РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого-судді Маслак В.П.,

при секретарі Щетініної Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
захист честі, гідності та ділової
репутації, компенсацію моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, в якому просить визнати такими,
що не відповідають дійсності,
ображають і принижують честь, гідність
і ділову репутацію відомості,
викладені в скарзі відповідачки щодо
порушення правил професійної етики
адвоката від 30.08.2013р., поданої до голови
Ради адвокатів Житомирської області, в
наступній частині: «На моє прохання
розірвати договір ОСОБА_1 відмовилась,
натомість вимагає від мене 30000
дол.США…»; «Таким чином, людина, що
носить високе звання адвоката,
скориставшись моїми тяжкими
особистими обставинами та юридичною
необізнаністю, ошукала мене з метою
заволодіти моєю квартирою»;
«Враховуючи, що дії адвоката ОСОБА_1
містять ознаки шахрайства…». Також
позивач просить суд стягнути з
відповідачки 48276,00 грн. моральної шкоди
та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
05.09.2013р. ОСОБА_2 направила скаргу до
голови Ради адвокатів Житомирської
області Прокопчук В.О. на дії адвоката
ОСОБА_1, в якій вказана інформація, яка
не відповідає дійсності, та принижує
честь, гідність та ділову репутацію
позивачки як професійного адвоката.
Розповсюдження такої інформації
компрометує незалежну професійну
діяльність адвоката щодо здійснення
захисту, представництва та надання
інших видів правової допомоги.
Рішенням
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури Житомирської області від
20.09.2013р. відмовлено у порушенні
дисциплінарної справи відносно
адвоката ОСОБА_1

Представник позивача у судовому
засіданні вимоги позовної заяви
підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив щодо вимог
позовної заяви.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
подані докази, суд дійшов висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
02.09.2011р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було
укладено договір довічного утримання,
посвідчений приватним нотаріусом
Житомирського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 та зареєстрований в
реєстрі за №2804 (а.с.33).

Згідно листа від 30.01.2013р. ОСОБА_2
звернулася до ОСОБА_1 з пропозицією
розірвати договір довічного утримання
від 02.09.2011р. (а.с.35). У відповідь ОСОБА_1
листом від 04.02.2013р. повідомила ОСОБА_2,
що у разі сплати їй суми еквівалентної
30000 дол. США, вона погодиться на
укладення договору про уступки своїх
прав та обов'язків на користь третьої
особи по договору довічного утримання
шляхом внесення змін в даний договір
(а.с.36).

Рішенням Корольовського районного
суду м.Житомира від 27.01.2014р. у справі
№296/4017/12-ц відмовлено в задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про
розірвання договору довічного
утримання.

Рішенням Апеляційного суду
Житомирської області від 11.03.2014р.
вказане рішення Корольовського
районного суду м.Житомира від 27.01.2014р.
скасоване: позов задоволено частково,
розірвано договір довічного утримання
від 02.09.2011р., відмовлено в задоволенні
позову про скасування державної
реєстрації права власності ОСОБА_1 на
квартиру АДРЕСА_1, відмовлено у
задоволенні позову до приватного
нотаріуса Житомирського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с.38).

05.09.2013р. ОСОБА_2 звернулася до голови
Ради адвокатів Житомирської області
Прокопчук В.О. зі скаргою про
притягнення адвоката ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності, де
зазначила, зокрема, наступне: «На моє
прохання розірвати договір ОСОБА_1
відмовилась, натомість вимагає від
мене 30000 дол.США…»; «Таким чином,
людина, що носить високе звання
адвоката, скориставшись моїми тяжкими
особистими обставинами та юридичною
необізнаністю, ошукала мене з метою
заволодіти моєю квартирою»;
«Враховуючи, що дії адвоката ОСОБА_1
містять ознаки шахрайства…»

Рішенням
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури Житомирської області від
20.09.2013р. відмовлено у порушенні
дисциплінарної справи відносно
адвоката ОСОБА_1 за відсутністю
підстав.

Згідно ст.3 Конституції України людина,
її життя і здоров'я, честь і гідність
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю.

Згідно ст.55 Конституції України права і
свободи людини і громадянина
захищаються судом. Кожен має право
будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що
особистими немайновими благами, які
охороняються цивільним
законодавством, є: здоров'я, життя;
честь, гідність і ділова репутація; ім'я
(найменування); авторство; свобода
літературної, художньої, наукової і
технічної творчості, а також інші
блага, які охороняються цивільним
законодавством. Відповідно до
Конституції України життя і здоров'я
людини, її честь і гідність,
недоторканність і безпека визнаються
найвищою соціальною цінністю.

Згідно з ч. 1ст.277 ЦК України фізична
особа, особисті немайнові права якої
порушено внаслідок поширення про неї
та (або) членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.

Відповідно до ст.40 Конституції України
всі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

У п.15 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27 лютого 2009 року №1 "Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи" роз'яснено, що при
розгляді справ зазначеної категорії
суди повинні мати на увазі, що
юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право. Під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі. Поширенням
інформації також є вивішування
(демонстрація) в громадських місцях
плакатів, гасел, інших творів, а також
розповсюдження серед людей листівок,
що за своїм змістом або формою порочать
гідність, честь фізичної особи або
ділової репутації фізичної та
юридичної особи.

Як зазначено в п.16 вказаної Постанови,
відповідно до статті 40 Конституції
України усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк. Суди
повинні мати на увазі, що у випадку,
коли особа звертається до зазначених
органів із заявою, в якій міститься та
чи інша інформація, і в разі, якщо цей
орган компетентний перевірити таку
інформацію та надати відповідь, проте в
ході перевірки інформація не знайшла
свого підтвердження, вказана обставина
не може сама по собі бути підставою для
задоволення позову, оскільки у такому
випадку мала місце реалізація особою
конституційного права, передбаченого
статтею 40 Конституції, а не поширення
недостовірної інформації.

Відповідно до ст.36 Закону України "Про
адвокатуру та адвокатську діяльність",
право на звернення до
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури із заявою (скаргою) щодо
поведінки адвоката, яка може бути
підставою для дисциплінарної
відповідальності, має кожен, кому
відомі факти такої поведінки.

Згідно ст.34 Закону України "Про
адвокатуру та адвокатську діяльність"
підставою для притягнення адвоката до
дисциплінарної відповідальності є
вчинення ним дисциплінарного
проступку. Дисциплінарним проступком
адвоката є порушення правил
адвокатської етики.

Вбачається, що ОСОБА_2 звернулася зі
скаргою щодо оскарження дій адвоката
ОСОБА_1 та притягнення її до
дисциплінарної відповідальності до
компетентного органу, визначеного
Законом України "Про адвокатуру та
адвокатську діяльність". Підставою для
притягнення до дисциплінарної
відповідальності адвоката ОСОБА_1
ОСОБА_2 вказала порушення Правил
адвокатської етики.

Згідно п.18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» від 27.02.2009р. позивач
повинен довести факт поширення
інформації відповідачем, а також те,
що внаслідок цього було порушено
його особисті немайнові права.

Враховуючи встановлені обставини
справи та норми законодавства, діючого
на момент виникнення спірних
правовідносин, суд не знаходить
підстав для визнання такими, що не
відповідають дійсності, ображають і
принижують честь, гідність і ділову
репутацію відомості, викладені в
скарзі відповідачки щодо порушення
правил професійної етики адвоката від
30.08.2013р., оскільки відповідачка у
відповідності до Закону України "Про
адвокатуру та адвокатську діяльність"
звернулася до компетентного органу
щодо притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності за
порушення Правил адвокатської етики, а
тому мало місце реалізація
відповідачкою свого права на звернення
до кваліфікаційно-дисциплінарної
комісії адвокатури, а не поширення
недостовірної інформації.

За вказаних обставин, в задоволенні
позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 16, 22, 280, 297, 1167 ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної особи
та юридичної особи», ст.ст. 1,3,4,212-215,256-259
ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення суду.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя
В. П. Маслак