РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Леньо С. І.

при секретарі
Станько Р.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Левчука В.І.

представника третьої особи Дячук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Львівського обласного клінічного
діагностичного центру, третя особа
Прокуратура м. Львова про визнання
незаконними та скасування наказів, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду із позовом
про скасування наказу головного лікаря
Львівського обласного діагностичного
центру № 101 від 25.11.2013 р. про притягнення
до дисциплінарної відповідальності та
оголошення їй як головному бухгалтеру
ЛОКДЦ догани за вчинення корупційного
правопорушення, а саме за
неповідомлення головного лікаря як
керівника установи про конфлікт
інтересів, яким є одночасне обіймання
нею посади головного бухгалтера ЛОДКЦ
та директора, засновника і учасника
ТзОВ «Госпрозрахункове відділення
ЛОДЦ» та про скасування наказу № 102 від
25.11.2013 р. про зобов'язання її усунути
конфлікт інтересів, яким є одночасне
обіймання нею посади головного
бухгалтера ЛОДКЦ та директора,
засновника і учасника ТзОВ
«Госпрозрахункове відділення ЛОДЦ».

Позов обґрунтовує тим, що не є особою,
яка може нести відповідальність за
корупційне правопорушення, а
відповідач не уповноважений
встановлювати факт корупційного
правопорушення та притягати до
відповідальності позивача, та не
наділений Законом повноваженнями
доводити вину у вчиненні
правопорушення. Такі дії відповідача
вважає незаконними оскільки для
усунення конфлікту інтересів
оскаржуваним наказом № 102 їй був
наданий п'ятиденний строк, однак, не
дочекавшись збігу п'ятиденного строку
встановленого своїм же наказом,
відповідач виніс оскаржуваний наказ №
101 яким притягнув Позивача до
дисциплінарної відповідальності за
неповідомлення головного лікаря про
наявність конфлікту інтересів. При
цьому подання відповідачем до
компетентного органу відомостей, які
стали підставою для внесення та сам
факт внесення позивача до Єдиного
державного реєстру осіб, що вчинили
корупційні правопорушення на її думку
є теж незаконним. Дії третьої особи -
Прокуратури м. Львова при здійсненні
перевірки у листопаді 2013 року
дотримання у Львівському обласному
клінічному діагностичному центрі
приписів Закону України «Про засади
запобігання та протидії корупції»
вважає незаконними з огляду на те, що за
наслідками проведеної перевірки
Прокуратурою м. Львова було здійснене
подання від 01.11.2013р. головному лікарю
Центру про усунення порушень вимог
Закону (надалі - Подання) у якому, на
думку позивача, неправильно зазначено,
що у її діях наявні ознаки наведеного
вище конфлікту інтересів. При
виконанні своїх обов'язків головного
бухгалтера Центру вона керується
виключно чинним законодавством, а
суміщення при цьому посад головного
бухгалтера Центру і директора
Товариства, незважаючи на те, що
Товариство здійснює свою господарську
діяльність на території Центру, не може
впливати на об'єктивність або
неупередженість при прийнятті нею
рішень, що виключає можливість
існування конфлікту інтересів. Крім
того, позивач не приховувала
зазначеного суміщення нею посад
головного бухгалтера Центру та
директора Товариства, головному лікарю
Центру було відомо про одночасне
обіймання нею згаданих двох посад,
відтак не вбачала потреби повідомляти
про це. Тому вважає, що підстав для
прийняття оскаржуваних наказів в
позивача не було, з приводу чого
вимушена звернутись до суду за
захистом свого порушеного права.

В судовому засіданні позивач
підтримала заявлені вимоги, дала
пояснення, аналогічні вищенаведеним та
просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнав, оскільки
вважає, що у діях позивача наявний
конфлікт інтересів, який полягає в
суміщенні посад головного бухгалтера
Центру та засновника, учасника та
директора Товариства, котре здійснює
свою господарську діяльність у
приміщеннях Центру шляхом надання
населенню послуг тотожних з послугами,
що надаються Центром, а саме - послуги з
медичної діагностики. Позивач,
працюючи головним бухгалтером Центру,
здійснює організаційно-розпорядчі
функції стосовно своїх підлеглих -
працівників бухгалтерії, - отже є
посадовою особою юридичної особи
публічного права та суб'єктом
відповідальності у випадку вчинення
корупційного правопорушення у сенсі
Закону. При цьому позивач, як головний
бухгалтер Центру, своєчасно
заповнювала та подавала декларацію про
майно, доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру тим самим
визнаючи, що вона є суб'єктом
відповідальним за дотримання вимог
антикорупційного Закону. Отже, на думку
представника відповідача, твердження
позивача, що вона не є суб'єктом
відповідальності при притягненні її до
відповідальності за неповідомлення в
письмовій формі головного лікаря
Центру про наявний конфлікт інтересів
є невірним. Тому позивач була
зобов'язана відповідно до припису п.2 ч.1
ст.14 Закону повідомити у письмовій
формі головного лікаря Центру про
наявність згаданого вище конфлікту
інтересів. В свою чергу, позивач
неодноразово відмовлялась від
ознайомлення під розписку з наказами
головного лікаря Центру про дотримання
вимог антикорупційного законодавства
(акти від 19.02.2013 р., 03.12.2012 р., 18.06.2012 р.) та
ігнорувала розпорядження головного
лікаря, скеровані на виявлення та
недопущення порушення приписів Закону
(розпорядження головного лікаря Центру
від 13.09.2012 р. № 6) з чого, вбачається, що
головним лікарем Центру до позивача
впродовж трьох років застосовувались
заходи впливу шляхом переконання однак
позивачем усі ці заходи було
проігноровано та не зроблено жодних
критичних висновків стосовно своєї
поведінки, що свідчить про умисне
порушення позивачем приписів Закону.
Крім того, із листа Головного
управління юстиції у Львівській
області від 06.12.2013 року № 34066/1-13/08-21
вбачається, що згідно зі ст. 21 Закону
відомості про позивача внесені до
Єдиного державного реєстру осіб, які
вчинили корупційні правопорушення.
Вважає очевидним, що у випадку
помилкового притягнення позивача до
юридичної відповідальності
відповідачем, за формою або змістом
поданих Центром документів до
Головного управління юстиції у
Львівській області, цим компетентним
органом було б відмовлено у внесенні
відомостей про позивача до Єдиного
державного реєстру осіб, які вчинили
корупційні правопорушення.

Представник третьої особи -
Прокуратури м. Львова - у судовому
засіданні позовні вимоги заперечила,
оскільки вважає, що Законом
імперативно встановлений обов'язок
осіб, зазначених у п.1 та підпунктах «а»
і «б» п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону невідкладно
повідомляти безпосереднього керівника
про наявність конфлікту інтересів. При
проведенні перевірки дотримання у
Центрі приписів Закону було
встановлено, що позивач одночасно
обіймає посади головного бухгалтера
Центру та є засновником і директором
Товариства. Між Товариством і Центром
було укладено договір оренди, строк дії
якого закінчився 01.01.2013р., однак
приміщення Центру продовжують
використовуватись для здійснення
господарської діяльності Товариством
без переукладення договору оренди. У
ході перевірки прокуратурою м. Львова
встановлено, що відповідно до
посадової інструкції головного
бухгалтера Центру, затвердженої
головним лікарем центру 01.08.2011р.
позивач належить до професійної групи
«Керівник», та до її функціональних
обов'язків входить, зокрема,
забезпечення контролю за поступленням
бюджетних коштів та відображення руху
таких коштів в бухгалтерському обліку
Центру та що позивач є відповідальною
за організацію бухгалтерського обліку
Центру. Враховуючи, що позивач згідно
підпункту 10 п.13 Типового положення про
бухгалтерську службу бюджетної
установи, затвердженого Постановою
Кабінету міністрів України №59 від
26.01.2011р. виконує функції пов'язані з
контролем, зокрема, за правильністю
проведення розрахунків при здійсненні
оплати товарів, робіт та послуг,
відповідністю перерахованих коштів
обсягам виконаних робіт, придбаних
товарів чи наданих послуг згідно з
умовами укладених договорів, у тому
числі договорів оренди, з урахуванням
відсутності договірних відносин між
Центром та очолюваним нею Товариством
та фактичним використанням
Товариством приміщень Центру, існує
можливість виникнення суперечності
між особистими майновими інтересами
позивача та її службовими
повноваженнями, наявність якої може
вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи не вчинення дій
під час виконання наданих їй службових
повноважень. Крім того в ході перевірки
прокуратурою встановлено, що впродовж
2013 року позивачем всупереч приписам
ст.14 Закону та правилам внутрішнього
трудового розпорядку Центру не
виконано законних вимог головного
лікаря Центру, а саме: головним
бухгалтером Центру не повідомлено
головного лікаря у письмовій формі про
те, що Товариством, використовуються
приміщення Центру для здійснення
господарської діяльності з надання
медичних послуг із діагностування
пацієнтів, тобто тотожних послуг, які
надає Центр. З огляду на наведене, третя
особа вважає, що заходи
дисциплінарного впливу, застосовані
Центром до позивача шляхом винесення
наказів головного лікаря Центру № 101
від 25.11.2013 р. та № 102 від 25.11.2013 р. є
обґрунтованими та винесеними
правомірно, а відтак, підстави для
задоволення позову відсутні, про що і
просить суд ухвалити рішення.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
оцінивши в сукупності зібрані в ній
докази та ухвалюючи рішення у
відповідності до вимог ст. 215 ЦПК
України, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає до задоволення
виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач перебуває в офіційних трудових
відносинах з відповідачем та займає
посаду головного бухгалтера ЛОКДЦ.
Поряд з цим, відповідно до Витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
(а.с.197), позивач також являється
засновником та керівником ТзОВ
«Госпрозрахункове відділення ЛОДЦ»,
державна реєстрація якого проведена
03.10.1997р.

Внаслідок такої діяльності позивача, а
саме суміщення двох посад, 25.11.2013р.
відповідачем видано наказ № 101, яким
позивачу оголошено догану за вчинення
корупційного правопорушення, а саме
неповідомлення головного лікаря ЛОКДЦ,
як керівника установи про конфлікт
інтересів, яким є одночасне обіймання
нею посад головного бухгалтера ЛОКДЦ
та директора згаданого вище
товариства, і цього ж дня видано наказ
за № 102, згідно з яким головного
бухгалтера ЛОКДЦ ОСОБА_1 зобов'язано до
29.11.2013р. усунути конфлікт інтересів,
яким є одночасне обіймання нею посади
головного бухгалтера ЛОКДЦ та
директора, учасника і засновника ТзОВ
«Госпрозрахункове відділення ЛОКДЦ»
(а.с.207,208).

Підставою для винесення оскаржуваних
наказів стали висновки та рекомендації
тимчасової комісії з проведення
службової перевірки (а.с.37-39), які в свою
чергу, проводились з метою
підтвердження або спростування фактів,
викладених в поданні Прокуратури м.
Львова від 01.11.2013р. (а.с.49-52).

Згідно вимог п. 2 ч. 3 ст. 20 Закону України
«Про прокуратуру», при виявленні
порушень закону прокурор в межах своєї
компетенції має право у встановленому
законом порядку ініціювати
притягнення особи в тому числі до
дисциплінарної відповідальності. В
силу ст. 23 Закону України «Про
прокуратуру», розгляд подання
прокурора є обов'язком для органу, на
адресу якого воно винесено.

Серед видів трудової дисциплінарної
відповідальності, виходячи з положень
ст. 147 КЗпП України законодавець
виділяє догану та звільнення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», конфлікт інтересів - це
суперечність між особистими майновими,
немайновими інтересами особи чи
близьких їй осіб та її службовими
повноваженнями, наявність якої може
вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи невчинення дій під
час виконання наданих їй службових
повноважень.

Враховуючи те, що позивач, як головний
бухгалтер ЛОКДЦ, згідно пп. 10 п. 13
Типового положення про бухгалтерську
службу бюджетної установи,
затвердженого Постановою КМУ України
№ 59 від 26.01.2011р. виконує функції,
пов'язані з контролем за
фінансово-господарською діяльністю
бюджетної установи, і одночасно, як
керівник товариства орендує
приміщення діагностичного центру,
існує можливість виникнення
суперечностей між її особистими
майновими інтересами та службовими
повноваженнями. Тобто, в такому випадку
існує конфлікт інтересів, відсутність
якого безпідставно доводить позивач, і
його наявність, безперечно може
вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи не вчинення дій
під час виконання службових
повноважень. Тому, наявність ознак
корупційного правопорушення вірно
встановив представник відповідача,
такі ознаки до того були встановлені
перевіркою, проведеною органами
прокуратури, і як наслідок, слід
вважати спростованим позицію позивача
про те, що в її діях ознаки корупційного
порушення відсутні.

Крім того, слід вважати спростованою
позицію про те, що позивач не є
суб'єктом корупційного
адміністративного правопорушення.
ЛОКДЦ являється юридичною особою
публічного права, і виходячи з вимог пп.
«а» п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», позивач, як посадова особа
цієї юридичної особи є суб'єктом
корупційного адміністративного
правопорушення.

Остання вірно вказує, що суб'єктами, які
беруть участь у запобіганні, виявленні,
а в установлених законом випадках - у
здійсненні заходів щодо припинення
корупційних правопорушень,
відновленні порушених прав чи
інтересів фізичних та юридичних осіб,
інтересів держави, а також в
інформаційному і науково-дослідному
забезпеченні здійснення заходів щодо
запобігання і протидії корупції, у
міжнародному співробітництві в цій
сфері, є: 1) уповноважені підрозділи
органів державної влади; 2) місцеві
органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування; 3)
підприємства, установи, організації
незалежно від підпорядкованості та
форми власності, їх посадові та
службові особи, а також громадяни,
об'єднання громадян за їх згодою. Крім
цього, вірно посилається на положення
ст. 255 КУпАП, де визначено перелік
повноважних осіб, які вправі складати
протокол про адміністративне
правопорушення, в тому числі протоколи
про адміністративне корупційне
правопорушення.

Вірним є також посилання на те, що
виключно суд вправі довести вину особи,
у вчиненні адміністративного
корупційного правопорушення.

Серед зібраних в процесі розгляду
справи доказів, про вичерпний перелік
яких сторони ствердили в судовому
засіданні, відсутня постанова про
визнання позивача винною у вчиненні
корупційного правопорушення, однак і
дії відповідача, які проявились в
прийнятті оскаржуваних наказів, не
створюють для позивача правових
наслідків, які передбачено для особи,
вину якої у вчиненні корупційного
правопорушення буде доведено судом.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 22 згаданого
вище Закону, та вимог ч. 1 ст. 147 КЗпП
України, єдиноможливим, а головне -
обов'язковим для роботодавця заходом
дисциплінарної відповідальності до
особи, яка вчинила корупційне
правопорушення, і вину якої доведено у
встановленому законом порядку є її
звільнення із займаної посади. При
встановлені вини особи у вчиненні
корупційного правопорушення, на
відміну від загально правила,
роботодавець позбавлений можливості
вибирати вид дисциплінарного
стягнення, які передбачені ст. 147 КЗпП
України, оскільки в такому випадку,
норми Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції» прямо
покладають на нього обов'язок
звільнити такого працівника.

В даному випадку, порушення трудових
прав позивача мало б місце, якби на
підставі наведених вище обставин вона
була звільнена з посади. Однак, такого
наказу відповідач не виносив,
обмежившись лише наказом про
оголошення догани.

В трудовому законодавстві, догану перш
за все слід розуміти як захід
дисциплінарного впливу
морально-психологічного характеру, що
містить негативну оцінку дій
працівника, і виконує вона оціночний,
попереджувальний та мотиваційний
вплив на нього.

Під час проведення прокуратурою м.
Львова перевірки з питань дотримання
працівниками діагностичного центру
вимог Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції», було
встановлено ряд порушень, з метою
усунення яких, керівника
діагностичного центру було зобов'язано
вжити дієвих заходів та притягнути
винних осіб до дисциплінарної
відповідальності.

Діючи в межах норм трудового
законодавства, не маючи підстав для
оголошення дисциплінарного стягнення
у виді звільнення, враховуючи тяжкість
вчиненого проступку, відповідач
правомірно обрав до позивача вид
дисциплінарного стягнення у виді
догани. На думку суду такий вид
стягнення є співмірним із тяжкістю
вчиненого правопорушення, і оскільки
накладений він після проведення
внутрішньої перевірки, немає підстав
визнавати його незаконним, а отже,
немає підстав для його скасування.

За таких обставин, правові підстави для
задоволення позову відсутні. Винесені
відповідачем накази відповідають
вимогам закону, а тому, повинні
залишатися в силі.

При цьому, позивач помилково вважає, що
винесення наказу про оголошення догани
до закінчення терміну, наданого на
усунення порушення конфлікту
інтересів буде порушенням її трудових
прав. Наказ № 101 від 25.11.2013р. про
оголошення догани є лише правовою,
негативною оцінкою дій працівника, які
полягають в порушенні вимог
антикорупційного законодавства. Крім
негативних марально-психологічних, він
також створює негативні матеріальні
наслідки для такого працівника, однак в
будь-яком випадку, не звільняє його від
обов'язку усунути порушення, які стали
підставою для оголошення догани.

Саме таким є наказ № 102 від 25.11.2013р., яким
позивача зобов'язано усунути конфлікт
інтересів одночасно з оголошенням їй
догани. Спростовувати правомірність
дій відповідача він не може, як і не
може спростовувати правильності
висновків суду про відсутність підстав
для задоволення позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 3, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 3, 11, 15, 16 ЦК України,
Законом України «Про засади
запобігання і протидії корупції», суд, -

в и р і ш
и в:

В позові ОСОБА_1 до Львівського
обласного клінічного діагностичного
центру, третя особа Прокуратура м.
Львова про визнання незаконними та
скасування наказу № 101 від 25 листопада
2013 року «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_1» та наказу № 102 від 25 листопада
2013 року «Про зобов'язання ОСОБА_1
усунути конфлікт інтересів» -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
порядку та строки передбачені ст. ст.
294,296 ЦПК України.

Суддя:
Леньо С. І.