У Х В А Л А

Іменем України

14 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів - Ігнатюка Б.Ю., Куштана Б.П.

при секретарі - Савариній Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
14 червня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи:
Сторожницька сільська рада,
Закарпатський геодезичний центр про
розподіл земельної ділянки,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулась до суду з
вищевказаним позовом, мотивувавши свої
вимоги тим, що являється власником 1/2
будинковолодіння АДРЕСА_1, а власником
іншої 1/2 частини цього ж будинку є
відповідач на підставі договору
дарування. Вказує, що між ними склалися
складні відносини, при яких ОСОБА_1
перешкоджає їй у користуванні
земельною ділянкою, вільному доступу
до її частини будинку. Бажає оформити
право власності на належну їй частину
земельної ділянки та відгородити її
від відповідача. Однак, відповідач
перешкоджає оформленню права
власності на земельну ділянку, чим
порушує її права, як власника 1/2
будинковолодіння. ДП «Закарпатський
геодезичний центр» запропоновано
варіант розподілу земельної ділянки,
згідно якого їм у рівних частках
переходить право власності на земельну
ділянку і у спільному користуванні
залишається 0,01 га. При такому варіанті
розподілу вона матиме безперешкодний
доступ до своєї земельної ділянки та не
буде проходити через двір ОСОБА_1, і
останній також матиме можливість
безперешкодно користуватися своєю
часткою земельної ділянки. У зв'язку з
наведеним ,просила суд погодити
розподіл земельної ділянки площею 0,1656
га, що знаходиться у фактичному
користуванні сторін та акт погодження
меж земельної ділянки між
співвласниками вказаного будинку нею
ОСОБА_2 - користувач земельної ділянки
площею 0,0772 га та відповідачем ОСОБА_1 -
користувач земельної ділянки площею
0,0773 га., площа земель загального
користування між співвласниками
землеволодіння 0,01 га згідно варіанту
розподілу складеним ДП «Закарпатський
геодезичний центр», без підпису
суміжного користувача ОСОБА_1

В подальшому позивачка подала заяву
про уточнення позовних вимог, в якій
змінила площі земельних ділянок та
вказує себе - користувачем земельної
ділянки площею 0,583 га та відповідачем
ОСОБА_1 - користувач земельної ділянки
площею 0,583 га., площа земель загального
користування між співвласниками
землеволодіння 0,0489 га.

Рішенням суду першої інстанції
вищевказаний позов задоволено.

Відповідач порушив питання про
скасування цього рішення та ухвалення
нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні апелянт та його
представник скаргу з наведених підстав
підтримали.

ОСОБА_2 та її представник вважали, що
підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши сторін та дослідивши
матеріали справи колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на твердженні апелянта про те, що суд
першої інстанції взяв до уваги лише
варіант розподілу земельної ділянки,
який був складений виключно в
інтересах ОСОБА_2, не врахувавши при
цьому інтересів апелянта; також
стверджує, що суд першої інстанції
фактично не розглядав та не надав
ніякої оцінки варіантам розподілу
земельної ділянки, наданих
відповідачем.

Однак, з вказаними доводами погодитись
не можна на підставі наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно нотаріально посвідченого
договору дарування частки житлового
будинку від 14.06.2001 року ОСОБА_2 прийняла
в дар 1/2 частку житлового будинку, що
знаходиться в АДРЕСА_1. Відповідно до
витягу про державну реєстрацію прав
від 19.10.2011 року, позивач являється
власником 1/2 частки вказаного
житлового будинку на праві приватної
спільної часткової власності.

З наявної в матеріалах справи копії
договору дарування частини житлового
будинку від 24.04.2002 року вбачається, що
відповідачу було подаровано іншу 1/2
частину вищевказаного будинку.

Відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року,
який діяв на момент придбання
позивачем житлового будинку, при
переході права власності на будівлю і
споруду разом з цими об'єктами
переходить у розмірах, передбачених
законом і право власності або право
користування земельною ділянкою без
зміни її цільового призначення.

Також ч.1 ст. 120 ЗК України передбачає, що
до особи, яка набула право власності на
жилий будинок, будівлю або споруду,
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у власності іншої особи,
переходить право власності на земельну
ділянку або її частину, на якій вони
розміщені, а згідно ч.4 цієї ж статті, - у
разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду кількома
особами право на земельну ділянку
визначається пропорційно до часток
осіб у праві власності жилого будинку,
будівлі або споруди.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, з набуттям позивачем та
відповідачем права спільної часткової
власності, кожним на 1/2 частину будинок,
кожен з них відповідно має право на 1/2
частину земельної ділянки, на підставі
вищевказаних норм законодавства.

Також в матеріалах справи наявна
кадастрова справа ДП «Закарпатський
геодезичний центр», на спірну земельну
ділянку виготовлявся кадастровий план
та пропонувались варіанти її розподілу
у рівних частинах між співвласниками.

Однак наявні в матеріалах справи
повідомлення Сторожницької сільської
ради: № 161 від 18.06.2010 року (а.с.74), № 231 від
16.09.2010 року (а.с.75), № 141 від 30.03.2012 року
(а.с.78) свідчать про те, що відповідач
відмовляється погодити план розподілу
земельної ділянки, тобто перешкоджає
оформленню права власності на земельну
ділянку ОСОБА_2

Згідно з ч.1 ст.103 ЗК України
власники та землекористувачі
земельних ділянок повинні обирати такі
способи використання земельних
ділянок відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей (затінення, задимлення,
неприємні запахи, шумове забруднення
тощо).

Відповідно до ч. 3 ст. 103 ЗК України, -
власники та землекористувачі
земельних ділянок зобов'язані
співпрацювати при вчиненні дій,
спрямованих на забезпечення прав на
землю кожного з них, а згідно ч.1 ст. 106
цього ж Кодексу - власник земельної
ділянки має право вимагати від
власника сусідньої земельної ділянки
сприяння встановленню твердих меж.

Посилання апелянта на те, що судом
першої інстанції не взято до уваги
надані ним варіанти розподілу
земельної ділянки, а також на те, що
варіант розподілу земельної ділянки,
визначений судом, був складений
виключно в інтересах ОСОБА_2, не може
бути прийнятим до уваги, оскільки
матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_2 неодноразово намагалась
погодити межі земельної ділянки з
відповідачем. Однак, останній не
погоджувався з жодним запропонованим
йому варіантом розподілу та
відмовлявся від погодження меж.

Також не приймається до уваги,
твердження апелянта про те, що йому для
входу на територію земельної ділянки
залишена частина ділянки шириною 0, 98
метрів, оскільки згідно проекту
розподілу земельної ділянки сторонам
запропоновано варіант виїзду у двір 2,31
м. загального користування та 0,98 м.
земельної ділянки, виділеної ОСОБА_1

На підставі викладеного, колегія
суддів прийшла погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення заявленого позову,
оскільки такий є обґрунтованим.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, підстав для його зміни
чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України,
судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 14 червня 2013 року по даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді :