№ 233/8431/13-ц
16 травня 2014 року Костянтинівський
міськрайонний суд Донецької області у
головуючого судді
за участю представника позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в суді м.Констянтинівка
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
19 листопада 2013 року позивач звернувся
до суду з позовом до відповідача про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, посилаючись при цьому на
Відповідно до укладеного договору №
б/н від 24.07.2006 року відповідач ОСОБА_2
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом на
придбання певного майна, на умовах
визначених Договором. Позивач належним
чином виконав своє зобов'язання за
договором. Прийняті на себе
зобов'язання відповідач не виконує, в
зв'язку з чим утворилася
заборгованість станом на 30.09.2013 року,
яка складається з наступного:
заборгованість за кредитом -5545,89 грн.,
грн., штраф (фіксована частина) - 500,00
грн.; штраф (процентна складова) - 965,81
грн., таким чином загальна сума
Позивач просить стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
та стягнути на його користь судові
Представник позивача Тузова
В.О. в судове засідання з'явилася,
позовні вимоги підтримала в повному
Відповідач ОСОБА_2 до суду
з'явилася, позов не визнала. В судове
засідання надала заперечення, в якому
пояснила що на звернення 15 квітня 2009
року до Краматорської філії ПАТ КБ
«Приват Банк», відповідач написала
заяву про блокування кредитної карти,
провела звірку по стану карти та внесла
необхідну суму для закриття карти, а
саме 3100 гривень. 04 червня 2009 року після
чергової звірки відповідач оплатила
остаточну суму боргу 403 гривні.
Співробітник банку повідомив
відповідачку, що заборгованості на її
картці немає. У вересні 2009 року у
Дружківському відділенні
Краматорської філії ПАТ КБ «Приват
Банк» відповідачці усно підтвердили
відсутність боргу на картці, та вона
написала заяву на закриття кредитної
карти. Тому відповідач не визнає позов,
так як заборгованості не має. Крім того,
заявила про застосування строків
позовної давності, які позивач
пропустив не з її вини.
Дослідивши письмові докази по справі,
судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.
Відповідно до укладеного договору №
б/н від 24 липня 2006 року відповідач
ОСОБА_2 отримала споживчий кредит у
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом на
придбання певного майна, на умовах
визначених Договором (а.с. 10-14).
Позивач належним чином виконав своє
зобов'язання за договором.
Відповідно до наданого позивачем
розрахунку прийняті на себе
зобов'язання відповідач не виконує, в
зв'язку з чим утворилася
заборгованість станом на 30.09.2013 року,
яка складається з наступного:
заборгованість за кредитом -5545,89 грн.,
заборгованість за відсотками -
грн.; штраф (процентна складова) - 965,81
грн., таким чином загальна сума
15.04.2009 року позивачка звернулася
до Краматорської філії ПАТ Комерційний
банк «ПриватБанк» по вул. Катеринича,
буд. 16, де написала заяву на бланку
банку про блокування кредитної карти,
провела звірку по стану її кредитної
картки та внесла необхідну суму для
закриття кредитної картки, а саме 3100
(три тисячі сто) грн.. 04 червня 2009 року
після чергової звірки позивачка
сплатила остаточну суму боргу 403 грн.,
що не спростовувалося представником
позивача та визнано судом достовірним.
Суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Посилаючись на умови договору б/н
від 24.07.2006 року позивач не додав до
позовної заяви належно завірену копію
самого договору, як і Умови надання
банківських послуг, Правила
користування платіжною карткою та
Умови та правила надання банківських
послуг. Не вказано період, за який
склалась заборгованість, період, за
який нарахована заборгованість по
процентам та штраф процентній
складовій. Не надано розрахунку
складовій суми заборгованості по
Крім того, відповідачка виконала
умови договору, та написала на адресу
позивача заяву про закриття карткового
рахунку на бланку позивача, заява була
прийнята працівниками банку, але Банк
не повідомив відповідачку про те, що
картковий рахунок не закритий, хоч з
вказаного часу відповідачка кредитною
карткою не користувалася. Разом з тим,
позивач продовжував нараховувати суми
за користування кредитом і штрафні
санкції за своєчасну їх несплату, що
підтверджено розрахунком
Термін дії кредитного карткового
рахунку відповідачки сплинув з моменту
звернення відповідачки до позивача про
його закриття з погашенням
заборгованості, тобто 15.04.2009 року. З
цього часу кредитні правовідносини
повинні були припинитися, а якщо
позивач мав претензії до відповідачки,
то він мав право звернутися до суду для
вирішення цивільно-правового спору.
Але позивач, якому було
достовірно відомо, що відповідачка
кредитною лінією не користується, не
закрив розрахунковий рахунок по
кредитній картці та продовжував
протягом майже п'яти років
нараховувати штрафні санкції.
Відповідно до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.
Згідно ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.
Згідно ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
Відповідно до п.31 Постанови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2013 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
суди мають виходити з того, що у спорах
щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку з цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.
Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності є підставою для
відмови у позові в даному випадку.
Оскільки зі спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
сплинула і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення п.7 ч.13 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів»
застосовуються й до додаткових вимог
банку (іншої фінансової установи).
З виписки позивача щодо руху
коштів на рахунку відповідачки
вбачається, що останнє надходження
готівки для погашення кредиту було
04.06.2009 року, тобто позивачу було відомо
про порушення його права ще з липня 2009
року. Тобто на час звернення позивача
до суду із позовною заявою трирічний
строк позовної давності за кредитним
Таким чином, позивачка розірвала
кредитний договір, написав про це банку
відповідну заяву та сплатила борг, а
банк картковий рахунок не закрив,
продовжуючи нараховувати плату за
користування платіжною карткою та
штрафні санкції всупереч Закону
України «Про захист прав споживачів»,
пропустив строк позовної давності, що є
підставою для відмови у позові.
На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 257, 261, 264, 267 ЦК України,
Законом України «Про захист прав
споживачів» ст. 60, 79, 88, 177, 212-215, 218 ЦПК
України, суд,-
В задоволені позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приват Банк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором відмовити.
Рішення може бути оскаржено в
Апеляційний суд Донецької області
шляхом подачі апеляційної скарги в 10-
денний строк з дня проголошення
рішення суду через Костянтинівський
міськрайонний суд, а особами, які не
були присутніми при його проголошені -
в той же строк з дня отримання копії
його повного тексту.

Суддя