Провадження №2/311/331/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року
місто
Василівка

Василівський районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого судді
Носика М.А.

при секретареві
Кудіновій В.І.

за участю: позивачки
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Василівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики,
суд,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Василівського районного суду
Запорізької області із позовом до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики. У позовній заяві
позивачка зазначила, що на початку
червня 2013 року до неї звернувся ОСОБА_2
з проханням позичити йому гроші у сумі
8000 грн. Згідно розписки від 12 липня 2013
року, кошти в розмірі 8000 грн. були
передані позивачкою ОСОБА_1
відповідачу ОСОБА_2, їх останній
зобов'язався повернути. Відповідач
ОСОБА_2 свої зобов'язання не виконав та
до теперішнього часу грошові кошти не
повернув. У зв'язку з чим, позивачка
ОСОБА_1 просить суд на її користь
стягнути з відповідача ОСОБА_2 борг у
сумі 8000 грн., витрати пов'язані із
наданням правової допомоги у сумі 400
грн. та витрати пов'язані з оплатою
судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позов підтримала з підстав, викладених
в ньому.

Відповідач ОСОБА_2 в судове зсідання не
з'явився, про причини неявки суду не
сповістив.

Вислухавши пояснення позивачки,
всебічно та повно з'ясувавши обставини
справи, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи, давши їм оцінку у
сукупності з оголошеними та
дослідженими матеріалами справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб та в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладений з моменту
передання грошей. Договір позики
укладається у письмовій формі. На
підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника.

Як встановлено в судовому засіданні, на
початку червня 2013 року до позивачки
ОСОБА_1 звернувся ОСОБА_2 з проханням
позичити йому гроші у сумі 8000 грн. На
підтвердження вказаного відповідач
ОСОБА_2 12 липня 2013 року написав
розписку, що кошти в розмірі 8000 грн.
були передані та зобов'язується
повернути до 16 липня 2013 року. Проте, в
обумовлений договором строк
відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання не
виконав та до теперішнього часу гроші
не повернув. Суд вважає, що заявлена
позивачкою сума стягнення боргу в
розмірі 8000 грн. обґрунтована, тому
позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що права позивачки були
порушені, а тому підлягають судовому
захисту шляхом стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 8000 грн. в рахунок
погашення заборгованості за договором
позики.

Вирішуючи питання про задоволення
вимог позивачки в частині стягнення з
відповідача витрат на юридичну
допомогу у розмірі 400 гривень, суд
вважає не обґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню позову в цій
частині, виходячи з наступного.

Згідно з п.2 ч.2 ст.79 ЦПК до судових
витрат серед іншого належать і витрати
на правову допомогу.

Позивачка ОСОБА_1 не надала суду докази
про понесення витрат нею на правову
допомогу в розмірі 400 грн., пов'язаними
з розглядом цивільної справи.

Суд вважає необхідним стягнути з
відповідача ОСОБА_2 витрати по сплаті
судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 526,545,549-552,1046-1051 ЦК
України, ст. ст. 10, 11, 15, 30, 62 209, 212, 214, 215,
224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики,
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8000
грн. в рахунок погашення
заборгованості за договором позики, 243
грн. 60 коп. в якості судового збору, а
всього - 8243 (вісім тисяч двісті сорок
три) грн. 60 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Копію заочного рішення направити
відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте
Василівським районним судом за
письмовою заявою відповідача, яку може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
через Василівський районний суд
Запорізької області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя М.А. Носик