Справа № 354/356/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1810/2014
Головуючий у 1 інстанції Гандзюк Д.М.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Горблянського
Я.Д., Соколовського В.М.

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ДМП
«Івано-Франківськтеплокомуненерго» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за послуги
теплопостачання та гарячого
водопостачання, за апеляційною скаргою
ДМП
«Івано-Франківськтеплокомуненерго» на
рішення Івано-Франківського міського
суду від 28 травня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 28 травня 2014 року задоволено
частково позов ДМП
«Івано-Франківськтеплокомуненерго».

Стягнуто в солідарному порядку з
ОСОБА_3 тьа ОСОБА_2 на користь ДМП
«Івано-Франківськтеплокомуненерго»
заборгованість за послуги
теплопостачання в розмірі 566 грн. 10 коп.
та судові витрати по сплаті судорвого
збору в сумі 243 грн. 60 коп.

На дане рішення ДМП
«Івано-Франківськтеплокомуненерго»
подало апеляційну скаргу, в якій
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального
права.

Апелянт вказав, що відповідачі
постійно проживають у квартирі за
адресою АДРЕСА_1, яка під»єднана до
системи централізованого опалення та є
споживачами послуг теплопостачання.
Позивач надав відповідачам послуги
теплопостачання та гарячого
водопостачання, однак останні не
проводили оплату в повному обсязі,
внаслідок чого утворилась
заборгованість яка станом на 03.03.2014
року становить 1492 грн. 56 коп.

Та обставина, що відповідачі
змонтували індивідуальне опалення в
квартирі не є підставою для припинення
нарахування за надані послуги,
оскільки відповідачі не виконали
затвердженої законодавством процедури
здійснення відмови від послуг та не
мали права самовільно змінювати
системи опалення і гарячого
водопостачання та здійснювати
відключення від цих мереж.

Апелянт вважає неправильним висновок
суду про часткове задоволення позовних
вимог та стягнення заборгованості в
межах строку позовної давності,
оскільки такий строк ним не пропущено.

Апелянт просив рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення яким стягнути
з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованість за
послуги з теплопостачання в сумі 1492,56
грн.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник апелянта Фіцак В.Т.
підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3
заперечили вимоги апеляційної скарги.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Постановляючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог ДМП
«Івано-Франківськтеплокомуненерго»,
суд першої інстанції правильно виходив
із того, що самовільне відключення
відповідачів від послуг які подаються
організацією до стояка будинку та не
були подані безпосередньо в квартиру
споживача з його вини, а також що
відключення проведено без належно
оформленого дозволу, не позбавляє
права позивача проводити нарахування
за ненадану послугу.

Із матеріалів справи вбачається, що ДМП
«Івано-Франківськтеплокомуненерго» 24
березня 2014 року звернулося до
відповідачів про стягнення з них в
солідарному порядку заборгованості за
надані відповідачам послуги з
теплопостачання та гарячого
водопостачання станом на 01.02.2014 року,
яка становить 1492 грн. 56 коп. (а.с. 5).

Відповідно до положень ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна давність, згідно ст.
257 ЦК України встановлюється
тривалістю у три роки.

Положеннями ст. 267 ЦК України
передбачено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Судом встановлено, що позивач
пред»явив позов про стягнення
заборгованості за послуги з
теплопостачання та гарячого
водопостачання починаючи з 01.02.2011 року,
однак в своєму розрахунку зазначив
суму боргу уже станом на 01.02.2011 року
(тобто за попередній період ) без
належного обґрунтування .

Відповідачі в суді першої інстанції
заявили про застосування позовної
давності.

У відповідності до вищезазначених
положень ЦК України, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про часткове задоволення
позовних вимог в межах строку позовної
давності та правильно стягнув 566, 10
грн.

Посилання апелянта на те, що строк
позовної давності ним не пропущено не
підтверджено належними доказами.

У зв»язку з наведеним, колегія суддів
не вбачає підстав для скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ДМП
«Івано-Франківськтеплокомуненерго»
відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 28 травня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання законної сили.

Головуюча:
Пнівчук О.В.

Судді:
Горблянський Я.Д.

Соколовський В.М.