Справа №2/359/1145/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області
у складі:

головуючої судді Саган В.М.

при секретарі Макода Ю.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Борисполя цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
здійсненні права власності на
присадибну земельну ділянку та права
власності на домоволодіння

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якому
просить зобов»язати відповідачів
привести межі своїх земельних ділянок
по АДРЕСА_1 таким чином, щоб не
порушувати межі його земельної
ділянки, встановленої планом
земельного кадастру по лінії «В.Г.Д.».

В судовому засіданні позивач та
його представник позов підтримали.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
позов не визнали посилаючись на те, що
межі земельних ділянок сторін були
визначені до отримання позивачем
Державного акту на право власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1.

Суд, вислухавши позивача та його
представника, відповідачів, дослідивши
матеріали справи знаходить, що позов
задоволенню не підлягає.

Згідно ст.78 ЗК України, право
власності на землю - це право володіти,
користуватись і розпоряджатися
земельними ділянками.

Відповідно до ст.152 ч.2 ЗК України,
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його права
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

В ст. 125 ЗК України передбачено, що
право власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає з моменту державної реєстрації
цих прав.

Як встановлено в судовому засіданні
26.05.2010 року позивач ОСОБА_4 отримав
Державний акт на право власності на
земельну ділянку, яка розташована в
АДРЕСА_1.

Із Акту про встановлення на місцевості
та погодження зовнішніх меж
землеволодіння земельної ділянки від
28.10.2008 року(а.с.20 Технічна документація
із землеустрою)) вбачається, що межі
земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка
передається позивачу у власність
погоджена з суміжними
землекористувачами і претензії до
встановлених меж відсутні.

Заявляючи вимогу про захист порушеного
права землекористування, позивач
зобов»язаний довести наявність таких
порушень.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Ухвалюючи рішення про усунення
перешкод у здійсненні права власності
на присадибну земельну ділянку та
права власності на домоволодіння
судом враховуються вимоги ст.95 ЗК
України про права землекористувачів, а
також ст.152 ЗК України про способи
захисту прав на земельну ділянку, за
якими власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його права
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов»язані з порушенням права володіння
земельною ділянкою.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги про
усунення перешкод у здійсненні права
власності на присадибну земельну
ділянку та права власності на
домоволодіння позивач та його
представник не надали, а в суді не
здобуто жодних доказів на
підтвердження заявлених вимог, тому
суд вважає, що позивачем не доведено
обставини, на які він посилається, як на
підтвердження своїх позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.41
Конституції України, ст.ст. 78,95, 125,152 ЗК
України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 81, 88, 212-215, 294 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
здійсненні права власності на
присадибну земельну ділянку та права
власності на домоволодіння - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Бориспільський міськрайонний
суд протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя: