Справа № 359/8898/13-ц Головуючий у І
інстанції Чирка С.С.Провадження №
22-ц/780/1734/14 Доповідач у 2 інстанції
Воробйова Н.С.Категорія 45
РІШЕННЯ

Іменем України

07 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Березовенко Р.В., Верланова С.М.,

при секретарі Микитенко Д.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 04 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про встановлення факту проживання
однією сім»єю без реєстрації шлюбу,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом , в якому просила
встановити факт проживання з ОСОБА_1
однією сім»єю без реєстрацію шлюбу з 1999
року по 2013 рік. Свої вимоги
обґрунтувала тим, що у серпні 1998 року
вона познайомилася із ОСОБА_1, з яким
почала працювати,як партнери по
бізнесу, а з 1999 року почала проживати
разом як чоловік та дружина та вести
спільне господарство. За час спільного
проживання придбали спільне майно,
зокрема табір праці та відпочинку та
павільйони табору з технікою та
обладнанням, які знаходяться в АДРЕСА_1.
Один з павільйонів (сьомий) вони
переобладнали в житловий будинок, що
було узаконено рішенням Глибоцької
сільської ради від 25.05.2004 року. Крім
того, зазначала, що у 2001 році у них
народився син ОСОБА_3, який також
зареєстрований у вказаному будинку.

Зазначала, що встановлення даного
факту необхідно для поділу спільного
нажитого майна у відповідності до
ст.ст. 60,74, ч.2 ст.74 СК України, а також
для того, щоб не допустити незаконного
зняття з реєстрації її дочок ОСОБА_4 та
ОСОБА_5.

В порядку уточнення вимог, позивачка
просила встановити факт проживання
однією сім»єю без реєстрації шлюбу з
відповідачем з 2001 року по 2013 рік.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду від 04 січня 2014 року
позов позивачки задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження та ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження однією сім'єю
без реєстрації шлюбу з кінця грудня 2001
року по 2013 рік. Вирішено питання
судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач
просив скасувати рішення суду з
підстав невідповідності висновків
суду обставинам справи та порушення
вимог матеріального і процесуального
права та ухвалити нове рішення, яким
позовну заяву залишити без розгляду.

Зокрема, на обґрунтування апеляційної
скарги відповідач вказує на те, що
позивачка, звернувшись до суду з
позовному провадженні про
встановлення факту, що має юридичне
значення, не зазначивши для чого саме
встановлюється даний факт та взагалі
не зазначає позовні вимоги. У зв»язку з
чим, представник відповідача звертався
з клопотанням про залишення заяви без
розгляду, проте, на його думку, суд
необґрунтовано відмовив у задоволенні
клопотання.

Крім того, задовольняючи позов
позивачки, суд не дав належної оцінки
пояснення свідків, які були до питання
на прохання відповідача та не взяв до
уваги заперечення відповідача щодо
спільного проживання з позивачкою.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК
України суд розглядає справи про
встановлення факту проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу.

Судом встановлено, що
відповідно до свідоцтва про народження
НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3, в
графі батько зазначений ОСОБА_1, в графі
матір - ОСОБА_2 (а.с.9).

Згідно довідки Глибоцької
сільської ради №431 від 21.06.2013 року
ОСОБА_2 згідно запису в по
господарській книзі сільської ради
була зареєстрована і проживає в
АДРЕСА_1 з 17.10.2006 року по даний час по
місцю прописки ОСОБА_1 (а.с.10).

Згідно довідки Глибоцької
сільської ради №432 від 21.06.2013 року
ОСОБА_2 відповідно до довідки виданої
Державним Комітетом України у справах
Національностей та міграції була
зареєстрована в АДРЕСА_2 з березня 1998
року по місцю прописки ОСОБА_1 (а.с.11).

Відповідно до акту обстеження
умов проживання від 05 квітня 2013 року
ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 за цією адресою
проживають ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 (а.с.14).

04 грудня 2001 року шлюб укладений
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Дана
обставина підтверджується копією
свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_2
(а.с.95).

25.09.1985 року шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_6 розірвано, що підтверджується
відміткою в паспорті ОСОБА_2 (а.с.99).

У ході розгляду справи судом першої
інстанції були допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_7 показала, що вона
з 2008 року проживає в АДРЕСА_3. Восени 2010
року вона разом з своїм чоловіком
ОСОБА_8 приходила до будинку в якому
проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_1, щоб
дізнатись як підключитися до їхньої
трансформаторної підстанції. Разом з
ОСОБА_2, ОСОБА_1 вона з своїм чоловіком
неодноразово снідали та вечеряли в
будинку в якому проживали ОСОБА_2 та
ОСОБА_1. Крім того, свідок показав, що
вона разом з чоловіком приходили на 60
річчя ОСОБА_1 і бачили як ОСОБА_2 та її 2
дочки займалися приготуванням страв до
ювілею. Спільного сина ОСОБА_2 та ОСОБА_1
ОСОБА_3 вона неодноразово бачила як
батьки водили до школи.

Свідок ОСОБА_9 показала, що вона
починаючи з 2002 року разом з своїм
чоловіком ОСОБА_10 приїжджали в гості до
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 приблизно 1-2 рази на
місяць, , на свята залишалися в них на
ночівлю. Весь цей час ОСОБА_1 та ОСОБА_2
проживали як одна сімя, вели себе як
чоловік та жінка, спільно працювали на
городніх роботах, будували будинок.
Крім того, свідок показав, що коли вона
з чоловіком приїжджала до них в гості,
то ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разом з сином
ОСОБА_3 ночували в одній кімнаті.

Свідок ОСОБА_11 в суді показав, що в
2002 році він хрестив дочку ОСОБА_2, з 1999
року приїжджав до сторін приблизно 1
раз на 3-5 місяців і бачив як вони вели
спільне господарювали, а з моменту
народження сина ОСОБА_3 разом його
виховували та проживали як повноцінна
сімя.

Свідок ОСОБА_12 в суді показала, що з
1999 року вона разом з своїм чоловіком
ОСОБА_13 приїжджала до ОСОБА_2 та ОСОБА_1
в будинок, що знаходиться в с.Глибоке
Бориспільського району по вул.Леніна
та бачила , що вони проживали як одна
сімя та вели спільне господарство,
разом займалися утриманням свиней та
кур.

Свідок ОСОБА_4 в суді показала, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 1999 року разом
проживали в АДРЕСА_1 як повноцінна сімя,
спали в одній кімнаті та вели спільне
господарство, займалися городництвом
та тваринництвом.

Задовольняючи позовні вимоги
позивачки суд виходив з того, що по
справі зібрана достатня кількість
належних та допустимих доказів, які
підтверджують факт проживання
позивача та відповідача як чоловіка та
жінки однією сім»єю.

Даний висновок суду відповідає
обставинам та матеріалам справи.

Колегія суддів погоджується також з
висновком суду, що показання свідків
ОСОБА_14, ОСОБА_15 не спростовують доводи
позивачки, оскільки їм не відомі
обставини щодо спільного проживання
сторін, а показання свідків ОСОБА_2 та
ОСОБА_16 повністю спростовуються
показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_9,
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4, ОСОБА_5 , актом
обстеження умов проживання від 05
квітня 2013 року ОСОБА_3, довідкою
Глибоцької сільської ради №431 від
21.06.2013 року.

Посилання апелянтів на те, що
позивачка в позовній заяві не
зазначила для чого їй необхідно саме
встановлення юридичного факту та не
зазначила позовні вимоги, колегія
вважає безпідставними, оскільки вони
спростовуються змістом позовної заяви
(а.с.2-4, 36-39). Суд правомірно розглянув
дану справу в порядку позовного
провадження, оскільки як вказувала
позивачка, встановлення факту
необхідно їй для поділу спільно
нажитого майна з відповідачем.
Підстави для залишення позову
позивачки без розгляду відсутні.

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитися з рішенням суду в частині
встановлення факту проживання
позивачки та відповідачки однією
сім»єю як чоловіка та жінки, без
реєстрації шлюбу з кінця 2001 року по 2013
рік.

Як вже зазначалося, позивачка,
посилаючись на положення ст..ст. 60,
ст..74, ч.2 ст.74 СК України , просила
встановити факт, що має юридичне
значення для вирішення в подальшому
питань щодо поділу спільно нажитого
майна.

Проте, суд не звернув увагу, що до
правовідносин, які виникли між
сторонами, положення Сімейного
кодексу України, що набрав законної
сили 01.01.2004 року, не застосовуються.
Норми ст..60,74 СК України застосовуються
в частині лише прав і обов»язків, що
виникли після набрання ним чинності. У
зв»язку з цим, слід врахувати, що при
вирішенні спорів стосовно майна осіб,
які живуть одною сім»єю, але не
перебувають у шлюбі, існуючі раніше
положення ст..ст.22,28,29 КЗпШС до сімейних
відносин не застосовуються,
встановлення даного факту правових
наслідків не породжує.

Оскільки позивачка посилалася на ту
обставину, що встановлення юридичного
факту їй необхідне для вирішення
питання про поділ спільно нажитого з
відповідачем майна, рішення суду
необхідно змінити, встановивши факт
проживання позивачки та відповідача
однією сім»єю без реєстрації шлюбу з
01.01.2004 року по 2013 рік.

На підставі викладеного, керуючись
ст..ст.307,309 ЦПК України, колегія

Вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04 січня 2014 року змінити.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 однією сім»єю без реєстрації
шлюбу з 01.01. 2004 року по 2013 рік.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді: