У х в а л а

31 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.

суддів: Дербенцевої
Т.П., Карпенко С.О.,

Савченко В.О., Умнової
О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 і ОСОБА_4, яка
діє в інтересах ОСОБА_3, про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору:
публічне акціонерне товариство
«ПроКредитБанк», публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»,
публічне акціонерне товариство «Ерсте
Банк», орган опіки та піклування
Великоберезнянської районної
державної адміністрації Закарпатської
області, про розірвання шлюбу,
визначення місця проживання дітей,
поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2009 року ОСОБА_5 звернувся до
суду із вказаним позовом, посилаючись
на те, що з 9 травня 1992 року він
перебував у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_3, від якого мають чотирьох дітей:
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_4. З серпня 2008 року
вони фактично припинили сімейні
відносини, оскільки спільне проживання
є неможливим через неприязні стосунки,
однак не можуть дійти згоди щодо
визначення місця проживання дітей та
поділу майна. З огляду на зазначене,
просив розірвати шлюб, визначити місце
проживання дітей, залишивши старших
дітей проживати з ним, а молодших - з
відповідачем та поділити спільне
сумісне рухоме і нерухоме майно, а саме:
квартиру АДРЕСА_1; житловий будинок по
АДРЕСА_2; магазин-склад будматеріалів
по АДРЕСА_3; магазин "ІНФОРМАЦІЯ_5" по
АДРЕСА_4; гараж з вбудованим житловим
приміщенням по АДРЕСА_5; столярний цех
та пилораму по АДРЕСА_6; автомобіль
"MERCEDES-BENZ SPRINTER 208 D", державний номер
НОМЕР_3; автомобіль "MERCEDES-BENZ MB 100 D,
державний номер НОМЕР_1; автомобіль "КІА
GARENS", державний номер НОМЕР_2; 2
комп'ютери в комплекті;
автонавантажувач; міксер для
змішування фарби.

ОСОБА_5 просив виділити йому автомобіль
“MERCEDES-BENZ MB 100 D” державний номер НОМЕР_1;
автонавантажувач; один комп'ютер в
комплекті; міксер для змішування фарби.
Нерухоме майно просив поділити
порівну.

Рішенням Великоберезнянського
районного суду Закарпатської області
від 1 лютого 2010 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 6 грудня 2013
року, позов задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3,
зареєстрований 9
травня 1992 року Великоберезнянським
районним відділом ЗАГС за № 12.

Визначено місце проживання
неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_9
з позивачем - ОСОБА_5, а ОСОБА_14 та
ОСОБА_15 з відповідачем ОСОБА_3

Визнано право власності по 1/2 частці за
кожним на нерухоме майно: квартиру
АДРЕСА_1; жилий будинок у
АДРЕСА_2; гараж з вбудованим житловим
приміщенням по АДРЕСА_5; магазин-склад
будівельних матеріалів по АДРЕСА_3;
магазин "ІНФОРМАЦІЯ_5" у АДРЕСА_4;
столярний цех та пилораму по АДРЕСА_6.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 січня 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за касаційного скаргою
ОСОБА_3 і ОСОБА_4, яка діє в інтересах
ОСОБА_3, на рішення
Великоберезнянського районного суду
Закарпатської області від 1 лютого 2010
року та ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 6 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору:
публічне акціонерне товариство
«ПроКредитБанк», публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»,
публічне акціонерне товариство «Ерсте
Банк», орган опіки та піклування
Великоберезнянської районної
державної адміністрації, про
розірвання шлюбу, визначення місця
проживання дітей, поділ спільного
майна подружжя.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 і ОСОБА_4, яка діє в інтересах
ОСОБА_3, про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 січня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме ст. ст.
57, 61, ч. 4 ст. 65, 74 СК України та ст. ст. 52, 190
ЦК України, що потягло ухвалення різних
за змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції
ст. ст. 57, 61, ч. 4 ст. 65, 74 СК України та
ст. ст. 52, 190 ЦК України, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявники наводять ухвалу Верховного
Суду України від 24 вересня 2008 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
Ніжинського міськрайонного суду
Чернігівської області від 19 жовтня 2007
року та ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 23 січня 2008
року, якою справу направлено на новий
розгляду до суду першої інстанції;
ухвалу Верховного Суду України від 19
грудня 2007 року, постановлену за
результатами розгляду касаційної
скарги на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 19 грудня 2006
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 19 квітня 2007 року, якою справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Відповідно до п. 7 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування ст. ст.
353-360 ЦПК України» постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішення судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі й
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті. Тому на
ухвали Верховного Суду України від 24
вересня 2008 року, 19 грудня 2007 року не
може здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції
ст. ст. 57, 61, ч. 4 ст. 65, 74 СК України та
ст. ст. 52, 190 ЦК України, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявники наводять
постанову Верховного Суду України
від 19 червня 2013
року, постановлену за результатами
розгляду заяви про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справі від 8 січня 2013 року у справі про
поділ спільного майна подружжя.

Відповідно до п. 9 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування ст. ст.
353-360 ЦПК України» судовими рішеннями,
на які заявник посилається на
підтвердження підстави, передбаченої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, можуть бути
рішення: Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ; Вищого
адміністративного суду України; Вищого
господарського суду України; Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України, ухвалені як судом
касаційної інстанції; апеляційних
судів загальної юрисдикції як судів
касаційної інстанції в цивільних
справах, яким право на перегляд у
касаційному порядку цивільних справ
було надано Законом «Про внесення змін
до Закону України «Про судоустрій
України щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ» від 22 лютого
2007 року № 697-У. Зазначений перелік таких
судових рішень є вичерпним. Тому на
постанову Верховного Суду України від
19 червня 2013 року посилання
здійснюватись не може.

За таких обставин колегія судів дійшла
висновку, що заявники не надали різних
за змістом судових рішень, ухвалених
судами касаційної інстанції, за
тотожних предмета спору, підстав
позову, аналогічних обставин і
однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин, а
тому у допуску справи до провадження
Верховного Суду України слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору:
публічне акціонерне товариство
«ПроКредитБанк», публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»,
публічне акціонерне товариство «Ерсте
Банк», орган опіки та піклування
Великоберезнянської районної
державної адміністрації Закарпатської
області, про розірвання шлюбу,
визначення місця проживання дітей,
поділ спільного майна подружжя до
провадження Верховного Суду України за
заявою ОСОБА_3 і ОСОБА_4, яка діє в
інтересах ОСОБА_3, про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 січня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М.Ситнік Судді:
Т.П.Дербенцева С.О.Карпенко
В.О.Савченко О.В.Умнова