У х в а л а

іменем україни

27 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Євтушенко О.І.,
Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до публічного акціонерного
товариства «Креді Агріколь Банк» про
стягнення не нарахованих процентів по
депозитному вкладу, 3 % річних та
інфляційних нарахувань,

за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 7 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 4 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ПАТ «Креді Агріколь
Банк» про стягнення відсотків в
розмірі 327 466,42 грн, 3 % річних в сумі 65 017,07
грн та інфляційних нарахувань в
розмірі 129 505,86 грн.

Посилався на те, що 21
березня 2003 року між ним та філією
«Донецька дирекція АТ «Індекс-Банк»
акціонерного товариства
«Індустріально-експортний банк»,
правонаступником якого є відповідач,
був укладений строковий договір про
відкриття на обслуговування
строкового вкладу до 22 березня 2004 року
під 18 % річних. Позивач неодноразово
поповнював свій вклад і станом на 22
березня 2004 року сума депозитного
вкладу складала 210 000 грн. Керівник
зазначеної філії банку ОСОБА_6,
зловживаючи своїм службовим
становищем, привласнив кошти банку, у
зв'язку з чим, відносно нього була
порушена кримінальна. Вироком
Куйбишевського районного суду м.
Донецька ОСОБА_6 визнано винним у
скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст.
191, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК
України та засуджено до позбавлення
волі. Даним судовим рішенням
встановлено незаконне отримання
ОСОБА_6 з каси банку депозиту ОСОБА_4 в
сумі 210 000 грн. Рішенням апеляційного
суду Донецької області від 20 червня 2011
року, залишеним без змін ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справі від 1 вересня 2012 року, стягнуто з
ПАТ «Креді Агріколь Банк» на користь
ОСОБА_4 210 000 грн. у відшкодування вкладу
на депозитному рахунку № НОМЕР_1,
відкритому на підставі договору №
73/19-29с від 21 березня 2003 року, укладеного
між ОСОБА_4 та філією «Донецька
дирекція АТ «Індекс-Банк» акціонерного
товариства «Індустріально-експортний
банк» на 12 місяців строком до 22 березня
2004 року та 3 759,33 грн. у відшкодування
несплачених відсотків за вказаним
договором. 6 лютого 2012 року на поточний
рахунок ОСОБА_4 надійшли грошові кошти
в розмірі 213 789,33 грн. Однак, позивач
вважає за період з 22 березня 2004 року по 6
лютого 2012 року відповідач повинен йому
сплатити не нараховані відсотки за
користування депозитними коштами та
штрафні санкції.

Рішенням Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 7 листопада
2013 року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 4 грудня 2013 року рішення
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області від 7 листопада 2013
року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
першої та апеляційної інстанції,
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами першої та
апеляційної інстанцій норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції
в межах касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що договором
банківського вкладу не передбачено
нарахування процентів після
закінчення строку його дії, тому
підстави для їх нарахування відсутні.
Що стосується позовних вимог про
стягнення 3 % річних та інфляційних
нарахувань, суди вірно вказали, що
позивач пропустив строк позовної
давності для звернення до суду з даною
вимогою, передбачений ст. 257 ЦПК
України.

Таким чином,
перевіривши доводи касаційної скарги,
взявши до уваги письмові заперечення
представника ПАТ «Креді Агріколь
Банк», суд касаційної інстанції дійшов
до висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області від 7 листопада 2013
року та ухвали апеляційного суду
Донецької області від 4 грудня 2013 року,
тому що судові рішення законні та
обґрунтовані.

Доводи касаційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення
судами норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332
ЦПК України суд касаційної інстанції
при попередньому розгляді справи
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 7 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 4 грудня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до публічного акціонерного
товариства «Креді Агріколь Банк» про
стягнення не нарахованих процентів по
депозитному вкладу, 3 % річних та
інфляційні нарахування, залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Н.А. Горелкіна В.І.
Журавель