Справа №489/8159/13-ц 02.04.2014 02.04.2014 02.04.2014
Провадження №22-ц/784/851/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/784/851/14
Головуючий першої інстанції
Суддя-доповідач апеляційного
суду - Локтіонова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Шолох З.Л.,

із секретарем судового засідання -
Шпонарською О.Ю.,

за участю представника відповідача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника відповідача ОСОБА_3 -

ОСОБА_2

на заочне рішення Ленінського
районного суду м.Миколаєва від
28 листопада 2013 року,
ухвалене за позовом публічного
акціонерного товариства «Український
інноваційний банк» (далі - Банк або
ПАТ «Український
інноваційний банк») до ОСОБА_3 про
стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ПАТ «Український
інноваційний банк» пред'явив
зазначений позов, який обґрунтував
наступним.

25 жовтня 2006 року між Банком та закритим
акціонерним товариством «Алекс-Юг»,
правонаступником якого є ПрАТ
«Алекс-Юг», було укладено кредитний
договір №12-061008, який у подальшому
неодноразово змінювався додатковими
угодами. Відповідно до його умов Банк
надав підприємству кредит на умовах
невідновлювальної кредитної лінії у
сумі 8 588 748 грн. строком до 30
жовтня 2016 року з процентною ставкою від
17 до 21% річних в залежності від
періоду нарахування.

22 лютого 2008 року між Банком та закритим
акціонерним товариством «Алекс-Юг»,
правонаступником якого є ПрАТ
«Алекс-Юг», було укладено ще один
кредитний договір №12-080201, який у
подальшому також неодноразово
змінювався додатковими угодами.
Відповідно до його умов Банк надав
підприємству кредит на умовах
невідновлювальної кредитної лінії у
сумі 6 600 000 грн. строком до 19 лютого 2016
року з процентною ставкою 17 % річних, а
згодом 20% річних.

Того ж дня, коли укладалися кредитні
договори, між позивачем та ОСОБА_3 було
укладено договори поруки, відповідно
до яких він зобов'язався перед Банком у
повному обсязі, солідарно з боржником
відповідати за виконання ним
зобов'язань щодо повернення сум
кредитів, сплати відсотків за
користування ними, комісії та пені.

ПрАТ «Алекс-Юг» взяті на себе
зобов'язання за договорами належним
чином не виконувало. У зв'язку з чим у
нього утворилася станом на
20 вересня 2013 року кредитна
заборгованість у сумі 17 894 645 грн.29 коп.

За договором №12-061008 від 25 жовтня 2006
року кредитна заборгованість
становить 10 353 067 грн.80 коп., яка
складається з строкової
заборгованості за кредитом у сумі 7 178 700
грн., простроченої заборгованості за
кредитом у сумі 685 300 грн., простроченої
заборгованості за процентами у сумі 2 221
597 грн.05 коп., пені за порушення строків
сплати тіла кредиту у сумі 71 263 грн.61
коп., пені за порушення строків сплати
процентів у сумі 196 207 грн.14 коп.

За договором №12-080201 від 22 лютого 2008
року кредитна заборгованість
становить 7 541 577 грн.49 коп., яка
складається з строкової
заборгованості за кредитом у сумі 4 409 000
грн., простроченої заборгованості за
кредитом у сумі 1 869 921 грн.45 коп.,
простроченої заборгованості за
процентами у сумі 1 045 324 грн.19 коп., пені
за порушення строків сплати тіла
кредиту у сумі 146 656 грн.64 коп., пені за
порушення строків сплати процентів у
сумі 70 675 грн.21 коп.

Поручитель у добровільному порядку
відмовився погашати зазначену
заборгованість.

Посилаючись на викладене, Банк просив
стягнути кредитну заборгованість з
поручителя у судовому порядку.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від
28 листопада 2013 року позов ПАТ
«Український інноваційний банк»
задоволено.

Відповідач подав на це рішення
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просив
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення - про відмову у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на те, що
розмір кредитної заборгованості є
недоведеним, оскільки в рамках
господарської справи було призначено з
цього приводу експертизу, а крім того
порука є припиненою, так як банк вчасно
не пред'явив до нього вимоги.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи у повному обсязі позов
ПАТ «Український інноваційний банк»,
суд першої інстанції виходив з того, що
він є обґрунтованим.

Між тим, з таким висновком суду неможна
погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку та
відповідає перед кредитором за
порушення зобов'язання боржником.

Згідно з ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Пункт 24 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» роз'яснює, що
при вирішенні спорів, які випливають з
ч.4 ст.559 ЦК України суд має враховувати,
що згідно зі статтею 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам статті 252 ЦК
України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Як вбачається з матеріалів справи, 25
жовтня 2006 року між Банком та ЗАТ
«Алекс-Юг», правонаступником якого є
ПрАТ «Алекс-Юг», було укладено
кредитний договір №12-061008, який у
подальшому неодноразово змінювався
додатковими угодами. Відповідно до
його умов Банк надав підприємству
кредит на умовах невідновлювальної
кредитної лінії у сумі 8 588 748
грн. строком до 30 жовтня 2016 року з
процентною ставкою від 17 до 21%
річних в залежності від періоду
нарахування (а.с.9-29).

22 лютого 2008 року між Банком та ЗАТ
«Алекс-Юг», правонаступником якого є
ПрАТ «Алекс-Юг», було укладено ще один
кредитний договір №12-080201, який у
подальшому також неодноразово
змінювався додатковими угодами.
Відповідно до його умов Банк надав
підприємству кредит на умовах
невідновлювальної кредитної лінії у
сумі 6 600 000 грн. строком до 19 лютого 2016
року з процентною ставкою 17 %
річних, а згодом 20% річних (а.с.53-72).

Того ж дня, коли укладалися кредитні
договори, між позивачем та ОСОБА_3 було
укладено договори поруки, відповідно
до яких він зобов'язався перед Банком у
повному обсязі, солідарно з боржником
відповідати за виконання ним
зобов'язань щодо повернення сум
кредитів, сплати відсотків за
користування ними, комісії та пені.
Умови зазначених договорів не містять
посилання на строк, після закінчення
якого припиняється порука (а.с.30-38, 73-77).

Внаслідок невиконання позичальником
зобов'язань за кредитними договорами
утворилась заборгованість, розмір якої
за розрахунком Банку станом на 20
вересня 2013 року становить 17 894 645 грн.29
коп.

За договором №12-061008 від 25 жовтня 2006
року кредитна заборгованість складає 10
353 067 грн.80 коп., яка включає в себе
строкову заборгованість за кредитом у
сумі 7 178 700 грн., прострочену
заборгованість за кредитом у сумі 685 300
грн., прострочену заборгованість за
процентами у сумі 2 221 597 грн.05 коп., пеню
за порушення строків сплати тіла
кредиту у сумі 71 263 грн.61 коп., пеню за
порушення строків сплати процентів у
сумі 196 207 грн.14 коп. (а.с.117-126).

За договором №12-080201 від 22 лютого 2008
року кредитна заборгованість
становить 7 541 577 грн.49 коп., яка
складається з строкової
заборгованості за кредитом у сумі 4 409 000
грн., простроченої заборгованості за
кредитом у сумі 1 869 921 грн.45 коп.,
простроченої заборгованості за
процентами у сумі 1 045 324 грн.19 коп., пені
за порушення строків сплати тіла
кредиту у сумі 146 656 грн.64 коп., пені за
порушення строків сплати процентів у
сумі 70 675 грн.21 коп. (а.с.109-116).

Пунктами 5.3.12, 5.3.13, 6.2, 6.2.1 кредитних
договорів передбачено, що у випадку
настання події невиконання
позичальником зобов'язань по кредитним
договорам вся заборгованість
позичальника на вимогу банку стає
строковою до стягнення. Сума кредиту,
нараховані проценти, а також інші суми,
нараховані згідно з договорами,
підлягають достроковому поверненню
(сплаті), про що банк повідомляє
позичальника. Позичальник повинен
сплатити зазначену в повідомленні суму
протягом 10 робочих днів з дати
отримання повідомлення. У випадку
порушення зазначеного строку сплати,
банк має право проводити будь-яку
роботу щодо примусового стягнення
боргу (а.с.12, 19, 55).

Матеріали справи свідчать, що Банк
пред'явив вимогу до позичальника про
дострокове повернення кредиту 17
листопада 2011 року, а саме достроково
виконати боргові зобов'язання в
повному обсязі протягом 10
робочих днів з дати отримання
повідомлення. Тобто, Банк встановив
новий строк повернення кредиту.

Між тим, до поручителя Банк пред'явив
письмову вимогу тільки 15
березня 2013 р., а позов до суду 26 вересня
2013 р.

Зазначене свідчить, що вимога до
поручителя була пред'явлена після
спливу шестимісячного строку від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання, а тому порука є
припиненою.

Враховуючи викладене, при наявності
припиненої поруки є неможливим
стягнення з відповідача кредитної
заборгованості.

Проаналізувавши викладене, колегія
суддів вважає, що висновок районного
суду про наявність підстав для
задоволення позову не відповідає
встановленим обставинам справи та
вимогам законодавства.

За такого, рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням про справі
нового рішення про відмову у
задоволенні позову Банку.

Оскільки рішення суду скасоване, то
відповідно до ч.4 ст.88 ЦПК України з
позивача на користь відповідача
підлягає стягненню 1827 грн. судового
збору, сплаченого ним при подачі
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2
задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 28
листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Відмовити публічному акціонерному
товариству «Український інноваційний
банк» у задоволенні його позову до
ОСОБА_3 про стягнення кредитної
заборгованості.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Український інноваційний
банк» на користь ОСОБА_3 1827 грн.
судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді