АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/3016/14 Справа: №
620/1170/13-ц Категорія: «право власності»
Головуючий 1 інстанції:
Доповідач: Малінська С.М.
Ухвала

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Тичкової О.Ю.,

Швецової Л.А.,

при секретарі - Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу за апеляційною скаргою
прокурора Зачепилівського району
Харківської області на рішення
Зачепилівського районного суду
Харківської області від 05 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Чернещинської сільської ради
Зачепилівського району Харківської
області про визнання права власності
на нерухоме майно за набувальною
давністю,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з названим позовом, в
обґрунтування якого зазначав, що у
грудні 2002 року він почав
використовувати на власні потреби три
нежитлові приміщення , що знаходяться
за адресою : АДРЕСА_1 , а саме :

- приміщення гаража на 4 автомашини
загальною площею 112 , 0 кв.м., вартістю
1830,00грн.;

- приміщення гаража для с/г машин ПТО
загальною площею 426,7 кв.м. , вартістю
6960,00 грн. ;

- приміщення ПТО загальною площею 764,5
кв.м , вартістю 12480,00грн.

Вищевказані нежитлові приміщення
належали на праві власності ВОАТОВ
«Україна» , але були закинуті ,
потребували капітального ремонту та не
використовувались власником.

Позивач за власні кошти відремонтував
спірні приміщення . Власник приміщень -
ВОАТОВ «Україна» припинив своє
існування , як юридична особа ,
правонаступників немає.

Враховуючи , що позивач добросовісно
заволодів спірним майном , продовжує
безперервно та відкрито володіти ним
більше 10 років , просив визнати за ним
право власності на вищевказане
нерухоме майно за набувальною
давністю.

Рішенням Зачепилівського районного
суду Харківської області від 05 грудня
2013 року позовні вимоги задоволено.
Визнано за позивачем право власності
за набувальною давністю на нерухоме
майно ,що знаходиться за адресою :
АДРЕСА_1 , а саме :

- приміщення гаража на 4 автомашини
загальною площею 112 , 0 кв.м., вартістю
1830,00грн.;

- приміщення гаража для с/г машин ПТО
загальною площею 426,7 кв.м. , вартістю
6960,00 грн. ;

- приміщення ПТО загальною площею 764,5
кв.м , вартістю 12480,00грн.

В апеляційній скарзі прокурор
Зачепилівського району Харківської
області , посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просив рішення скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити у задоволенні
позову .

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи, судова колегія
дійшла наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог , заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Частиною 8 розділу "Прикінцеві та
перехідні положення" ЦК України
передбачено, що правила статті 344
Цивільного кодексу України про
набувальну давність поширюються також
на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ст.344 ЦК України,
обставинами, які мають значення для
справи, і, які повинен довести саме
позивач (ч. 1 ст.60 ЦПК України), є
законний об'єкт володіння,
добросовісність володіння,
відкритість володіння, давність
володіння та його безперервність
(тобто строк володіння).

З матеріалів справи вбачається , що
вищевказані нежитлові приміщення
належали ВОАТОВ «Україна» ( а.с. 21-39) ,
яке 01.06.2011р. припинено згідно витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
(а.с.6-8).

Відповідно до договору купівлі
-продажу від 30.12.2002року ( а.с.86) ВОАТОВ
«Україна» ,яка є власником спірних
нежитлових приміщень ( п. 1.2 договору)
передало у власність ОСОБА_2 три
нежитлових приміщення 1975, 1976 , 1978 року
побудови , які потребують ремонту.

На а.с. 87 містяться три квитанції , які
підтверджують сплату вартості
нежитлових приміщень позивачем 30.12.2002
року , незалежна оцінка майна
встановлено згідно звіту від 20.12.2002року
( а.с.9-20).

Таким чином , позивач з 30.12.2002року
добросовісно заволодів чужим майном і
по теперішній час продовжує відкрито ,
безперервно володіти нерухомим майном
понад десяти років.

На а.с. 90 знаходиться акт сільських
депутатів Чернешинської сільської
ради від 07.07.2013 року , згідно якого
депутати сільради підтвердили
позивача , як власника спірних
нежитлових приміщень , які раніше
належали ВОАТОВ «Україна» , яке на
даний час ліквідоване , позивач
проводить ремонт даних приміщень та
займається благоустроєм території
навколо останніх , що являється
доказом безперервності та
добросовісності володіння позивача
спірними приміщеннями.

Що стосується посилання апелянта на
відсутність державної реєстрації
права власності на спірні приміщення ,
то відповідно до п. 14 Постанови №5
Пленуму Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07 лютого 2014 року
« Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав» виходячи зі змісту
частини першої статті 344 ЦК ,
відсутність державної реєстрації
права власності на нерухоме майно не є
перешкодою для визнання права
власності на це майно у зв'язку зі
спливом строку набувальної давності ,
оскільки така державна реєстрація може
бути здійснена після визнання права
власності за набувальною давністю.

Рішення суду , що набрало законної сили
, про задоволення позову про визнання
права власності за набувальною
давністю є підставою для реєстрації
права власності в державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно(пункт 5
частини першої статті 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином ,судова колегія вважає , що
суд першої інстанції ухвалив законне
та обґрунтоване рішення , а доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 297, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора
Зачепилівського району Харківської
області відхилити .

Рішення Зачепилівського районного
суду Харківської області від 05 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення ,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти діб з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -