Справа № 456/989/14-ц
Провадження № 2/456/882/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2014 р. Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді Андрейківа
Ю. Я.

при секретарі Куртій В.Ю.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Стрий цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ПАТ ВТБ Банк» про визнання
недійсним кредитного договору, суд -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовною заявою до ПАТ ВТБ Банк» про
визнання недійсним кредитного
договору в якій просить визнати
недійсним Додаток №1 до кредитного
договору № 10.133.43-08-КД від 06.10.2008р. де
вказано графік повернення кредиту та
сплати процентів та просить визнати
недійсним кредитний договір №
10.133.43/08-КД від 06.10.2008р.. Мотивуючи свої
позовні вимоги позивач в позовній
заяві вказує, що саме в договорі
кредиту для нього, як споживача, банком
були створені дискримінаційні правила
зміни відсоткової ставки, правочин
вчинено з використанням нечесної
підприємницької практики, при
укладанні договору кредиту споживач
неотримав інформацію про кредитні
умови, банком порушено права споживача,
на момент укладання кредитного
договору графік погашення кредиту та
сплати процентів невідповідає умовам
кредитного договору, Додаток №1 до
кредитного договору підписаний особою
яка не уповноважена на це, а тому
позивач просить позов задоволити та
визнати недійсним Додаток №1 до
кредитного договору № 10.133.43-08-КД від
06.10.2008р. де вказано графік повернення
кредиту та сплати процентів та визнати
недійсним кредитний договір №
10.133.43/08-КД від 06.10.2008р..

В суді представник позивача
ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав з
підстав викладених в позові . Додатково
наголосив, що спірний договір та
додаток №1 до договору кредиту
невідповідають актам цивільного
законодавства, недотримано вимог щодо
розпису сукупної вартості кредиту та
зазначення вартості всіх кредитних
послуг. Окрім цього на його думку право
підпису на додатку до договору кредиту
який визначав графік повернення
кредиту та сплати процентів, підпис мав
бути уповноваженої особи , що підписала
договір кредиту. Зазначив , що
процентна ставка 19% невідповідає в
розрахунку згідно додатку №1 до
кредитного договору. Просив позов
задоволити повністю.

Позивач позовні вимоги підтримав
з підстав викладених в позові.
Зазначив, що не звертався до суду з часу
підписання кредитного договору від
06.10.2008р. так як тільки в 2011р. побачила
розбіжності в нарахованих банком сумах
до сплати кредиту. Неподавали позов про
визнання договору недійсним бо і сума
судового збору була значна, а на
сьогодні керується З.У. «Про права
споживачів». Додатково зазначила, що
спірний договір кредиту від 06.10.2008р.
нею уже виконано повністю. Просила
позов задоволити з підстав викладених
в позовній заяві та з підстав обману її
банком.

Представник Відповідача Мовчко
А.О. позов не визнав з викладених в
запереченні підстав. Додатково
заперечив твердження позивача про те,
що йому не була надана інформація
стосовно Закону України «Про захист
прав споживачів», адже усі належні
умови договору кредиту були погоджені
з позивачем в самому договорі та
визнані ним так як позивач нетільки
підписав спірний договір кредиту але
повністю виконав його незважаючи на те,
що нібито в нього ще в 2011р. були якісь
сумніви стосовно правильного
розрахунку сплачуваних коштів за
кредитним договором. Зазначив, що
Додаток №1 до кредитного договору №
10.133-43/08-КД від 06.10.2008р. зі сторони банку
підписано уповноваженою банком особою
- керівником відділу малого бізнесу
Німан Р.Р. та підпис скріплений
належною печаткою. Просив в позові
відмовити.

На роз»яснення суду щодо
можливості заявлення сторонами
клопотання про проведення експертизи
стосовно правомірності нарахувань за
договором кредиту, сторони клопотань
не заявили.

Дослідивши усі наявні обставини
та матеріали справи , заслухавши
пояснення та доводи позивача та його
представника, представника
відповідача , суд прийшов до висновку,
що позовні вимоги задоволенню не
підлягають .

Згідно положень ст.202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Підставою
недійсності правочину у розумінні ст.
215 ЦК України є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу. Нормами
ст. 626 ЦК України визначено, що договір є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є одностороннім,
якщо одна сторона бере на себе
обов'язок перед другою стороною
вчинити певні дії або утриматися від
них, а друга сторона наділяється лише
правом вимоги, без виникнення
зустрічного обов'язку щодо першої
сторони. Договір є двостороннім, якщо
правами та обов'язками наділені обидві
сторони договору. Зі змісту ст.628 ЦК
України вбачається, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.
Нормою ст.629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1
та ВАТ «ВТБ Банк» правонаступником
якого є ПАТ «ВТБ Банк» було укладено
кредитний договір № 10.133-43/08-КД від
06.10.2008р. за яким позивачці надавались
грошові кошти у сумі 100000 доларів США
терміном на 5-ть років до 06.10.2013р.. При
цьому в п.п. 1.1 п. 1 Договору встановлено
процент за користування кредитом у
розмірі 19% відсотків річних. В п.п. 2.6
Договору встановлено, що підписання
цього договору позичальник
підтверджує, що він письмово
ознайомлений про кредитні умови
запропоновані банком, а також про
сукупну вартість кредиту та послуг з
оформлення договорів застави та
страхування , що спростовує твердження
позивача в позові про ненадання йому
такої інформації банком. Окрім цього п.3
Договору кредиту встановлено пор»ядок
сплати процентів за користування
кредитом та погашення кредиту.
Відповідно до даного пор»ядку
погашення кредиту та сплата процентів
за користування кредитом здійснюється
в порядку згідно графіку повернення
кредиту та сплати процентів. Як
вбачається з даного договору кредиту
та пояснень ОСОБА_1 позивачка
підписавши даний договір та виконавши
свої зобов»язання за ним добровільно
визнала умови даного кредитного
договору. В подальшому між ОСОБА_1 та
ВАТ «ВТБ Банк» було укладено
Генеральну угоду №43 від 06.10.2008р. та
Договір про внесення змін №1 до
кредитного договору від 06.10.2008р. в якому
встановлено порядок нарахування
процентів за користування кредитом та
погашення кредиту (а.с.12-14). Підписання
даних угод свідчить про погодженість
позивачки з їхніми умовами . З
матеріалів справи вбачається, що
згідно Додаток №1 до кредитного
договору № 10.133-43/08-КД від 06.10.2008р.
підписаного зі сторони банку
уповноваженою банком особою -
керівником відділу малого бізнесу
Німан Р.Р. та підпис скріплений
печаткою. Суд бере до уваги покликання
представника банку, що банком визнано
дану угоду і неможе бути під сумнівом
її недійсність з мотивів відсутності
повноважень так як такі були надані
банком. Окрім цього в Додаток №1 до
кредитного договору № 10.133-43/08-КД від
06.10.2008р. чітко прописано графік
повернення кредиту і сплати процентів.
Позивачка та її представник
відмовились від проведення експертизи
правильності таких нарахувань , а в
суді не здобуто належних доказів
неправильності таких нарахувань.

Нормою ст. 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог.

Окрім цього судом встановлено, що
позивач просить визнати недійсним
Додаток №1 до кредитного договору №
10.133.43-08-КД від 06.10.2008р. хоча такий
додаток з відповідним номером на
розгляд суду не представив, а натомість
подав Додаток №1 до кредитного
договору № 10.133-43/08-КД від 06.10.2008р. За
таких обставин позивачем недоведено
обставин наявності оспорюваного
додатку до кредитного договору. Слід
зазначити, що і оспорюваний позивачем
кредитний договір № 10.133.43-08-КД від
06.10.2008р. намав місця, так як між
позивачем та відповідачем ВАТ ВТБ
Банк» був укладений кредитний договір
№ 10.133-43/08-КД від 06.10.2008р..

За таких обставин суд приходить до
висновку, що в задоволенні позову
ОСОБА_1 до ПАТ ВТБ Банк» про визнання
недійсним кредитного договору слід
відмовити.

Керуючись п.п3 п.1 ст.3, ст.ст.
202-204,215,261,526, 627, 629, 638,651,1054 ЦК України,
Законом України «Про банки і
банківську діяльність», Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.2009 року № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», ст. ст. 10, 11, 60,
209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

1. В позові ОСОБА_1 до ПАТ ВТБ Банк»
про визнання недійсним кредитного
договору - відмовити.

2. Судові витрати залишити за
сторонами.

3. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя: Ю. Я. Андрейків