У х в а л а

28 квітня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М.,
Касьяна О.П.,
Дем'яносова М.В.,
Кафідової О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 лютого 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визначення місця проживання дитини
та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визначення місця проживання
дитини,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
визначення місця проживання дитини з
матір'ю.

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1
про визначення місця проживання дитини
з батьком.

Рішенням Артемівського районного суду
м. Луганська від 10 жовтня 2013 року,
позов ОСОБА_1 було задоволено.
Визначено місце проживання
малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
народилася у м. Луганську за місцем
проживання її матері - ОСОБА_1
У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 26 листопада 2013 року,
рішення Артемівського районного суду
м. Луганська від 10 жовтня 2013
року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов
ОСОБА_2 задоволено. Визначено
місцем проживання малолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що народилася у
м. Луганську, за місцем проживання
її батька - ОСОБА_2

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 лютого 2014
року, касаційну скаргу ОСОБА_1 до якої
приєднався департамент Луганської
міської ради у справах дітей та сім'ї,
відхилено. Рішення апеляційного суду
Луганської області від 26 листопада 2013
року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 лютого 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

ОСОБА_1 посилається на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції ст. 161 СК України.

На підтвердження своїх доводів заявник
долучив до заяви:

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09 жовтня 2013 року
у справі за позовом про розірвання
шлюбу та визначення місця проживання
дитини, за зустрічним позовом про
передачу дитини на виховання бабусі;

- ухвалу Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07 червня 2013 року
у справі за позовом про визначення
місця проживання дитини;

- ухвалу Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 серпня 2012 року
у справі за позовом про відібрання
дитини та визначення місця проживання
дитини;

- ухвалу Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 березня 2013
року у справі за позовом про
розірвання шлюбу та визначення місця
проживання дитини.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах потрібно розуміти
такі, де тотожними є предмет спору,
підстави позову, зміст позовних вимог
та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зі змісту доданих до заяви ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 жовтня 2013 року, 07
червня 2013 року, 20 серпня 2012 року, 29
березня 2013 року на які посилається
заявник, як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції ст. 388 ЦК України, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
вбачається, що судами при вирішенні цих
спорів встановлені різні обставини
справи та їм надана відповідна оцінка,
тому неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у даному
випадку відсутнє і у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
потрібно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним
Судом України справи за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визначення місця
проживання дитини та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визначення місця проживання дитини, за
заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 лютого 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О. Дьоміна

Судді:
В.М. Коротун

М.В. Дем'яносов

О.В. Кафідова

О.П. Касьян