Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник
А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,

Дербенцевої Т.П.,
Карпенко С.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
витребування майна із чужого
незаконного володіння та виселення

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду м.
Севастополя від 2 вересня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_4 про
витребування із незаконного володіння
відповідача будинку АДРЕСА_1,
та виселення із указаного будинку.
Мотивував вимогу тим, що він є
власником спірної нерухомості згідно
договорів купівлі-продажу від 12 та від
16 вересня 2011 року, а відповідач займає
указаний об'єкт за відсутності
правових підстав.

Рішенням Гагарінського районного суду
м. Севастополя від 23 травня 2013
року у позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м.
Севастополя від 2 вересня 2013 року
скасовано рішення суду першої
інстанції та ухвалено нове рішення про
задоволення позову. Виселено ОСОБА_4 з
будинку АДРЕСА_1. Вирішено питання про
судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить скасувати
рішення апеляційного суду та залишити
в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма
підлягає застосуванню до цих
правовідносин; чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; як
розподілити між сторонами судові
витрати; чи є підстави допустити
негайне виконання судового рішення;
чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Апеляційним судом справу розглянуто із
порушенням указаних вимог.

У справі встановлено, що
розпорядженням Ради Міністрів УРСР №
453-р від 19 жовтня 1988 року відкритому
акціонерному товариству
«Севастопольський Маяк» (далі - ВАТ
«Севастопольський Маяк»),
правонаступником якого було
товариство з обмеженою
відповідальністю «Сферос», на праві
постійного користування надано
земельну ділянку площею 6, 3637 га для
обслуговування бази відпочинку
«Каравелла», на підставі якого 15
березня 1996 року видано державний акт на
право постійного користування
земельною ділянкою серії І-КМ № 005948.

6 червня 2006 року ВАТ «Севастопольський
Маяк» видано свідоцтво про право
власності на будинки АДРЕСА_1 (а. с. 1).

На підставі договору купівлі-продажу
майна на аукціоні указаний об'єкт
нерухомості придбано приватним
підприємством «Самерс».

За договорами купівлі-продажу від 12 та
16 вересня 2011 року ОСОБА_3 став власником
будинку АДРЕСА_1 (а. с. 5-6, 8-9).

Відповідач ОСОБА_4 за договором
купівлі-продажу земельної ділянки від
27 грудня 2007 року купив у ОСОБА_5 на
земельну ділянку АДРЕСА_1 (а. с.
84).

ОСОБА_5 земельна ділянка належала на
підставі розпорядження міської
державної адміністрації від 8 вересня
1997 року № 1651-р та виданого на його
підставі державного акта від 24 вересня
1997 року серії ІІІ-КМ № 101479.

На підставі наказу Фонду комунального
майна Севастопольської міської ради
від 19 липня 2010 року № 1082 ОСОБА_4 видано
свідоцтво про право власності на
садовий будинок з господарськими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1, від 28
грудня 2011 року (а. с. 85).

Постановою Балаклавського районного
суду м. Севастополя від 24 жовтня 2006
року, залишеною в силі ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 21
жовтня 2008 року, було скасовано
реєстрацію садового товариства
«Старий Фіолент» та його статут,
включаючи розпорядження міської
державної адміністрації від 8 вересня
1997 року № 1651-р, яким ОСОБА_5 надано
земельну ділянку АДРЕСА_1 (а. с. 34-37).

Задовольняючи позов, апеляційний суд
виходив із того, що садовий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
АДРЕСА_1, та будинок АДРЕСА_1, є одним і
тим самим об'єктом нерухомого майна,
законним власником якого є позивач, що
свідчить про порушення відповідачем
його права власності.

При цьому апеляційний суд керувався
схематичними планами СТ «Старий
Фіолент» та бази відпочинку
«Каравелла» за 2008 та 2011 роки.

Разом з тим, питання наявності рішення
органу місцевого самоврядування про
присвоєння адреси будинкам АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_1 за порядковим номером по
вулиці, та поданої для прийняття таких
рішень документації на підтвердження
тих обставин, що на один об'єкт
нерухомості існує два
правовстановлюючих документа,
апеляційний суд не перевірив та не
встановив, чи є будинок АДРЕСА_1
одночасно будинком АДРЕСА_1.

За договорами купівлі-продажу від 12 та
16 вересня 2011 року загальна площа
будинку АДРЕСА_1, який придбав ОСОБА_3,
становить 51, 90 кв. м, а садового будинку
АДРЕСА_1, який отримав у власність
ОСОБА_4, - 62, 20 кв. м, про що свідчить
свідоцтво про право власності на
садовий будинок від 28 грудня
2011 року. Нумерація будинків бази
відпочинку «Каравелла» охоплює №№ 35-65.

Таким чином, висновок апеляційного
суду про виселення ОСОБА_4 із будинку
АДРЕСА_1 літери «А-64» площею 51, 90 кв. м, що
розташований за адресою:
АДРЕСА_1, у той час, коли він займає
садовий будинок АДРЕСА_1, не має
належного правового обґрунтування.

Дійшовши висновку про те, що відповідач
не надав належних та допустимих
доказів на підтвердження своїх
заперечень про те, що будинки АДРЕСА_1
та АДРЕСА_1 є різними об'єктами
нерухомого майна, апеляційний суд не
звернув уваги на те, що за правилами ст.
60 ЦПК України саме позивач зобов'язаний
довести ті обставини, на які він
посилається як на підставу своїх вимог.

За положеннями ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

ОСОБА_4 набув права власності на
земельну ділянку та садовий будинок на
підставі договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 27 грудня 2007 року
та наказу Фонду комунального майна
Севастопольської міської ради від 19
липня 2010 року № 1082, які не визнані
недійсними (ст. ст. 203, 215 ЦК України) та
не скасовані судом.

Таким чином, витребування у власника
майна за наявності нескасованих
правовстановлюючих документів на
нього суперечить змісту права
власності, передбаченому ст. 317 ЦК
України.

Допущені апеляційним судом порушення є
підставою для скасування ухваленого
ним рішення із передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду м.
Севастополя від 2 вересня 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко