АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3929/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шевченко О. Ю. Доповідач - Чубуков
О.П. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

Судді-головуючого:
Чубукова О.П.

Суддів колегії:
Михайловської С.Ю., Пономарь З.М.

при секретарі
Видюковій Ю.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5
на рішення Верхньодніпровського
районного суду від 06 березня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» про визнання недійсною
додаткової угоди, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись у своїй позовній заяві на
те, що 12 листопада 2010 року між ним та
відповідачем було укладено додаткову
угоду № 014/3169/151778/82/03 до кредитного
договору № 014/3169/151778/82 від 31.07.2008 року,
згідно якої до основного договору було
внесено зміни стосовно перенесення
строків виконання зобов'язань
позичальника зі сплати процентів,
змінено графік погашення кредиту та
строки сплати процентів, просив суд
визнати спірну угоду недійсною та
покласти судові витрати по даній
справі на відповідача.

Рішенням Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 06.03.2014 року у задоволенні
позову було відмовлено в повному
обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5
посилається на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування рішення
місцевого суду та ухвалення нового
рішення про задоволення його позовних
вимог.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог колегія суддів не
знаходить підстав для задоволення
скарги та скасування або зміни рішення
суду, виходячи з наступного.

Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем заявлені вимоги про визнання
недійсним додаткової угоди до
кредитного договору. Як на підставу
задоволення позову ОСОБА_5 вказує на
те, що додаткова угода від 12.11.2010 року
суперечить положенням діючого
законодавства України, порушує його
права, як споживача та при її укладанні
його дії не були вільними та не
відповідали внутрішній волі.

Судом першої інстанції встановлено, що
31.07.2008 року між сторонами було укладено
кредитний договір № 014/3169/151778/82, за
умовами якого банк зобов'язався надати
кредит у вигляді невідновлювальної
кредитної лінії з лімітом 21879.00 доларів
США зі сплатою 14.35 % річних на суму
залишку заборгованості та з кінцевим
терміном повернення 31.07.2018 року, а
ОСОБА_5 зобов'язався повернути
отриманий кредит і сплатити відсотки у
встановленому договором розмірі та
строки, що підтверджується копією
зазначеного договору.

Відповідно до п. 12.2 кредитного договору
зміни до нього оформлюються
додатковими угодами, які стають
невід'ємною частиною договору.

12.11.2010 року до кредитного договору №
014/3169/151778/82 від 31.07.2008 року між сторонами
було укладено додаткову угоду №
014/3169/151778/82/03, в якій, з метою
врегулювання наявної у позичальника
заборгованості, сторони домовились
зменшити розмір щомісячного платежу за
кредитом на період з 30.11.2010 року по
30.10.2011 року до 188 доларів США, після чого,
недоплачена різниця становить 701.52
доларів США.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203
цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Судом першої інстанції також було
встановлено, що зміст спірної угоди не
суперечить нормам діючого
законодавства, позивач перед
укладенням додаткової угоди до
договору був ознайомлений з її змістом
та на момент її укладення не мав
зауважень щодо її умов, зазначені
висновку суду не спростовані доводами
апеляційної скарги.

Проте, саме по собі несприятливе
матеріальне, соціальне чи інше
становище не може бути підставою для
визнання правочинів недійсними з
підстав, передбачених ст. 233 ЦК України.
Особа, яка оскаржує правочин має
довести, що за відсутності тяжкої
обставини правочин не було б вчинено
взагалі або вчинено не на таких умовах,
чого позивачем зроблено не було.

А тому, за встановлених обставин та
наведених підстав суд першої
інстанції, ретельно перевіривши надані
по справі докази та давши їм належну
правову оцінку, дійшов до
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги стосовно
недійсності додаткової угоди у зв'язку
з її невідповідністю положенням Закону
України «Про захист прав споживачів»,
також не знайшли свого підтвердження,
оскільки при укладанні додаткової
угоди сторони були вільні у визначені
умов спірної угоди, що у сукупності
складають її зміст.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що рішення суду
постановлено у відповідності з
вимогами закону та підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Верхньодніпровського
районного суду від 06 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає
чинності з моменту її оголошення і з
цього ж дня може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Судді :