У х в а л а

іменем україни

28 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Колодійчука В.М.,
Висоцької В.С.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Орлянський», треті особи:
Запорізька регіональна філія
державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру»,
Відділ Держземагенства у
Васильківському районі Запорізької
області, про визнання договору дійсним,
витребування земельної ділянки із
чужого незаконного володіння та
усунення перешкод у користуванні
власністю, за касаційною скаргою
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Орлянський» на рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 28 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив суд ухвалити рішення, яким
визнати договір оренди земельної
ділянки в розмірі 4,48 га, укладений 23
січня 2008 року між ОСОБА_4 та СВК
«Орлянський» дійсним з моменту його
підписання та передачі земельної
ділянки відповідачеві, а також
витребувати з незаконного володіння та
користування СВК «Орлянський»
земельну ділянку в розмірі 4,48 га,
розташовану на території Орлянської
сільської ради, що належить йому на
підставі Державного акту про право
власності на земельну ділянку серія ЗП
№ 083174, усунути перешкоди у здійсненні
права власності на земельну ділянку
шляхом зобов'язання СВК «Орлянський»
звільнити земельну ділянку та
повернути її власнику.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
ОСОБА_4 є власником земельної ділянки
площею 4,48 га, розташованої на території
Орлянської сільської ради, на підставі
Державного акту про право власності на
земельну ділянку серії ЗП № 083174.

23 січня 2008 року між ним та СВК
«Орлянський» було укладено договір
оренди вищезазначеної земельної
ділянки, строком на п'ять років.

Актом прийому-передачі об'єкта оренди
від 23 січня 2008 року за № 299 він
передав СВК «Орлянський» зазначену
земельну ділянку, проте, після
укладення договору оренди, відповідач
не звернувся до Василівського
районного відділу Запорізької
регіональної філії ДП «Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах» та не зареєстрував
цей договір, у зв'язку з чим, ОСОБА_4 у 2009
році звернувся до суду з позовом про
визнання недійсним укладеного
договору оренди земельної ділянки, як
такого, що не відповідає вимогам
закону, однак, у задоволенні позову
йому було відмовлено у зв'язку з тим, що
сторони узгодили всі істотні умови
договору та приступили до його
виконання з 23 січня 2008 року.

http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843700/ed_2014_01_01/prav
o1/T030435.html?pravo=1" l "843700" o "Цивільний кодекс
України; нормативно-правовий акт № 435-IV
від 16.01.2003" t "_blank15 липня 2010 року,
вищевказаний договір оренди земельної
ділянки було зареєстровано
відповідачем у Василівському
районному відділі Запорізької
регіональної філії ДП «Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах». До здійснення
державної реєстрації спірного
договору оренди сторони виконували
прийняті на себе договірні
зобов'язання. В подальшому ОСОБА_4
звернувся до відповідача з заявою про
повернення належної йому земельної
ділянки після спливу п'ятирічного
терміну з часу підписання зазначеного
договору, але йому було відмовлено.

Рішенням Василівського районного суду
Запорізької області від 22
листопада 2013 року частково задоволено
позовні вимоги ОСОБА_4 Визнано договір
оренди земельної ділянки площею 4,48 га,
яка розташована на території
Орлянської сільської ради
Василівського району Запорізької
області, укладений 23 січня 2008 року, між
СВК «Орлянський» та ОСОБА_4 дійсним
з моменту його укладення. В іншій
частині позовних вимог - відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 28 січня 2014 року
рішення Василівського районного суду
Запорізької області від 22 листопада 2013
року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким частково задоволено
позовні вимоги ОСОБА_4 Витребувано у
СВК «Орлянський» земельну ділянку в
розмірі 4,48 га, кадастровий номер
:016:002, розташовану на території
Орлянської сільської ради, що належить
ОСОБА_4 на підставі державного акту
про право власності на земельну
ділянку серія ЗП № 083174, шляхом
зобов'язання СВК «Орлянський»
звільнити земельну ділянку та
повернути її власнику. Вирішено
питання про судові витрати.

У касаційній скарзі СВК «Орлянський»
просить скасувати ухвалене судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд апеляційної інстанції дійшов
вірного висновку щодо наявності
правових підстав для задоволення
позовних вимог про витребування
земельної ділянки, зобов'язання
відповідача звільнити її та повернути
власнику, оскільки строк договору
оренди закінчився у січні 2013 року, а
тому після спливу строку його дії,
відповідач неправомірно користувався
земельною ділянкою позивача, у зв'язку
з чим, у позивача виникло право на
витребування свого майна, при цьому
апеляційним судом, відповідно до ст. 212
ЦПК України, повно і всебічно
досліджено і оцінено обставини у
справі, надані сторонами докази,
правильно визначено юридичну природу
спірних правовідносин та закон, який їх
регулює, а наведені у касаційній скарзі
доводи висновків апеляційного суду не
спростовують.

Таким чином, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що оскаржуване судове
рішення суду апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачає.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Враховуючи наведене та положення ч.3 ст.
332 ЦПК України, колегія суддів вважає за
необхідне відхилити касаційну скаргу і
залишити рішення суду апеляційної
інстанції без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Орлянський» відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 28 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Колодійчук В.М., Висоцька
В.С.,
Фаловська І.М.