Справа №470/1325/13-ц 15.05.2014 15.05.2014 15.05.2014
Провадження №22-ц/784/1407/14
інстанції: Луста С.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 р.
м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого: Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В.,
Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання:
Романенко Ю.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_3,
представника відповідача - Мусійченко
М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Березнегуватського
районного суду Миколаївської області
від 25 березня 2014 р., ухваленого за
позовом

ОСОБА_3

до

державного підприємства дослідне
господарство «Реконструкція»

( далі - ДП ДГ «Реконструкція»)

про стягнення процентів за
прострочення виконання грошового
зобов'язання та безпідставне
збереження грошових коштів,

в с т а н
о в и л а :

У листопаді 2013 р. ОСОБА_3
звернувся з позовом до ДП ДГ
«Реконструкція» про стягнення
процентів за прострочення виконання
грошового зобов'язання та безпідставне
збереження грошових коштів.

В обґрунтування своїх позовних
вимог позивач зазначав, що 15 серпня 2002
р. між ним та відповідачем було
укладено договір позики, за яким він
передав відповідачу 962 500 грн. зі
строком повернення до 31 грудня 2002 р.,
однак останній грошові кошти в
зазначений строк не повернув. Рішенням
апеляційного суду Миколаївської
області від 22 квітня 2013 р. з відповідача
стягнуто 962 500 грн. завданої шкоди та 1 357
125 грн. інфляційних витрат.

Посилаючись на те, що він також
має право на отримання трьох процентів
річних за прострочення виконання
грошового зобов'язання та процентів
збереження грошових коштів за період з
1 січня 2003 р. по 1 листопада 2013 р.,
позивач просив стягнути з відповідача
312 812 грн. 50 коп. - три процента річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання та 824 747 грн. 26 коп.
процентів за безпідставне збереження
грошових коштів.

Рішенням Березнегуватського
районного суду Миколаївської області
від 25 березня 2014 р. у задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на те, що суд неповно
з'ясував всі обставини справи та не
звернув уваги на те, що зобов'язання ДП
ДГ «Реконструкція» перед ОСОБА_3 є
грошовими і до них застосовуються
положення ст. 625 ЦК України, а також
безпідставно відмовив у задоволенні
вимог про стягнення процентів за
безпідставне збереження грошових
коштів, просив рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким задовольнити
його позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які приймали участь у
розгляді справи, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає на підставі
наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5
працюючи директором ДП ДГ
«Реконструкція», будучи службовою
особою, виконуючи
організаційно-розпорядчі та
адміністративно-господарські функції
у відповідності до статуту
підприємства, зловживаючи своїм
службовим становищем, заволодів
грошовими коштами ОСОБА_3 в розмірі 962
500 грн., чим спричинив останньому
майнову шкоду в зазначеному розмірі.

Вироком Березнегуватського
районного суду Миколаївської області
від 16 серпня 2012 р., залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 27 листопада
2012 р., ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні
злочину , передбаченого ч. 5 ст. 191 КК
України.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 22 квітня 2013
р. з ДП ДГ «Реконструкція» на користь
ОСОБА_3 стягнуто 962 500 грн. матеріальної
шкоди, заподіяної ОСОБА_5 як
працівником підприємства відповідача
під час виконання ним трудових
обов'язків, а також 1 357 125 грн. збитків у
зв'язку із знеціненням стягнутих
коштів за 2004 - 2012 р.

Отже правовідносини, які склались
між сторонами, є деліктними.

Звертаючись до суду, позивач
посилався на те, що відповідно до ч. 2
ст. 625 ЦК України він має право на
отримання трьох процентів річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Разом з тим, ст. 625 ЦК України
встановлює відповідальність за
порушення грошового зобов'язання.
Відшкодування ж шкоди - це
відповідальність, а не боргове
(грошове) зобов'язання, а тому на шкоду
не повинні нараховуватись проценти за
користування чужими грошовими коштами,
що теж є відповідальністю.

Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК
України не поширюється на
правовідносини,що виникають у зв'язку з
завданням шкоди.

За такого, враховуючи, що
стягнуті з відповідача на користь
позивача 962 500 грн. є відшкодуванням
шкоди, завданої працівником
підприємства під час виконання ним
трудових обов'язків, а не боргом за
договором позики від 15 серпня 2002 р., як
про те в позові вказує позивач, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про відсутність підстав для
застосування до спірних правовідносин
положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Доводи апелянта про те, що
зобов'язання ДП ДГ «Реконструкція»
перед ним є грошовими і до них
застосовуються положення ст. 625 ЦК
України, спростовуються рішенням
апеляційного суду Миколаївської
області від 22 квітня 2013 р., яке
відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України має
преюдиційне значення для вирішення
спору, який виник між сторонами.

Також суд вірно відмовив у
задоволенні вимог про стягнення
процентів за безпідставне збереження
грошових коштів, оскільки вироком
Березнегуватського районного суду від
16 серпня 2012 р. встановлено, що саме
ОСОБА_5, заволодів грошовими коштами
позивача. Відповідач зазначені кошти
безпідставно не зберігав, а тому
положення ст. 1214 ЦК України в даному
випадку застосовані бути не можуть.

За такого, колегія суддів не
вбачає підстав для скасування судового
рішення, ухваленого з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-3215 ЦПК
України, колегія судів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити, а рішення
Березнегуватського районного суду
Миколаївської області від 25 березня 2014
р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: