Справа № 526/999/14-ц
Провадження № 2/526/572/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2014 року Гадяцький
районний суд Полтавської області в
складі

головуючої судді
Тищенко Л.І.

при секретарі
Лопушняк Т.П.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача адвоката
ОСОБА_2

представника відповідача
Небрата С.М.

третьої особи
ОСОБА_4

представника третьої особи адвоката
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Гадяч
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Територіальної громади Римарівської
сільської ради Гадяцького району
Полтавської області, третя особа
ОСОБА_4 про визнання договору набуття у
приватну власність житлового будинку з
допоміжними господарськими будівлями
таким, що відбувся, як договір
дарування,

в с т а н о в и в:

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовною
заявою до Територіальної громади
Римарівської сільської ради
Гадяцького району Полтавської області,
третя особа ОСОБА_4 про визнання
договору набуття у приватну власність
житлового будинку з допоміжними
господарськими будівлями таким, що
відбувся, як договір дарування.

У своїй позовній заяві позивач вказує,
що згідно договору від 02.01.1992 року, який
був посвідчений секретарем
виконавчого комітету Римарівської
сільської ради Гадяцького району
Полтавської області ОСОБА_10., ОСОБА_8
передала їй, а вона прийняла в дар,
будинок з надвірними будівлями, який
розташований в АДРЕСА_1. При оформленні
договору, бувшим секретарем
виконавчого комітету Римарівської
сільської ради Гадяцького району
Полтавської області ОСОБА_10., було
допущено ряд описок, тому вона
позбавлена можливості скористатися
своїм правом на розпорядження вказаним
майном, як його власник, який отримала в
дар. По причині своєї юридичної
необізнаності на той момент вона не
звернула уваги на допущені неточності
в договорі, з боку секретаря сільської
ради, яка оформляла договір. Але коли
вирішила зробити відчуження вказаного
майна і звернулась до приватного
нотаріуса, їй було відмовлено, оскільки
відсутнє вірне трактування договору.
Тому вона змушена була звернутися до
суду з даним позовом, в якому просить
визнати договір, укладений між нею та
ОСОБА_8 таким, що відбувся як договір
дарування.

У судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги та просила
їх задовольнити, визнавши договір від
02.01.1992 року, який був посвідчений
секретарем виконавчого комітету
Римарівської сільської ради
Гадяцького району Полтавської області
ОСОБА_10. таким, що відбувся між нею та
ОСОБА_8, як договір дарування. Суду
пояснила, що вона разом із своєю сім'єю
переїхала на постійне місце проживання
до м. Гадяч, де постало питання купівлі
житлового будинку, на що її на той час
чоловік ОСОБА_4 відмовився, а
запропонував взяти в його тітки ОСОБА_8
участок, згоду на що тітка дала у 1989
році. Знісши будинок, який там
знаходився, вони із чоловіком
побудували новий будинок та інші
господарські споруди, після чого у 1992
році, ОСОБА_8 подарувала їй побудований
будинок.

Представник відповідача Небрат С.М.
суду пояснив, що зі змісту договору,
який посвідчувався на той час
секретарем Римарівської сільської
ради, дійсно не можливо з'ясувати, який
договір секретарем сільської ради
посвідчувався. Згідно запису в
погосподарській книзі значиться, що
домоволодіння ОСОБА_1 було подаровано.

Третя особа ОСОБА_4 просив залишити
позовні вимоги позивача ОСОБА_1 без
задоволення, суду пояснив, що вони із
дружиною переїхавши на постійне місце
проживання з м. Кременчука в м. Гадяч,
купили в його рідної тітки дворище за 700
карбованців, після чого розібравши
будинок, який там знаходився,
побудували новий будинок та інші
господарчі споруди. Що стосується
оформлення договору, то цим займалася
його бувша дружина ОСОБА_1, а тому йому
не було відомо, що записано у договорі.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
повно та всебічно з'ясувавши обставини
справи, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
давши оцінку наданим доказам, оцінивши
їх належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у сукупності,
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача не підлягають до
задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що дійсно у 1992
році відбулося відчуження ОСОБА_8, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується актовим записом про
смерть, ОСОБА_1, будинку, що знаходиться
в АДРЕСА_1, про що значиться в договорі
від 02.01.1992 року № 1, посвідченому
секретарем виконавчого комітету
Римарівської сільської ради
Гадяцького району Полтавської області
ОСОБА_10.

Згідно витягу з державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
також значиться, що підставою
виникнення права власності у позивача
ОСОБА_1, є, як значиться у витязі,
договір купівлі-продажу № 1, виданий
02.01.1992 року Римарівською сільською
радою Гадяцького району Полтавської
області.

Відповідно до постанови
приватного нотаріуса Гадяцького
районного нотаріального округу
Полтавської області ОСОБА_9 про
відмову у вчиненні нотаріальних дій
від 06.05.2014 року значиться, що ОСОБА_1
відмовлено у посвідченні договору щодо
відчуження буд. АДРЕСА_1, так як в даному
договорі відсутнє вірне трактування
договору, наданого для вчинення
нотаріальної дії, а саме: в п. 1 вказано,
що «ОСОБА_8 подарила, а ОСОБА_1 прийняла
в дар будинок…», в п. 2 вказано «цей
будинок належить продавцю…», у п 4
вказано «Продавець свідчить», у
підписах вказано «ОСОБА_8 - продавець,
ОСОБА_1 - покупець». В зв'язку з цим,
нотаріус не може визначити належність
майна ОСОБА_1, а саме як особистої
власності, відповідно до договору
дарування, чи як спільна власність
подружжя, відповідно до договору
купівлі-продажу.

Окрім того, судом також
встановлено, що нині померла ОСОБА_8,
була рідною тіткою чоловіка позивача
ОСОБА_1 - ОСОБА_4, під час шлюбу з яким
позивач, після відчуження їй будинку
ОСОБА_8, побудували новий житловий
будинок з господарськими будівлями.

Статтею 6 Цивільного кодексу
України, в редакції 1963 року, який
необхідно застосовувати при розгляді
даного спору, оскільки цивільні
відносини виникли до набрання чинності
цивільним кодексом 2004 року,
передбачено, що захист цивільних прав
здійснюється в установленому порядку
судом шляхом визнання цих прав;
відновлення становища, яке існувало до
порушення права, і припинення дій, які
порушують право; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
компенсації моральної шкоди;
припинення або зміни правовідношення;
стягнення з особи, яка порушила право,
завданих збитків, а у випадках,
передбачених законом або договором, -
неустойки (штрафу, пені), а також іншими
засобами, передбаченими законом.

Заявлені позивачем ОСОБА_1 позовні
вимоги у спосіб відновлення порушення,
як вона вважає її права, не
передбачений цивільним
законодавством, яке існувало на той
час, а саме визнання одних договорів
іншими.

При розгляді даної справи, судом не
встановлено і порушення прав позивача
з боку відповідача Римарівської
сільської ради, а відтак необхідність
захисту своїх прав у обраний позивачем
спосіб, оскільки договір посвідчений
сільською радою, зареєстрований в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно і питання щодо вірності
його реєстрації нею не ставилося, а
тому не було предметом розгляду.

Окрім того, враховуючи, що житловий
будинок та господарчі будівлі, які
позивач просить у своєму позові
визнати подарованими, а не придбаними в
результаті укладення договору
купівлі-продажу, були побудовані нею з
чоловіком ОСОБА_4 під час шлюбу, тому
спірний договір, суд вважає, на даний
час, є взагалі необґрунтованим з точки
зору наявності матеріально-правових
підстав для його чинності.

Керуючись ст. ст. 4, 6, 41 ЦК України,
в редакції 1963 року, ст. ст. 10, 60, 80, 88,
212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволені позовних
вимог ОСОБА_1 до Територіальної громади
Римарівської сільської ради
Гадяцького району Полтавської області,
третя особа ОСОБА_4 про визнання
договору набуття у приватну власність
житлового будинку з допоміжними
господарськими будівлями таким, що
відбувся, як договір дарування.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Полтавської області через
Гадяцький районний суд протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Головуюча: підпис

Копія:вірно

Суддя Гадяцького

районного суду
Л. І. Тищенко