Єдиний унікальний номер 251/71/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/3287/2014
Головуючий у 1 інстанції : Щербаченко
Апеляційний суд Донецької області
в складі : головуючого - судді
суддів
Кіянової С.В., Іванової А.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Калінінському
районі м.Горлівки на рішення
Калінінського районного суду
м.Горлівки від 14 лютого 2014 року за
позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Калінінському
районі м.Горлівки про відшкодування
моральної шкоди, завданої пошкодженням
Рішенням Калінінського
районного суду м.Горлівки від 14 лютого
2014 року частково задоволено позов
ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Калінінському
районі м.Горлівки про відшкодування
моральної шкоди, завданої пошкодженням
здоров»я, стягнуто з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Калінінському
районі м.Горлівки на користь ОСОБА_1 у
відшкодування моральної шкоди 4 000 грн.

В апеляційній скарзі позивач
просить рішення суду скасувати та
стягнути на його користь 6 000 грн.,
оскільки судом першої інстанції
порушені вимоги закону, не враховано,
що внаслідок пошкодження здоров»я він
не має можливості працювати на
високооплачувальній роботі, змушений
був звільнитися, проходить періодично
лікування, за станом здоров»я не має
можливості самостійно обробляти свою
земельну ділянку.

В апеляційній скарзі
відповідач просить рішення суду
скасувати та відмовити у задоволенні
позову, оскільки судом першої
інстанції порушені норми
матеріального та процесуального права,
не враховано, що позивачем не надано
доказів спричиненя моральної шкоди,
Законом України від 23.02.2007 р. припинено
відшкодування моральної шкоди Фондом з
01.01.2008 р. незалежно від часу настання
страхового випадку.

В судовому засіданні
апеляційного суду представник
відповідача підтримав доводи
апеляційної скарги і просив її
задовольнити та відхилити апеляційну
скаргу позивача.

Позивач в судове засідання не
з»явився, будучи належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи.

Заслухавши доповідача,
пояснення представника відповідача,
перевіривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Розглядаючи справу, суд
першої інстанції правильно встановив
правовідносини, які склалися між
сторонами і визначив закон, який їх
регулює.

Задовольняючи частково позов
ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Калінінському
районі м.Горлівки про відшкодування
моральної шкоди, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач тривалий час
працював у небезпечних та шкідливих
умовах на підприємстві вугільної
промисловості, 27.07.1962 року під час
виконання трудових обов»язків з ним
стався нещасний випадок, внаслідок
чого він отримав травму правої ноги.
Висновком МСЕК від 02.08.2004 року позивачу
вперше було встановлено 20 % втрати
професійної працездатності за
вказаним каліцтвом та визнано
інвалідом 3 групи безстроково. Моральну
шкоду ОСОБА_1 спричинено частковою
втратою професійної працездатності,
порушено його звичний уклад життя, він
відчуває страждання і фізичний біль, не
має змоги виконувати тяжку фізичну
роботу, працювати на своїй присадибній
ділянці, змушений проходити курси
лікування. Розмір моральної шкоди
визначено з урахуванням принципу
розумності та справедливості.

При таких обставинах, суд
першої інстанції дійшов
обгрунтованного висновку про те, що
позивач має права на відшкодування
моральної шкоди, заподіяної здоров'ю на
підставі ч.3 ст.28 Закону України "Про
загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, що заподіяли втрату
працездатності" від 23.09.1999 р, яка діяла
на час спричинення позивачу моральної
шкоди.

Так, в даному конкретному
випадку ОСОБА_1 дійсно несе фізичні
страждання і розмір моральної шкоди
встановлений судом першої інстанції з
урахуванням характеру і наслідків
виробничої травми, того, що втрату
професійної працездатності позивачу
встановлено в розмірі 20 % згідно
висновку МСЕК від 02.08.2004 р. безстроково,
відновлення стану його здоров»я
неможливо, відповідає нормам
матеріального та процесуального права
і не порушує принцип справедливості і
розумності згідно вимог ст.41
Міжнародної Конвенції про захист прав
людини та основних свобод. Судом
враховано, що відповідно до роз"яснень
п.9 постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної шкоди" від
31.03.1995 р. №4 розмір моральної шкоди суд
визначає в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних та
фізичних страждань, з урахуванням у
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема враховуються характер та
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, тяжкість завданої травми,
наслідки тілесних ушкоджень,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках.
Встановлений судом 1 інстанції розмір
відшкодування моральної шкоди
позивачу не перевищує меж позовних
вимог, відповідає характеру та обсягу
заподіяних позивачу моральних
страждань. При цьому суд із засад
розумності, виваженості і
справедливості вважає такий розмір
відшкодування моральної шкоди
справедливим.

Доводи апеляційної скарги
позивача про те, що судом значно
занижено розмір моральної шкоди
безпідставні, оскільки такий розмір
визначено з урахуванням тяжкості
травми та принципу розумності і
справедливості.

Доводи апеляційної скарги
відповідача про те, що Законом України
від 23.02.2007 року №717-V положення щодо
відшкодування моральної шкоди
виключено із Закону України "Про
загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", суд не приймає до
уваги, оскільки зазначений закон не має
зворотньої сили і не може
розповсюджуватися на правовідносини,
які виникли до набрання ним чинності,
як в даному випадку.

Інші доводи апеляційних
скарг сторін також не впливають на
правильність висновків суду першої
інстанції.

Визнаючи розмір моральної
шкоди, суд виходив із ступеня і глибини
моральних страждань позивача та
розміру втрати працездатності в
конкретному випадку.

При встановлені фактів і
постановлені рішення судом 1 інстанції
не порушено норм процесуального права
та правильно застосовані норми
матеріального права, тому підстав для
скасування рішення суду не має.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК
України суд апеляційної інстанції
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення у
відповідності до вимог матеріального
та процесуального права.

Керуючись ст..ст.307, 308, 313-315 ЦПК України,
апеляційний суд

У Х В
А Л И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Калінінському
районі м.Горлівки відхилити.

Рішення Калінінського
районного суду м.Горлівки від 14 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Судді :