Справа № 751/3581/14 Провадження №
22-ц/795/1213/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Деркач О. Г. Доповідач - Онищенко О. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОнищенко
О.І.,суддів:Хромець Н.С., Горобець
Т.В.,при секретарі:Руденко О.М.,за
участю:позивача ОСОБА_5, відповідача
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 30 квітня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про
стягнення аліментів на своє утримання,
-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 30
квітня 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5
задовольнити частково та стягнути з
нього на користь ОСОБА_5 аліменти на
утримання дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4
частини з усіх видів заробітку (доходу)
щомісячно, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 30 квітня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про
стягнення аліментів на своє утримання
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6
на користь ОСОБА_5 аліменти в твердій
грошовій сумі на утримання дітей:
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, по 500 грн. щомісячно на
кожну дитину, починаючи з 17.04.2014 року і
до досягнення найстаршою дитиною
повноліття. Стягнуто з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_5 аліменти в твердій
грошовій сумі на її утримання в розмірі
300 грн. щомісячно, починаючи з 17.04.2014
року і до 31.12.2015 року включно. Стягнуто з
ОСОБА_6 в дохід держави судовий збір у
розмірі 243, 60 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що суд першої інстанції не
прийняв до уваги той факт, що він
являється опікуном його
непрацездатної тітки ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_3, на яку додатково змушений
витрачати певну суму коштів для
надання їй допомоги.

Крім того, апелянт зазначає, що зараз
він перебуває у шлюбі з ОСОБА_10, яка на
даний час вагітна та невдовзі має
народити дитину, а тому це вимагає від
нього додаткових витрат на матеріальне
забезпечення нової сім'ї .

Також, апелянт зазначає, що позивачка
зареєстрована та проживає разом із
дітьми в будинку, який належить його
тітці ОСОБА_9, а тому він змушений
винаймати окреме житло, за яке
проводить щомісячно оплату.

Апелянт наголошує, що судом першої
інстанції не досліджувалося питання
наявності у нього достатніх доходів
для реальної виплати аліментів,
оскільки у нього не було витребувано
довідки про доходи, відповідно до якої
останній працює водієм у приватному
підприємстві «Автоера» і його середній
заробіток становить 745,00 грн.

В поданих запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_5 просить апеляційну
скаргу ОСОБА_6 залишити без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін, посилаючись на його
законність та обґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

По справі встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з
08.02.2003 року, який було розірвано
рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 06.11.2013року (а.с.3-4).

Від даного шлюбу сторони мають двох
неповнолітніх дітей - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується копіями свідоцтв про
народження (а.с.5-6).

Згідно посвідчення Серії НОМЕР_1, яке
дійсне до 31.12.2015 року неповнолітній
ОСОБА_8 є дитиною - інвалідом (а.с.7).

З матеріалів справи вбачається, що діти
проживають разом з матір'ю та
знаходяться на її утриманні.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач, являючись батьком двох
неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ухиляється від належного
добровільного їх утримання, не надає
матеріальної допомоги, не приймає
участі в їх вихованні; діти проживають
разом із позивачем, у зв'язку з чим
остання зобов'язана цілодобово не лише
матеріально забезпечувати дітей, а ще й
постійно виховувати та контролювати
їх. Крім того, суд врахував
працездатний вік відповідача, стан
його здоров'я та місце роботи,
стягнувши з нього аліменти в твердій
грошовій сумі - по 500 грн. щомісячно на
кожну дитину. Частково задовольняючи
позовні вимоги, щодо стягнення коштів
на утримання позивачки суд виходив з
того , що син сторін ОСОБА_7 є
дитиною-інвалідом, який не може
обходитись без постійного стороннього
догляду. ОСОБА_5 постійно з ним проживає
та здійснює догляд за дитиною, а тому у
відповідності до вимог ст. 88 Сімейного
Кодексу України суд стягнув на її
утримання кошти в сумі 300 гривень.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується апеляційний
суд, оскільки він ґрунтується на
матеріалах справи та відповідає
вимогам чинного законодавства.

Статтею 51 Конституції України
передбачено, що батьки зобов'язані
утримувати дітей до досягнення ними
повноліття.

Відповідно до положень ст.ст. 180, 181
Сімейного кодексу України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. За
домовленістю між батьками дитини той
із них, хто проживає окремо від дитини,
може брати участь у її утриманні в
грошовій і (або) натуральній формі.
Кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі також за рішенням суду.

На час розгляду справи домовленості
між батьками з приводу участі
відповідача в утриманні дітей не
досягнуто, а отже аліменти підлягають
стягненню в судовому порядку в силу ст.
181 Сімейного Кодексу України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про охорону
дитинства»: «Дитиною-інвалідом є
дитина зі стійким розладом функцій
організму, спричиненим захворюванням,
травмою або вродженими вадами
розумового чи фізичного розвитку, що
зумовлюють обмеження її нормальної
життєдіяльності та необхідність
додаткової соціальної допомоги та
захисту».

Частиною 3 статті 84 СК України
встановлено: « Якщо дитина має вади
фізичного або психічного розвитку,
дружина з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка до
досягнення дитиною шести років».

Частиною 1 статті 88 СК України
передбачено: «Якщо один з подружжя, в
тому числі і працездатний, проживає з
дитиною інвалідом, яка не може
обходитись без постійного стороннього
догляду, і опікується нею, він має право
на утримання за умови, що другий з
подружжя може надавати матеріальну
допомогу».

Відповідно до роз'яснення в п. 17
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 15 травня 2006 року " Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той із них, з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3
ст. 181 СК України аліменти на дитину
присуджуються в частці від заробітку
(доходу) її матері, батька ( ст. 183 цього
Кодексу) або в твердій грошовій сумі (
ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до закону батьки
зобов'язані утримувати своїх дітей
незалежно від того, перебувають вони в
шлюбі чи шлюб між ними розірвано.
Обов'язок батьків утримувати своїх
дітей є безумовним і не залежить від
того, чи є батьки працездатними й чи є в
них кошти, достатні для надання
утримання, а лише враховується судом
при визначенні розміру стягуваних
аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Матеріальне становище сторін суд
визначає, виходячи з вартості
приналежного їм майна, рівня доходів, а
також величини витрат, які вони
здійснюють на утримання себе й членів
своєї сім'ї. Разом з тим, суд при
визначенні розміру коштів, що
стягуються як аліменти, прагне не до
зрівняння матеріального становища
платника й одержувача аліментів, а до
того, щоб одержувач аліментів у разі їх
сплати перестав бути таким, що потребує
матеріальної допомоги. Окрім того,
розмір призначених аліментів має бути
виправданий дійсними потребами та з
урахуванням матеріального становища
сторін, має виходити з фактичних
обставин справи та мети зобов'язання
щодо утримання.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог та
заперечень.

Посилання апелянта на те, що при
винесенні рішення суд першої інстанції
не врахував той факт, що він являється
опікуном своєї непрацездатної тітки
ОСОБА_9, а тому змушений витрачати кошти
для надання їй допомоги, та перебуває у
шлюбі з ОСОБА_10, яка на даний час
вагітна, має невдовзі народити дитину
та потребує його піклування та
матеріальної допомоги, не можуть бути
взяті до уваги, оскільки докази на
підтвердження даних фактів не були
надані до суду першої інстанції та ним
не досліджувались.

Доводи апеляційної скарги щодо
неврахування судом матеріального
становища відповідача та призначення
аліментів у завищеному розмірі не
заслуговують на увагу, оскільки,
розглядаючи спір районний суд повно та
всебічно з'ясував обставини справи та
зменшив розмір присуджених аліментів
порівняно з розміром, які були заявлені
в уточнених позовних вимогах.

Крім того, ч. 2 ст. 182 СК України прямо
передбачено, що мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
а відповідно до Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» від
16.01.2014 року № 719-VII прожитковий мінімум
для дитини віком до 6 років становить 1032
грн., а для дитини віком від 6 до 18 років
1286 грн.

Оцінивши фактичні обставини справи, у
відповідності із правилами ст.212 ЦПК
України, виходячи з правової суті спору
і змісту правових норм, які повинні
застосовуватися до спірних
правовідносин, виходячи з тих обставин,
що турбота про дітей, догляд за ними є
обов'язком обох батьків, а відповідач
цей обов'язок не виконує, не надає
регулярну матеріальну допомогу
позивачці на утримання неповнолітніх
дітей, суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про
необхідність стягнення з відповідача
на користь позивача аліментів на обох
дітей та на її утримання.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції є законним і обґрунтованим,
постановленим з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його зміни.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 30 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: