Провадження № 2/520/2027/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2014 року

Київський районний суд м. Одеси у
складі:

Головуючого - судді
Луняченка В.О.,

при секретарі
Лазнікові І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Одесі цивільну
справу за позовом
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Одеси до ОСОБА_2, яка діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітніх
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, Військової академії
м. Одеси, третя особа орган опіки та
піклування Київської районної
адміністрації Одеської міської ради
про визнання ордера на житлове
приміщення недійсним та виселення ,-

ВСТАНОВИВ:

05.12.13 року Квартирно-експлуатаційний
відділ м.Одеси звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_2, яка діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітніх
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, Військової академії
м. Одеси, третя особа орган опіки та
піклування Київської районної
адміністрації Одеської міської ради
про визнання ордера на житлове
приміщення недійсним та виселення, в
якому просить визнати недійсним ордер
№13 від 24.10.2005 року, виданий Одеським
інститутом Сухопутних військ на ім'я
підполковника ОСОБА_6 на житлову площу-
кімнату АДРЕСА_1 виселити ОСОБА_7,1974
року народження із житлового
приміщення- кімнати АДРЕСА_1 Позовні
вимоги мотивовані тим, що будівлі
військового містечка № 217, зокрема і
гуртожиток АДРЕСА_1 є військовим
майном, яке обліковувалось у
Військовому інституті Сухопутних
військ (правонаступник - військовий
інститут ОНПУ, на теперішній час
Військова академія м. Одеси). У вересні
2009р. згідно вимог чинного
законодавства України за актом
прийому-передачі передано на баланс
КЕВ м. Одеси. КЕВ м. Одеси веде облік
казармено-житлового фонду, в порядку,
визначеному Статутом гарнізонної та
вартової служб Збройних Сил України,
наказом МОУ від 21.04.2011р. № 215 «Про
затвердження Положення про
організацію квартирно-
експлуатаційного забезпечення
Збройних Сил України» та Положенням
про КЕВ м. Одеси, а також здійснює
контроль за використанням жилого фонду
Міністерства оборони України в порядку
ст. 29, 30 ЖК України. Згідно ордеру № 13
від 24.10.2005 року, виданого Одеським
інститутом Сухопутних військ
підполковнику ОСОБА_8 на житлове
приміщення кімнату АДРЕСА_1 -
відповідач ОСОБА_2 вселилася в спірне
житлове приміщення, як сестра дружини
п/п-ка ОСОБА_8, 1971 р.н. - ОСОБА_9, 1977 р.н.
Разом із ними в даному приміщенні
проживала мати військовослужбовця
ОСОБА_10 1942 р.н. Одеському прокурору з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері та КЕВ м. Одеси стало
відомо про видачу такого ордеру 16.04.2013
р. при ознайомленні з матеріалами
іншого судового провадження у
Київському районному суді м. Одеси по
справі № 2- 6086/2011 за позовом прокурора
до ОСОБА_2 про виселення з гуртожитку
без надання іншого житлового
приміщення. Підполковник ОСОБА_8 разом
із членами своєї родини виїхали із
зазначеного житлового приміщення в
гуртожитку, а відповідач ОСОБА_2
залишилась проживати в даному
житловому приміщенні. ОСОБА_2 не
проходить дійсну військову службу у
ЗСУ, не перебуває на обліку військових
пенсіонерів Одеського гарнізону, не
перебуває на обліку осіб, потребуючих
поліпшення житлових умов, тобто як
вважає позивач, не має правових підстав
для проживання у гуртожитку МОУ за
адресою: АДРЕСА_1 (військове містечко
№217). Крім того, Одеським інститутом
Сухопутних військ в порушення норм 58. 129
ЖК України, наказу МОУ №241 від 11.07.1997 р.
«Про затвердження Положення про
гарнізонні гуртожитки (готелі) для
розміщення іноземних
військовослужбовців, які навчаються у
військово-навчальних закладах
Міністерства оборони України»
незаконно, не компетентно, без
відповідних рішень та погоджень щодо
виділення житлової площі в гуртожитку
видано ордер № 13 від 24.10.2005 р. на житлову
площу у гуртожитку МОУ за адресою:
АДРЕСА_1, що стало причиною для
звернення до суду з відповідним
позовом.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_11, діюча на підставі
довіреності, позовні вимоги підтримала
в повному обсязі, просила позов
задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнала, вважає
позов безпідставним та
необґрунтованим, підтримуючі надані
суду заперечення проти позову, просила
у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача Військової
академії м.Одеси в судове засідання не
з'явився, повідомлявся належним чином,
причини неявки суду невідомі.

Представник Київської районної
адміністрації Одеської міської ради як
органу опіки та піклування, ОСОБА_1,
діюча на підставі довіреності, позов
не визнала в повному обсязі, просила в
позові відмовити.

Вислухавши представника позивача,
відповідача та представника третьої
особи, дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов таким, що не підлягає
задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що
будівлі військового містечка № 217,
зокрема і гуртожиток АДРЕСА_1 є
військовим майном, яке обліковувалось
у Військовому інституті Сухопутних
військ (правонаступник - військовий
інститут ОНПУ, на теперішній час
Військова академія м. Одеси). У вересні
2009р. згідно вимог чинного
законодавства України за актом
прийому-передачі передано на баланс
КЕВ м. Одеси. КЕВ м. Одеси веде облік
казармено-житлового фонду, в порядку,
визначеному Статутом гарнізонної та
вартової служб Збройних Сил України,
наказом МОУ від 21.04.2011р. № 215 «Про
затвердження Положення про
організацію квартирно-
експлуатаційного забезпечення
Збройних Сил України» та Положенням
про КЕВ м. Одеси, а також здійснює
контроль за використанням жилого фонду
Міністерства оборони України в порядку
ст. 29, 30 ЖК України. Згідно ордеру № 13
від 24.10.2005 року, виданого Одеським
інститутом Сухопутних військ
підполковнику ОСОБА_8 на житлове
приміщення кімнату АДРЕСА_1 -
відповідач ОСОБА_2 вселилася в спірне
житлове приміщення, як сестра дружини
п/п-ка ОСОБА_8, 1971 р.н. - ОСОБА_9, 1977 р.н.
Разом із ними в даному приміщенні
проживала мати військовослужбовця
ОСОБА_10 1942 р.н. Підполковник ОСОБА_8
разом із членами своєї родини виїхали
із зазначеного житлового приміщення в
гуртожитку, а відповідач ОСОБА_2
залишилась проживати в даному
житловому приміщенні. Як вбачається з
довідки про склад родини та реєстрацію
( а.с.5) у кімнаті АДРЕСА_1 зареєстрована
відповідачка-ОСОБА_2. та її діти
ОСОБА_3,1998 року народження та ОСОБА_4,1995
року народження. Так само в довідці
зазначено, що відповідачка має статус
основного квартиронаймача. Ордер № 13
від 24.жовтня 2005 року виданий ОСОБА_8 з
правом на вселення до житлового
приміщення складом сім'ї до якої
входили дружина ОСОБА_12, мати ОСОБА_10
та сестра дружини ОСОБА_2 ( а.с.7)

На підставі рішення про надання жилої
площі в гуртожитку адміністрація
підприємства, установи,
організації видає громадянинові
спеціальний ордер (додаток), який є
єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

Відповідно до п. 9, 10 Примірного
положення про гуртожитки,
затвердженого постановою Ради
Міністрів України від 03 червня 1986 р. №
208 жила площа в гуртожитку надається
за спільним рішенням адміністрації
підприємства, установи, організації
чи органу кооперативної або іншої
громадської організації та
відповідного профспілкового комітету
і комітету комсомолу.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЖК України
ордер на жиле приміщення може бути
визнано недійсним у судовому порядку у
випадках подання громадянами не
відповідаючих дійсності відомостей
про потребу в поліпшенні житлових умов,
порушення прав інших громадян або
організацій на зазначене в ордері жиле
приміщення, неправомірних дій
службових осіб при вирішенні питання
про надання жилого приміщення, а також
в інших випадках порушення порядку і
умов надання жилих приміщень. Вимогу
про визнання ордеру недійсним може
бути заявлено протягом трьох років з
дня його видачі.

Відповідно до стаття 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до статті 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ
N 2 від 12.04.85 «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» вимоги про
визнання недійсним ордера на жиле
приміщення за передбаченими ст.59 ЖК
підставами поширюється трирічний
строк позовної давності.

Ордер №13 на право займання кімнати 2
площею, 34 кв.м в гуртожитку у блоці
АДРЕСА_1 виданий ОСОБА_8 24.10.2005 року за
підписом начальника Одеського
інституту Сухопутних військ генерал-
лейтенанту А.С. Торцем та Головою
житлової комісії ОІСВ полковника А.В.
Кучера. Позов Військового прокурора
Одеського гарнізону в інтересах
держави в особі Міністерства оборони
України та КЕВ м.Одеси до ОСОБА_2 про
виселення з гуртожитку без надання
іншого житлового приміщення ухвалою
Київського районного суду м.Одеси від
10.04.13 року № 2-6086/11 року залишений без
розгляду.

Відповідно до ст. 265 ЦК України
залишення позову без розгляду не
зупиняє перебігу позовної давності.

Клопотання щодо поновлення строк
позовної давності представник КЕВ
м.Одеси не заявляв.

Як зазначено у ч. 4 статті 267 ЦК України
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 109 ЖК України
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом.

Громадянам, яких виселяють з жилих
приміщень, одночасно надається інше
постійне жиле приміщення, за винятком
виселення громадян при зверненні
стягнення на жилі приміщення, що були
придбані ними за рахунок кредиту
(позики) банку чи іншої особи,
повернення якого забезпечене іпотекою
відповідного жилого приміщення.
Постійне жиле приміщення, що надається
особі, яку виселяють, повинно бути
зазначено в рішенні суду.

Статтею 116 ЖК України передбачається
виселення громадян без надання
громадянам іншого жилого приміщення,
як зазначено у вказаній нормі Закону,
якщо наймач, члени його сім'ї або інші
особи, які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Вказаною нормою Закону передбачено
виселення громадян у разі
систематичного та грубого порушенням
правил порядку проживання у займаному
приміщенні.

Таких дії з боку Відповідача ОСОБА_2
виявлено не було.

Статтею 117 ЖК України передбачається
виселення громадян у разі визнання
ордера недійсним.

У разі визнання ордера на жиле
приміщення недійсним внаслідок
неправомірних дій осіб, які одержали
ордер, вони підлягають виселенню без
надання іншого жилого приміщення.

У судовому засіданні представником
Позивача не було доведено до суду
незаконність дій посадових осіб
Одеського інституту Сухопутних
військ, правонаступником якого є
Військова академія м.Одеси при видачі
ОСОБА_8 ордеру.

Як зазначено у статті 60 ЦПК України
обов'язки доказування і подання
доказів кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З боку Позивача не було додано
будь-яких доказів які б свідчили про
порушення вимог чинного законодавства
України, як з боку Відповідача так і з
боку та Одеського інституту
Сухопутних військ, правонаступником
якого є Військова академія м.Одеси при
видачі ордеру на житло.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 223, 294
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних
вимог Квартирно-експлуатаційного
відділу м. Одеси до ОСОБА_2, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
Військової академії м. Одеси, третя
особа орган опіки та піклування
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради про визнання
ордера №13 від 24 жовтня 2005 року на
житлове приміщення - кімнату АДРЕСА_1 -
недійсним та виселення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через Київський
районний суд м. Одеси шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Луняченко В. О.