АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №757/5321/14 № апеляційного
провадження:22-796-7193 Головуючий у суді
першої інстанції: Батурин О.В.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Семенюк Т.А. У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого - Семенюк Т.А.
Суддів - Махлай Л.Д., Музичко С.Г.
при секретарі - Круглику В.В.,
розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 4 квітня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_3 до
держави України в особі Міністерства
юстиції України про стягнення коштів, -
В С Т А Н О В И Л А:
Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 4 квітня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення скасувати, ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог, вважаючи, що судом порушені
норми матеріального та процесуального
права, не враховано обставини, які
мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що у лютому 2014 року
ОСОБА_3 звернувся до суду з даним
позовом до держави України в особі
Міністерства юстиції України про
стягнення коштів, посилаючись в
обґрунтування своїх вимог на те, що
рішенням Баглійського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 25 червня
2009 року стягнуто з ВАТ
«Дніпродзержинський домобудівний
комбінат» на користь позивача 18 290 грн.
91 коп. заборгованості по заробітній
платі, 32 517 грн. 12 коп. середнього
заробітку за період затримки
розрахунку, 1 426 грн. 26 коп. компенсації
за невикористану відпустку, 10 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди, 1 500 грн.
витрат на правову допомогу, а всього 63
744 грн. 29 коп. За вказаним рішенням суду
видано виконавчі листи, які
знаходилися на виконанні у ДВС
Дніпровського району м.
Дніпродзержинська та, які в червні 2011
року у зв'язку з банкротством боржника
передані на виконання до ліквідатора
товариства Кулакова А.В. Ліквідатор не
зміг виконати виконавчі листи,
оскільки станом на 7 листопада 2011 року
був затверджений ліквідаційний баланс
товариства.

Оскільки рішення суду не виконане, він
просив стягнути з держави України в
особі Міністерства юстиції України 63 744
грн. 29 коп. у рахунок виконання рішення
Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 25 червня 2009 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Баглійського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 25 червня
2009 року стягнуто з ВАТ
«Дніпродзержинський домобудівний
комбінат» на користь позивача 18 290 грн.
91 коп. заборгованості по заробітній
платі, 32 517 грн. 12 коп. середнього
заробітку за період затримки
розрахунку, 1 426 грн. 26 коп. компенсації
за невикористану відпустку, 10 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди, 1 500 грн.
витрат на правову допомогу, а всього 63
744 грн. 29 коп. (а.с. 4-5).

На виконання рішення суду видано
виконавчі листи, які знаходилися на
виконанні у ДВС Дніпровського району м.
Дніпродзержинська (а.с. 6-7, 8-9) .

У зв'язку з банкротством боржника, у
червні 2011 року виконавчі листи
передані на виконання до ліквідатора
товариства Кулакова А.В.

7 листопада 2011 року Господарським судом
Дніпропетровської області
затверджений ліквідаційний баланс
товариства ВАТ «Дніпродзержинський
домобудівний комбінат» (а.с. 10-18).

22 серпня 2013 року державну реєстрацію
діяльність ВАТ «Дніпродзержинський
домобудівний комбінат» припинено.

Судом встановлено, що рішення
Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області на даний час не виконане.

Відповідно до ст. 56 Конституції
України, кожен має право на
відшкодування шкоди за рахунок
держави, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, їх посадовими
і службовими особами при здійсненні
ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що у
Міністерстві юстиції України відсутні
повноваження у сфері виконання судових
рішень, факт заподіяння позивачу
будь-якої шкоди з вини відповідача у
судовому засіданні не підтвердився та
відсутній будь-який
причинно-наслідковий зв'язок між
шкодою та діяннями відповідача.

Позивачем не надано належних та
допустимих доказів щодо спричинення
йому шкоди саме діями або
бездіяльністю відповідача.

Згідно зі ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Колегія суддів не може погодитись з
доводами апеляційної скарги, що саме
Міністерство юстиції України здійснює
контроль за діяльністю державних
виконавців, а тому саме відповідач має
відшкодувати шкоду невиконанням
рішення Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області, оскільки ці доводи не
ґрунтуються на законі.

Так, відповідно до Указу Президента
України «Про оптимізацію системи
центральних органів виконавчої влади»
від 9 грудня 2010 року, з послідуючими
змінами, утворено Державну виконавчу
службу України, діяльність якої
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністерство юстиції України.

Відповідно до пп. 6 п. 4 Положення про
Державну виконавчу службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 6 квітня 2014 року № 385/2011,
Державна виконавча служба України
здійснює державний нагляд та контроль
за додержанням законодавства про
виконавче провадження, правильністю,
своєчасністю та повнотою виконання
судових рішень.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про
виконавче провадження» стягувач має
право звернутися з позовом до
юридичної особи, зазначеної у статті 3
цього Закону, яка зобов'язана здійснити
стягнення коштів з боржника, у разі
невиконання рішення з вини такої
юридичної особи. Збитки, завдані
державним виконавцем фізичним чи
юридичним особам під час проведення
виконавчого провадження, підлягають
відшкодуванню в порядку, встановленому
законом.

За ст. 11 Закону України «Про державну
виконавчу службу» шкода, заподіяна
державним виконавцем фізичним чи
юридичним особам під час виконання
рішення, підлягає відшкодуванню у
порядку, передбаченому законом, за
рахунок держави тобто, - за рахунок
коштів Державного бюджету.

Конституційним Судом України у рішенні
від 03 жовтня 2001 року у справі № 1-36/2001
(про відшкодування шкоди державою)
зазначено, що відшкодування шкоди
(матеріальної чи моральної), завданої
фізичним особам незаконними рішеннями,
діями чи бездіяльністю органів
державної влади, їх посадовими і
службовими особами при здійсненні ними
своїх повноважень, покладається саме
на державу, а не на відповідні органи
державної влади.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та не
впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з
дотриманням норм діючого
законодавства, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 4 квітня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді