Справа № 148/592/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 року
Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді
Ковганича С.В.

при секретарі
Мрочко Т.О.

з участю позивача-відповідача
ОСОБА_1

відповідача-позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Тульчина
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_2 про виділення частки у
спільному майні, а також зустрічного
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
визнання права власності на частину
спадкового майна

В С Т А Н О В И В:

Позивач-відповідач ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
виділення частки у спільному майні, а
саме ? частини житлового будинку з
господарськими будівлями, мотивуючи
свої вимоги тим, що 3 лютого 1991 року,
вона та ОСОБА_4 зареєстрували між собою
шлюб в Левківській сільській раді.
Перебуваючи у шлюбі, вони разом з
ОСОБА_4, 27 квітня 1998 року, відповідно до
договору купівлі-продажу купили
житловий будинок з господарськими
будівлями, розташований в АДРЕСА_1.
Договір купівлі-продажу було укладено
між продавцем ОСОБА_5 та її чоловіком
ОСОБА_4 Так як даний будинок було
куплено спільно у шлюбі, то він
являється спільним майном подружжя на
праві спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року її чоловік ОСОБА_4
помер і з того часу відкрилася спадщина
на його майно. Про прийняття спадщини
вона звернулася в нотаріальну контору
із заявою. Крім неї, спадкоємцями також
є мати померлого та його донька від
першого шлюбу.

В зв'язку з цим, просить суд, винести
рішення яким виділити їй частку у
спільному майні, а саме ? частини
вказаного житлового будинку з
господарськими спорудами.

В судовому засіданні
позивач-відповідач позовні вимоги
підтримала в повному обсязі з підстав
викладених в позовній заяві. Також
визнала позовні вимоги
відповідача-позивача.

В свою чергу відповідач-позивач ОСОБА_2
звернулася до суду із зустрічною
позовною заявою про визнання за нею
права власності на 1/6 частину
спадкового майна. Представник ОСОБА_6,
який діє за довіреністю, позовні вимоги
позивача-відповідача визнав в повному
обсязі, а також підтримав вимоги щодо
визнання права власності на спадкове
майно з обставин викладених в
зустрічній позовній заяві.

Заслухавши позицію сторін, дослідивши
матеріали справи суд встановив:

Позивачка ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з
ОСОБА_4 у виконкомі Левківської
сільської ради Тульчинського району
Вінницької області 3 лютого 1991 року,
актовий запис № 1, що підтверджується
копією свідоцтва про шлюб. (а.с. 4).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року,
відповідно до копії свідоцтва про
смерть (а.с. 6).

В період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4
придбали майно, зокрема житловий
будинок з господарськими будівлями по
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
договору купівлі-продажу від 27.04.1998
року (а.с. 7), який був зареєстрований за
ОСОБА_4

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку
(доходу).

Статтею 63 ч.1 цього ж Кодексу визначено,
що дружина та чоловік мають рівні права
на володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Сторонами в судовому засіданні визнано
факт придбання майна ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в
період шлюбу та належності його на
праві спільної сумісної власності.

Відповідно до вимог ст. 61 ч.1 ЦПК
України, обставини, визнанні сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні вимоги
позивача-відповідача ОСОБА_1 визнанні
представником відповідача-позивача
ОСОБА_2

За таких обставин, суд враховує вимоги
ст. 174 ч.4 ЦПК України, якою передбачено,
що у разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову, якщо це не
суперечить закону або не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, суд прийшов до висновку
про задоволення позовних вимог
позивача-відповідача ОСОБА_1 в повному
обсязі.

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги
відповідача-позивача, суд враховує, що
за приписами ст. 174 ч.4 ЦПК України,
ухвалення рішення можливе лише за
наявності законних підстав, не
зважаючи на ті обставини, що позов
визнано відповідачем, якщо це не
суперечить закону.

В своїх вимогах відповідач-позивач
посилається на правовідносини
врегульовані ст. ст. 1278, 1268 ЦК України,
якими визначено, що частка у праві
спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.
При цьому незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Із дослідженої в судовому засіданні
спадкової справи № 105/06 щодо майна
померлого ОСОБА_4 вбачається, що
відповідач-позивач ОСОБА_2, 27.02.2006 року
звернулася, в строки визначенні
законодавством, до Тульчинської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті свого батька ОСОБА_4 (а.с. 31).

Таким чином, встановленим судом фактам
відповідають цивільні правовідносини,
які регламентують порядок набуття
права власності на спадкове майно і
регулюються Конституцією України, ЦК
України та ЦПК України.

Так, згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції
України, право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом. Права людини і громадянина
захищаються судом. Кожен має право
будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9
Конституції України, ратифікована
Законом від 7.07.1997 року «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, Першого
протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11
Конвенції» і є частиною національного
законодавства України, встановлено, що
кожен при вирішенні питання щодо його
цивільних прав та обов'язків... має
право на справедливий і відкритий
розгляд упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод встановлено, що
кожна фізична або юридична особа має
право мирно володіти своїм майном.
Ніхто не може бути позбавлений свого
майна, інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом або загальними принципами
міжнародного права.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені
законом способи охорони цивільних прав
у разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на порушника.

Відповідно до ст.16 ЦК України
встановлено перелік способів захисту
цивільних прав та інтересів, в тому
числі і визнання права.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу,
зокрема, з позовом про визнання права.

Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1258, 1261, 1268,
1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено
загальні положення про право
власності, порядок її набуття та
припинення права власності.

За загальними положеннями про
спадкування право на спадщину виникає
в день відкриття спадщини, спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою, що
відображено в ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК
України.

Відповідно до ст. 1216 цього ж Кодексу
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

За приписами ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово

У першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки
(ст.1261 ЦК України).

За змістом ст. 1269 цього ж Кодексу,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини. Вказані
норми врегульовані ч.1 ст.1270 ЦК України.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України,
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину. Відсутність свідоцтва про
право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Право власності спадкоємця на спадкове
майно підлягає захисту у спосіб,
передбачений статтею 392 ЦК України, що
відповідає правовій позиції Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладеній у п. 3.1.
Інформаційного листа «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013
року.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

В поданих суду доказах
відповідачем-позивачем ОСОБА_2 не
представлено будь-яких підтверджуючих
даних про оспорювання частки
спадкодавця ОСОБА_4 в майні, яке
належало на праві спільної сумісної
власності, а також неможливості
нотаріусом видати свідоцтво про право
власності на спадкове майно, з
визначенням часток кожного із
спадкоємців.

Належним та допустимим доказом такої
відмови може бути лише постанова
нотаріуса про відмову у вчиненні
нотаріальної дії винесена у
відповідності до вимог ст. 49 Закону
України «Про нотаріат».

Разом з тим, ст. 16 ЦК України визначено
способи захисту цивільних прав та
інтересів судом. В судовому засіданні
встановлено, що будь-якого порушення
щодо права відповідача-позивача на
свою частку у спадковому майні зі
сторони інших спадкоємців не було
допущено, і на даний час це право не
оспорюється.

За таких умов, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
відповідача-позивача ОСОБА_2
задоволенню не підлягають, що в свою
чергу не позбавляє її можливості
звернутись до державної нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини
із відповідною заявою про видачу
свідоцтва на свою частку у спадковому
майні, як визначено чинним
законодавством України.

В разі неможливості видачі свідоцтва
про право власності на спадкове майно в
нотаріальному порядку, про що нотаріус
має винести постанову,
відповідач-позивач має право
звернутись до суду за захистом свого
права чи оспорюваного інтересу у
спосіб визначений ст. 16 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з
відповідача-позивача ОСОБА_2 та
відповідача ОСОБА_4 підлягають
стягненню в рівних частках на користь
позивача-відповідача ОСОБА_1 понесенні
судові витрати з оплати судового збору
в сумі 243,60 грн.

В зв'язку з відмовою в позовних вимогах
відповідача-позивача ОСОБА_2 понесенні
нею судові витрати стягненню не
підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 60, 63, 67 СК України, ст. ст. 41, 45
Конституції України, ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод, ст. ст. 328, 1216, 1217,
1218, 1220, 1222, 1258, 1261, 1268, 1269, 1296 ЦК України,
ст. ст. 4, 8, 10, 15, 18, 57-60, 61, 64, 88, 209, 213-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
виділення частки у спільному майні
задоволити.

Виділити ОСОБА_1 частку із майна, а саме
? частину житлового будинку, який
належав на праві спільної сумісної
власності подружжя, позначеного
літерою «А», загальною площею 63,6 м2,
житловою площею 49,8 м2, з вхідним
майданчиком позначеним літерою «а», з
господарськими будівлями і спорудами:
сараєм позначеними літерами «Б»;
погребом позначеним «П», огорожею 1-2,
розташованого в АДРЕСА_1.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
визнання права власності на частину
спадкового майна відмовити.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_3,
проживаючої за адресою АДРЕСА_1 та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, податковий номер
НОМЕР_1, проживаючої АДРЕСА_2 на користь
ОСОБА_1 понесенні судові витрати з
оплати судового збору в сумі 243,60 грн.

Судові витрати відповідача-позивача
ОСОБА_2 залишити за стороною.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області
через Тульчинський районний суд на
протязі десяти днів з дня його
проголошення.

Повний текст судового рішення
виготовлено 28.05.2014 року.

Суддя