Справа №751/2783/14
Провадження №2/751/695/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Новозаводський районний суд м.
в складі: головуючого-судді Мороз К.В.
при секретарі Шестак К.В.
за участю позивача ОСОБА_1,
представника третьої особи Муляренко
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача Чернігівська
міська рада, про визнання погодженими
меж земельної ділянки,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_3 про визнання
погодженими меж земельної ділянки і
просить винести рішення, яким визнати
погодженими зовнішні межі
користування земельною ділянкою
орієнтованою площею 0,1023 га по АДРЕСА_2
без згоди суміжного землекористувача
відповідача по справі - ОСОБА_3,
мешканця АДРЕСА_1. Стягнути з
відповідача на користь позивача
витрати пов'язані з оплатою судового
збору. Мотивуючи вимоги тим, що він
самочинно збудував будинок АДРЕСА_2.
Відповідач є власником будинку
АДРЕСА_1. Будинок позивача стоїть на
земельній ділянці площею 1023 га. До
теперішнього часу у позивача з
відповідачем визначився порядок
землекористування та земельні межі.
Позивач вирішив взяти в оренду
земельну ділянку, якою користується.
Коли звернувся за підписом акту
погодження меж земельної ділянки до
відповідача, то отримав категоричну
відмову. Добровільної згоди на
оформлення земельної ділянки в оренду
з відповідачем не досягнуто, тому
позивач змушений звернутись до суду.
Зазначає, що відмова в погодженні меж
земельної ділянки може перешкодити
іншій особі (сусіду) в оформленні прав
Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, просив задовольнити,
пояснив, що хотів оформити оренду
земельної ділянки, але необхідні
підписи сусідів, відповідач не
підписав, претензій не заявляє,
зустрічатися не хоче. Огородили межі
земельних ділянок 25 років тому, але все
робили технічну документацію. З
відповідачем домовилися, що колодязь
буде на його стороні, і позивач уступив
40 см., а потім забрав свої 40 см. в іншому
місці без підпису. Хотів приватизувати
земельну ділянку, але спочатку
потрібно взяти її в оренду.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
розгляду справи повідомлено у
встановленому порядку згідно ст. 76 ЦПК
України. Ніяких заяв до суду не
надходило. Керуючись ч. 4 ст. 169 ЦПК
України суд ухвалив справу розглянути
у відсутності повідомленого належним
Представник третьої особи в судовому
засіданні не заперечувала проти
задоволення позовних вимог, пояснила,
що Чернігівською міською радою
надавалася згода на оренду земельної
Вислухавши позивача, представника
третьої особи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
Судом встановлено, що згідно копії
технічного паспорта на житловий
будинок, який виготовлено станом на
29.09.1994 року КП «ЧМБТІ», по АДРЕСА_2
знаходиться побудований житловий
будинок «А-1» з господарськими
будівлями та спорудами (а.с.9-13).
Згідно копії витягу із рішення від
07.06.2013 року Чернігівська міська рада
надала ОСОБА_1 дозвіл на розроблення
проекту відведення земельної ділянки
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд, при умові розроблення та
затвердження в установленому порядку
землевпорядної документації по
АДРЕСА_2, орієнтовною площею 0,1023 га (на
умовах оренди) (а.с.4).
За замовленням ОСОБА_1 відповідно до
копії договору № 8.14 від 17.01.2014 року
дочірнє підприємство «Водземпроект»
публічного акціонерного товариства
«Чернігівський проектно-вишукувальний
інститут «Чернігівводпроект»
виготовило технічну документацію для
розробки проекту відведення земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд на
умовах оренди в АДРЕСА_2 (а.с.5, 14-16, 19-23).
З акту встановлення (відновлення) в
натурі (на місцевості) та погодження
зовнішніх меж земельної ділянки
вбачається, що від погодження та
встановлення меж земельної ділянки
відмовився суміжний землекористувач
Статтею 152 ЗК України визначені способи
захисту прав на земельні ділянки:
Держава забезпечує громадянам та
юридичним особам рівні умови захисту
прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.
Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
б) відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
в) визнання угоди недійсною;
г) визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
ґ) відшкодування заподіяних збитків;
д) застосування інших, передбачених
Згідно ст. 40 ЗК України, громадянам
України за рішенням органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування можуть передаватися
безоплатно у власність або надаватися
в оренду земельні ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
гаражного будівництва в межах норм,
визначених цим Кодексом. Понад норму
безоплатної передачі громадяни можуть
набувати у власність земельні ділянки
для зазначених потреб за
цивільно-правовими угодами.
Згідно ч.1 ст. 116 ЗК України, громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 Земельного
кодексу України, власник земельної
ділянки має право вимагати від
власника сусідньої земельної ділянки
сприяння встановленню твердих меж, а
також відновленню межових знаків у
випадках, коли вони зникли,
перемістились або стали невиразними.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного суду України від 16 квітня 2004
року N37 „Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ" спори щодо
додержання правил добросусідства -
обов'язку власників і
землекористувачів обирати такі
способи використання земельних
ділянок відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей розглядаються судами
відповідно до статей 103-109 ЗК. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється згідно з
ч. З ст. 152 ЗК шляхом: визнання прав:
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав.

Відповідно до інструкції «Про порядок
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі та їх
закріплення межовими знаками» -
затверджена наказом Державного
комітету із земельних ресурсів від 18
травня 2010 року №376 - встановлення меж
земельних ділянок здійснюється на
підставі розроблених та затверджених
відповідно до ст. 186 ЗК України
технічної документації із землеустрою,
що посвідчують право на земельну
ділянку.

Згідно ст. 158 ЗК України, земельні спори
вирішуються судами, органами місцевого
самоврядування та органами виконавчої
влади з питань земельних ресурсів.

Виключно судом вирішуються земельні
спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб, а
також спори щодо розмежування
територій сіл, селищ, міст, районів та
областей.

Органи місцевого самоврядування
вирішують земельні спори у межах
населених пунктів щодо меж земельних
ділянок, що перебувають у власності і
користуванні громадян, та додержання
громадянами правил добросусідства, а
також спори щодо розмежування меж
районів у містах.

Органи виконавчої влади з питань
земельних ресурсів вирішують земельні
спори щодо меж земельних ділянок за
межами населених пунктів, розташування
обмежень у використанні земель та
земельних сервітутів.

У разі незгоди власників землі або
землекористувачів з рішенням органів
місцевого самоврядування, органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів спір вирішується судом.

Виходячи з аналізу ст. ст. 126, 198 ЗК
України у зміст терміну «погодження
меж земельної ділянки з суміжними
користувачами» покладений принцип
добровільності вчинення зазначених
дій суб'єктами земельних відносин, і
чинним земельним законодавством не
передбачено обов'язку щодо надання
згоди у примусовому порядку на
погодження меж земельної ділянки.

Передбачений положеннями ст. 186 ЗК
України, ст. ст. 55, 56 Закону України «Про
землеустрій» від 22 травня 2003 року №
858-ІV та вищеназваної Інструкції,
затвердженої наказом Держкомзему від 18
травня 2010 року № 376, акт погодження
(встановлення) меж земельної ділянки по
АДРЕСА_2 від 11 січня 2014 року є лише
технічним документом, якій закріплює
на місцевості межі земельних ділянок, в
силу чого є лише доказом, який підлягає
оцінці в сукупності з іншими доказами
по справі, тому не є тим
правовстановлюючим документом, що
породжує права та обов'язки сторін,
отже не може бути самостійним
предметом спору.

Підписання акту встановлення і
погодження меж землекористування
самостійного значення не має, воно не
призводить до виникнення, зміни або
припинення прав на земельну ділянку, як
і будь-яких інших прав у процедурі
приватизації земельних ділянок.

Відповідно до п. 2.4. Інструкції,
перенесення в натурі (на місцевість)
або відновлення всіх поворотних точок
меж земельної ділянки здійснюється
геодезичними методами з прив'язкою не
менше двох характерних закріплених
поворотних точок до пунктів державної
геодезичної мережі та до твердих точок
на місцевості. Здійснюється кадастрова
зйомка земельної ділянки з наступним
вирахуванням координат поворотних
точок меж (у державній або умовній
системі координат) і площі ділянки. За
результатами виконаних робіт
складається кадастровий план
земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що необхідно
відмовити ОСОБА_1 в задоволенні
позовних вимог, оскільки межі
земельної ділянки в натурі на
місцевості визначаються не відповідно
до акту узгодження та визначення меж, а
згідно з наявними
планово-картографічними матеріалами
та матеріалами кадастрової зйомки.

Саме ж погодження меж є виключно
допоміжною стадією у процедурі
приватизації земельної ділянки,
спрямованою на те, щоб уникнути
технічних помилок.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати
не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 40, 116, 126, 152, 158, 186, 198 ЗК
України, ст. ст. 55, 56 Закону України "Про
землеустрій" від 22 травня 2003 року №858-ІV,
ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК
України, суд, -

Вирішив :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа, що не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору на стороні
відповідача Чернігівська міська рада
про визнання погодженими меж земельної
ділянки - відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернігівської області через
Новозаводський районний суд міста
Чернігова. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя
К.В. Мороз