Номер провадження: 22-ц/785/4532/14
Номер справи місцевого суду: 497/254/14-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми
індексації за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Болградського
районного суду Одеської області від
11.03.2014 року, -

встановила:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми
індексації. Уточнивши позовні вимоги
(а.с.40-42), позивач просив ухвалити
рішення, яким стягнути з відповідача на
його користь 119911 грн. При цьому позивач
посилався на те, що вироком
Болградського районного суду від 07
листопада 2006 року ОСОБА_3 був
засуджений за ст.. 191 ч.5 КК України і цим
же вироком суду з ОСОБА_3 на його -
позивача користь стягнено 56271 грн. в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди та 15000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди, а
всього 71271 грн.

Сума матеріальної шкоди 56271 грн.
складалась в більшій частині з
вартості золотих виробів за ціною 90
грн. за один грам золота, а також з
грошової суми в доларах США та євро в
національній валюті за курсом НБУ на
час постановлення судом вироку.

Зазначене судове рішення про стягнення
на його користь матеріальної і
моральної шкоди виконується в
примусовому порядку шляхом
відрахування грошових коштів з пенсії
відповідача протягом тривалого часу і
на сьогоднішній день це судове рішення
в повному обсязі не виконано. На час
пред'явлення цього позову до суду
вартість одного грама золота складає 450
грн., за курсом НБУ еквівалент 1 євро
складає 11,84 грн., один долар США - 8,84 грн.
Тому з відповідача на його - позивача
користь підлягає стягненню індексація
в зв'язку з тривалим невиконанням
судового рішення виходячи з вартості
одного грама золота та курсу НБУ до
національної валюти на час
пред'явлення цього позову в сумі 119911
грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
уточнив позовні вимоги та просив
стягнути з відповідача на його користь
індексацію з врахуванням курсу НБУ до
долара США та євро на день
постановлення судом рішення.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав,
посилаючись на те, що він сплачує на
користь позивача матеріальну та
моральну шкоду на підставі вироку
Болградського районного суду від 07
листопада 2006 року і вважає, що стягнена
з нього матеріальна шкода індексації
або перерахуванню не підлягає.

Рішенням Болградського районного суду
Одеської області від 11.03.2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування судового рішення в
зв'язку з тим, що воно ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, і ставиться
питання про ухвалення нового рішення
про задоволення позовних вимог в
повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції посилався на те, що
вироком Болградського районного суду
Одеської області від 07 листопада 2006
року ОСОБА_3 був засуджений за ст. 191 ч.5
КК України до 4 років позбавлення волі з
застосуванням ст. 75 КК України з
іспитовим строком 2 роки. Цим же вироком
суду з ОСОБА_3 стягнено на користь
ОСОБА_2 56271 грн. в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди та 15000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди, а
всього 71217 грн.

Відповідно до зазначеного вироку суду
в частині стягнення на користь
позивача матеріальної та моральної
шкоди в загальній сумі 71217 грн.
проводяться виконавчі дії примусового
характеру. Згідно довідки відділу ДВС
Болградського районного управління
юстиції Одеської області з пенсії
боржника ОСОБА_3, починаючи з травня 2011
року на підставі вироку Болградського
районного суду по справі № 1-98 від 07
листопада 2006 року проводиться
щомісячно відрахування і станом на 10
лютого 2014 року з пенсії відповідача
відраховано на користь позивача 55113
грн. 29 коп. Цей факт не заперечується
позивачем.

Позивач, звертаючись до суду з цим
позовом та заявляючи вимоги про
стягнення з відповідача індексації
стягненої на його користь судом суми,
посилається на норми ст. 509, 533, 623, 625 ЦК
України, тобто на норми що регулюють
умови відповідальності боржника за
порушення ним грошового зобов'язання
та визначають правові наслідки
виконання ним такого зобов'язання.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 цього
Кодексу.

Згідно ст. 623 ч.1 ЦК України боржник, який
порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки. Згідно
ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Право на відшкодування, передбачене
ст.. 623,625 ЦК України, виникає якщо між
кредитором і боржником існує грошове
зобов'язання. Але із судового рішення
не виникають грошові зобов'язання. Із
судового рішення виникає обов'язок
боржника сплатити на користь стягувача
певну суму. Цей обов'язок не є тотожнім
зобов'язанню і не може регулюватися
тими ж правилами, які встановлені для
зобов'язання.

Правовідносини між сторонами в цій
справі виникли не з порушення
грошового зобов'язання, взятого на себе
відповідачем, та взагалі не з
цивільно-правових підстав, а з
примусового виконання рішення суду та
регулюються Законом України «Про
виконавче провадження». Тому норми ст.
623, 625 ЦК України не підлягають
застосуванню до правовідносин, що
виникли між сторонами. Норми діючого
законодавства про виконавче
провадження не передбачать стягнення з
боржника збитків або шкоди з
урахуванням інфляції в разі тривалого
виконання рішення суду.

Зазначена позиція закріплена у Ухвалі
Верховного Суду України по справі №
6-14929св08 від 11.02.2009 року (а.с.53-55).

Колегія вважає, що суд першої
інстанції правомірно відмовив в
задоволенні заявлених позивачем вимог,
однак не погоджується з підставами для
відмови у задоволенні позову якими
керувався суду першої інстанції.

Позивач обґрунтовуючи позовні
вимоги просив стягнути з відповідача
індексацію невиплаченої відповідачем
суми за вироком суду, посилаючись при
цьому на ст. ст. 509, 533, 623, 625 ЦК України,
однак зазначеними статтями не
передбачено стягнення індексації за
невиконання рішення суду чи вироку
суду в частині задоволення цивільного
позову у кримінальній справі.

Ст. 625 ЦК України передбачений
обов'язок боржника за прострочення
грошового зобов'язання по сплаті суми
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, однак
позивачем не заявлялися вимоги про
стягнення індексу інфляції, а також три
проценти річних від простроченої суми.

Як в суді першої інстанції так і в
апеляційній скарзі позивачем не надано
належних та допустимих доказів
заподіяння йому діями відповідача
моральної шкоди. Підставою для
стягнення моральної шкоди,
зазначається невиконання відповідачем
вироку суду в частині задоволення
цивільного позову, однак невиконання
відповідачем вироку суду в частині
задоволення цивільного позову не є
підставою для стягнення моральної
шкоди.

На підставі наведеного колегія
вважає, що відсутні підстави для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
про задоволення заявлених позивачем
вимог.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково. Змінити мотивувальну частину
рішення Болградського районного суду
Одеської області від 11.03.2014 року. В
іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення однак може бути
оскаржено до суду касаційної інстанції
на протязі двадцяти днів.

Головуючий
О.А. Ступаков

Судді
О.Д.
Варикаша

В.А. Станкевич