У х в а л а

31 березня 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Ситнік О.М.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Савченко В.О.,
Ступак О.В., Умнової О.В.,

розглянувши заяву публічного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Країна» про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 вересня 2013 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування
збитків в порядку регресу, завданих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року публічне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Країна» (далі - ПАТ «СК
«Країна») звернулося до суду з позовом
до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в
порядку регресу, завданих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
посилаючись на те, що 10 квітня 2008 року
між ПАТ «СК «Країна» та ОСОБА_2 було
укладено договір добровільного
страхування автомобіля KIA «CERATO». В
результаті ДТП, яке сталося 21 травня 2008
року, застрахований автомобіль зазнав
технічних пошкоджень. У зв'язку з
настанням страхового випадку ВАТ «СК
«Країна» 07 листопада 2008 року виплатила
ОСОБА_2 страхове відшкодування в
розмірі 24 298,10 грн. Постановою
Комінтернівського районного суду
м. Харкова від 22 жовтня 2008 року винним у
скоєнні ДТП визнано ОСОБА_1

З огляду на зазначене, ПАТ «СК «Країна»
просило стягнути з ОСОБА_1 на свою
користь суму збитків в порядку регресу
у розмірі 24 129,20 грн.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 16
листопада 2012 року позовні вимоги ПАТ
«СК «Країна» задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Країна» суму
страхового відшкодування у розмірі 24
129,20 грн. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 15 травня
2013 року, рішення Харківського
районного суду Харківської області від
16 листопада 2012 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким відмовлено
у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 вересня 2013
року, касаційну скаргу ПАТ «СК
«Країна» відхилено та залишено без
змін рішення апеляційного суду
Харківської області від 15 травня 2013
року.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява ПАТ
«СК «Країна» про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 вересня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема ч. 6
ст. 261 та ч.1 ст. 1191 ЦК України.

Як приклад неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 січня 2013 року
у справі про відшкодування шкоди в
порядку регресу; ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 листопада 2013 року у справі
про стягнення в порядку регресу суми
страхового відшкодування за договором
страхування; постанову Вищого
господарського суду України від 11
березня 2013 року у справі про стягнення
суми; постанову Вищого господарського
суду України від 03 червня 2013 року у
справі про стягнення шкоди.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» заява про перегляд
судових рішень у цивільних справах із
підстави, передбаченої
п. 1 ч.1 статті 355 ЦПК, може бути подана
за сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Судова колегія вважає, що зі змісту
доданих до заяви ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ та постанов Вищого
господарського суду України, на які
заявник посилається на підтвердження
неоднакового застосування норм
матеріального права, не вбачається, що
при розгляді вказаної справи
встановлені судами фактичні обставини,
які мають значення для вирішення
спорів, є тотожними у порівнянні зі
справою в якій постановлена ухвала про
перегляд якої подано заяву, а,
відповідно, правовідносини між
сторонами, які брали участь у розгляді
справ подібні, і мало місце неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом рішень.

Само по собі посилання заявника на
неправильне застосування норм
матеріального права при відсутності
рішень суду (судів) касаційної
інстанції в яких має місце неоднакове
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах не може бути підставою
для допуску справи до провадження
Верховного Суду України.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 354, 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
публічного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1
про відшкодування збитків в порядку
регресу, завданих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, за
заявою публічного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Країна» про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 вересня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

О.М. Ситнік

Судді:
Т.П.
Дербенцева

В.О.
Савченко

О.В.
Ступак

О.В.
Умнова