькому
державному комунальному міжміському
бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки підготувати та
видати свідоцтво про право власності,
згідно п.2 даного рішення. 4. контроль за
виконанням даного рішення покладено на
секретаря виконкому ОСОБА_8.

Як вбачається із матеріалів справи та
сторонами не спростовано, жодних
дозволів двох інших співвласників на
здійснення добудови до будинку гр.
ОСОБА_2 надано не було, як не було надано
і згоди на влаштований нею дах у
існуючій конфігурації. Про відсутність
згоди інших співвласників, також, і на
введення в експлуатацію вчиненої нею
прибудови ствердила і сама позивач,
вказавши, що вона не могла отримати
такої, через що змушена була звернутись
до суду з даним її позовом.

Внесення змін до будівельного паспорту
головним архітектором Дрогобицького
району у 1993 році, що стосується форми
даху прибудови зі згоди співвласників
будинку, зокрема, і ОСОБА_4, про що
стверджує позивач, жодними доказами не
підтверджено та заперечується
відповідачами, співвласниками будинку.

На час початку здійснення добудови 1992
рік та до 2008 року земельна ділянка для
обслуговування будинку та
господарських будівель за адресою в
АДРЕСА_1 перебувала у спільному
користуванні трьох співвласників
будинку, порядку користування такою
між ними визначено не було.

Крім цього, ОСОБА_2 постановою
адміністративної комісії при
райдержадміністрації №323 від 26.05.1993
року звільнено від адміністративної
відповідальності за малозначністю
правопорушення, а саме за самовільну
зміну конструкції даху на спірній
прибудові, відповідальність за що
передбачена ст. 96 КУпАП та зобов'язано
виготовити проектну документацію.

Крім цього, будівельним паспортом
передбачено було здійснення добудови
до будинку у розмірах 4 м Х 6 м. Висоти
стін таким (будівельним паспортом)
взагалі не передбачено, конфігурацію
даху визначено вже у 1993 році. Однак, як
вбачається із поверхового плану
будинку АДРЕСА_1 (що міститься в
матеріалах інвентаризаційної справи
на будинок КП «Дрогобицьке МБТІ та ЕО»
№157) прибудова позивача станом на 26.07.2005
року становила вже такі розміри 4,25 м Х
6,2 м. У такій були розміщені житлова
кімната 1-6, площею 13,7 м.кв. та коридор 1-7,
площею 6,7 м.кв. Тобто загальна площа
приміщень добудови склала 20,4 кв.м.

Оспорюваним же рішенням затверджено
акт №43 від 14.03.2006 року державної
технічної комісії про прийняття і
введення в експлуатацію добудови до 1/6
ідеальної частини індивідуального
житлового будинку ОСОБА_2, згідно якого
(акту) передбачено прийняття в
експлуатацію добудову розмірами 6,20 м х
4,25 м, загальної площі 26,35 кв.м. та
житлової 14,32 кв.м., однак житлової
кімнати із такою площею у прибудові,
згідно планів - немає.

Враховуючи вказане, а також те, що
позивачем здійснено добудову без згоди
двох інших співвласників будинку;
здійсненням такої без їх згоди
порушено їх права як співвласників
будинку та користувачів земельної
ділянки на якій така була здійснена, що
перебувала у спільному користуванні; у
експлуатацію вирішено прийняти об'єкт
(прибудову), який відрізняється від
об'єкту (прибудови), передбаченої
будівельним паспортом; вимоги ст. 357 ч.4
ЦК України, - колегія суддів вважає
висновки суду першої інстанції про
необхідність відмови у задоволенні
первісного позову про визнання за
ОСОБА_2 права власності на 79/250
ідеальних частин будинку на АДРЕСА_1 із
урахуванням прибудови загальною
площею 26,35 кв.м. та житловою площею
14,32 кв.м., а також задоволення
зустрічного позову в частині
скасування спірного рішення
виконавчого комітету Рихтицької
сільської ради Дрогобицького району
Львівської області №18 від 23.03.2006 року є
підставними, такими, що відповідають
обставинам справи та вимогам закону, а
тому оскаржуване рішення суду від
23.05.2013 року, у якому ухвалою від 13.08.2013
року виправлено описку та додаткове
рішення від 13.08.2013 року, як додаток до
рішення від 23.05.2013 року у цій частині
слід залишити без змін, визнавши
необґрунтованими доводи апеляційної
скарги у цій частині.

Однак, що стосується вимог зустрічного
позову про зобов'язання ОСОБА_2
переобладнати дах (з північної сторони)
на добудові до житлового будинку
АДРЕСА_1 у відповідності до проекту та
діючих Державних будівельних норм, то
задоволення зустрічного позову судом
першої інстанції у цій частині вимогам
закону не відповідає.

Так, як встановлено судом апеляційної
інстанції вище, проекту конфігурації
даху, до внесення змін у 1993 році
архітектором Дрогобицького району у
будівельний паспорт, який з позивачами
за зустрічним позовом не погоджений, -
не існувало. Крім цього, позивачами не
наведено, у відповідності до якого саме
проекту слід зобов'язати ОСОБА_2
переобладнати дах (з північної сторони)
на добудові до житлового будинку
АДРЕСА_1 та згідно яких саме
будівельних норм та правил. Враховуючи
вказане суд не вправі зобов'язувати
відповідача вчиняти дії по здійсненні
переобладнання у відповідності до
неіснуючого проекту з дотриманням
певних будівельних норм та правил, а
тому вказана вимога є безпідставною та
у задоволенні такої слід відмовити,
скасувавши рішення суду першої
інстанції в частині задоволення такої.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. 4,
313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 23 травня 2013
року, у якому ухвалою Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 13.08.2013 року виправлено
описку та Додаткове рішення
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 13 серпня 2013 року
в частині задоволення зустрічного
позову та зобов'язання ОСОБА_2
переобладнати дах (з північної сторони)
на добудові до житлового будинку
АДРЕСА_1 у відповідності до проекту та
діючих Державних будівельних норм -
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_5, ОСОБА_4 - відмовити.

В решті рішення Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 23 травня 2013 року, у якому
ухвалою Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 13.08.2013 року
виправлено описку та Додаткове рішення
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 13 серпня 2013 року
- залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 по 28,67 грн. судового збору за
подання апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено
протягом двадцяти днів з дня набрання
цим рішенням законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :
Я.А. Левик

Судді:
В.Я.
Бакус

Т.А.
Гірник