Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/925/14
Головуючий у 1-й інстанції: Дацюк
Суддя-доповідач: Трофимова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової
Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 17 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вищевказаним позовом, який в
ході розгляду справи було неодноразово
уточнено. В обґрунтування позову
зазначала, що перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем з
05.06.1993 року. Подружнє життя не склалось,
у зв'язку з чим вона змушена була
покинути спільне помешкання та
залишити у відповідача майно, яке є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

За час сумісного життя ними було
придбано наступне майно: телевізор SAMSUNG
вартістю 5 000 грн.; пральна машина Whirlpool,
вартістю 500 грн.; холодильник SAMSUNG
вартістю 1 000 грн.; газова плита INDESIT
K1G21S(X)R, вартістю 1000 грн.; мікрохвильова
піч SAMSUNG, вартістю 200 грн.; пилосос Thomas,
вартістю 2 000 грн.; цифрова камера SAMSUNG
ES73, вартістю 300 грн. та автомобіль Daewoo
Sens, реєстраційний номер НОМЕР_1,
вартістю 40 900 грн.

В добровільному порядку розділити
вказане майно відповідач не бажає.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач, остаточно зменшивши розмір
позовних вимог, просила суд залишити у
власності ОСОБА_3 автомобіль Daewoo Sens,
реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 40
900 грн.; в її власності залишити: пральну
машину Whirlpool, вартістю 500 грн.,
холодильник SAMSUNG вартістю 1 000 грн.,
газову плиту INDESIT K1G21S (X)R, вартістю 1000
грн., мікрохвильову піч SAMSUNG, вартістю 200
грн. та пилосос Thomas, вартістю 2 000 грн., а
всього майна на загальну суму 4 700 грн.,
визнати частку від загальної вартості
майна 45600 грн. для кожного з подружжя в
рівному розмірі по 22 800 грн., стягнувши з
відповідача на її користь компенсацію
різниці вартості майна в сумі 18100
гривень.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2013 року
позов задоволено, поділено спільне
майно подружжя, виділено ОСОБА_5 у
власність пральну машину Whirlpool AWM 250/3
вартістю 500 грн., газову плиту Indesit K1G21S(X)R
вартістю 1000 грн., холодильник Samsung RT30MB55
вартістю 1000 грн., мікрохвильову піч Samsung
вартістю 200 грн., пилосос Thomas Aquafilter
вартістю 2000 грн., а всього майна на суму
4700 грн., ОСОБА_3 виділено автомобіль
марки ЗАЗ-DAEWOO модель Т13110, № кузова
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1,
вартістю 40 900 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в
рахунок компенсації вартості належної
їй частки майна 18100 грн.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Не погоджуючись із рішення суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
«скасувати (змінити) рішення суду» в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_6 та стягнення на її користь з
ОСОБА_3 в рахунок компенсації вартості
належної їй частки майна 18100 грн. та
відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 щодо поділу автомобіля марки
ЗАЗ-DAEWOO, реєстраційний номер НОМЕР_1,
вартістю 40 900 грн.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що суд
вірно вирішив питання наявності
обставин, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, суті
правовідносин, що випливають із
встановлених обставин, правильно
застосував правові норми до цих
правовідносин. З дотриманням вимог
ст.ст. 212-215 ЦПК України суд належно
оцінив надані сторонами докази,
виконав вимоги цивільного судочинства
і вирішив справу згідно із законом.

Так, відповідно до ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Виходячи з вимог ст. 70 СК України та
роз'яснень, викладених в п.п. 22- 25
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» поділу
підлягає все спільно набуте майно
подружжя в натурі між сторонами. У разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Частинами 1, 2 статті 71 СК України
встановлено, що майно, що є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі. Якщо
дружина та чоловік не домовилися про
порядок поділу майна, спір може бути
вирішений судом. При цьому суд бере до
уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей
та інші обставини, що мають істотне
значення. Неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними.

Згідно з ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як
особливим об'єктом вважаються окрема
річ, сукупність речей, а також майнові
права та обов'язки.

Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено,
що договір, укладений одним із подружжя
в інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Згідно з пунктами 23, 24 вищевказаної
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 11 від 21.12.2007 року, вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. До складу майна, що
підлягає поділу, включається загальне
майно подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї (частина 4
статті 65 СК України).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, сторони перебували
у зареєстрованому шлюбі з 05.06.1993 року,
що підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу НОМЕР_4 (а.с. 5). Шлюб було
розірвано на підставі рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 29.08.2013 року (а.с. 68).

Під час перебування у шлюбі сторони
придбали: газову плиту Indesit K1G21S(X)R,
пральну машину Whirpool AWM 250/3, холодильник
Samsung RT30MBSS, пилосос Thomas Aquafilter (а.с. 7-8, 9,
33-52). Відповідачем не заперечувався
факт придбання подружжям і
мікрохвильової пічки Samsung. Факт
придбання зазначеного майна подружжям
за час шлюбу та його вартість
визнається сторонами.

Також, 21.05.2007 року подружжям було
придбано автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO
модель Т13110, реєстраційний номер
НОМЕР_1, за 40900 грн., який зареєстрований
за відповідачем згідно із свідоцтвом
про реєстрацію транспортного засобу
(а.с. 53, 61-67).

Висновок суду про те, що автомобіль є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя є вірним та
відповідає обставинам справи.
Відповідач заперечував лише проти
визначеної позивачем вартості
автомобіля, посилаючись на те, що вона є
нижчою, оскільки автомобіль
експлуатувався кілька років. Доказами
на підтвердження вартості автомобіля
є: договір купівлі-продажу автомобіля,
додаткова угода до нього, договір
застави (а.с. 54-56, 61-63, 64), з яких
вбачається, що вартість транспортного
засобу становить 40900 грн.

Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Інших доказів про іншу вартість
автомобіля апелянтом не надано ані
суду першої, ані апеляційної інстанції,
які б суд апеляційної інстанції міг би
дослідити в порядку ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, навіть після роз'яснення
такого права у відповідності з ч. 4 ст. 10
ЦПК України.

Натомість, за ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків
доказування і подання доказів регулює
ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про задоволення
позовних вимог. При ухваленні рішення
суд обґрунтовано виходив з рівності
часток в спільному сумісному майні
подружжя та врахував, що вартість
майна, що виділяється ОСОБА_3 перевищує
його ідеальну частку, тому з нього на
користь ОСОБА_5 необхідно стягнути 18100
грн. як компенсацію зменшення її частки
в спільному сумісному майні подружжя.

Доводи апеляційної скарги про те, що
спірний автомобіль не є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
є безпідставними. Як вбачається з копії
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_3,
виданого РЕВ МРВ ДАІ № 1, 2 при УМВС
України в Запорізькій області від
22.05.2007р., автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO
модель Т13110, № кузова НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, є
власністю ОСОБА_3 (а.с. 53).

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують,
оскільки є повторенням обставин, якими
відповідач обґрунтовував свої
заперечення проти позову, всебічна
оцінка яким була дана судом першої
інстанції, і зводяться лише до
особистої незгоди з висновками суду
щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається
ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження суду першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують його законність, підстав
для скасування або зміни судового
рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2013 року
по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: