Cправа № 563/412/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2014 року

Корецький районний суд
Рівненської області

в особі

головуючого судді:
Загородько Н.А.

при секретарі:
Федичканич В.Ю.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Корець цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення межі
сусідніх земельних ділянок,-

встановив:

У поданій до суду позовній заяві
позивач просить суд встановити межу
сусідніх земельних ділянок між
будинковолодіннями розташованими у
АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 за сараєм,
встановивши її таким чином, щоб межа з
боку сусіднього землекористувача
ОСОБА_3 по всій довжені проходила по
створу зовнішньої стіни господарської
будівлі (сараю), що належить на праві
власності позивачу.

В обгрунтування позовних вимог
покликається на те, що після смерті
матері ОСОБА_5 вона разом з її рідними
братами і сестрами успадкували
житловий будинок з надвірними
будівлями розташованому в АДРЕСА_1. По
сусідству з позивачем по АДРЕСА_2
проживає відповідач ОСОБА_3 земельна
ділянка якого межує з земельною
ділянкою позивача.

Позивачу стало відомо що
відповідач має намір приватизувати
свою земельну ділянку. При цьому згідно
абрисів земельної ділянки, яку
передбачено передати у приватну
власність, межа земельної ділянки на
ділянці за сараєм, де відсутні тверді
межові знаки, має проходити на відстані
орієнтовно 0.5 м. від найбільш
виступаючої конструкції стіни
належного позивачу сараю, що порушує її
земельні права. З цього приводу позивач
звернулась до суду з відповідним
позовом.

В судовому засіданні
позивач та її представник позов
підтримали повністю і по аналогічних
мотивах.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні позов не визнали,
пояснили, що позивачем не подано
доказів про те, якими розмірами
земельної ділянки користувалася її
покійна мати ОСОБА_5 і взагалі не надано
доказів, які містять інформацію щодо
предмету доказування..

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що працює
землевпорядником у Морозівській
сільській раді, їй відомо, що між
сторонами певний час існує спір щодо
межі земельних ділянок. Сільською
радою було організовано вихід на
спірні земельні ділянки з метою
вирішення земельного спору, земельною
комісією запропоновано два варіанти
вирішення земельного спору, однак,
сторони не дійшли згоди та звернулися
до суду. З генерального плану села та
інших документів які знаходяться в
сільській раді неможливо встановити де
саме має проходити межа між земельними
ділянками позивача та відповідача.

Заслухавши пояснення сторін,
свідка, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов задоволенню не
підлягає.

Згідно витягу з державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності ОСОБА_1
є власником 1/5 господарства, що
знаходиться в АДРЕСА_1, відповідно має
право на користування земельною
ділянкою.

Як вбачається з листа від 14.03.2013
року № 132 Морозівська сільська рада на
звернення ОСОБА_1 повідомила, що 14.03.2013
року при виході на місце знаходження
двох суміжних земельних ділянок в
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 комісія в складі
сільського голови Гошти Н.П.,
землевпорядника ОСОБА_6 в присутності
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 встановила, що між
сусідніми землекористувачами відсутня
згода по спільній межі земельних
ділянок. Сторонам рекомендовано
звернутись до суду.

Відповідно до довідки від 09.04.2014
року № 414 згідно записів
земельно-кадастрової книги № 9 за
покійною ОСОБА_5 обліковувалися
земельні ділянки площею 0,80 га, в тому
числі для обслуговування житлового
будинку та господарських споруд - 0,15 га,
для ведення особисного селянського
господарства - 0,65 га.

Посилання сторони позивача на
технічний паспорт на садибний житловий
будинок АДРЕСА_1 виготовлений на ім"я
ОСОБА_5 як на підставу обгрунтування
позову, суд вважає недоречним, оскільки
в даній технічній документації не
закріплено межі спірних земельних
ділянок.

Судом 07.04.2014 року здійснено виїзд
на спірну межу за участю
землевпорядника, під час якого
встановлено, що кожна сторона настоює
на власному варіанті встановлення межі
сусідніх земельних ділянок.

На виконання вимог ч.4 ст. 10 ЦПК
стороні позивача роз"яснено про
необхідність по даній справі
призначення відповідної експертизи
для встановлення меж сусідніх
земельних ділянок, однак, вказавши на
усвідомлення наслідків невчинення
даних процесуальних дій стороною
позивача заявлено про відмову в
поданні клопотання про призначення
експертизи.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 ЦПК України.

Згідно з частинами 2, 3, 5 ст. 158 ЗК
України виключно судом вирішуються:
земельні спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб, а
також спори щодо розмежування
територій сіл, селищ, міст, районів та
областей. Органи місцевого
самоврядування вирішують земельні
спори у межах населених пунктів щодо
меж земельних ділянок, що перебувають у
власності і користуванні громадян, та
додержання громадянами правил
добросусідства, а також спори щодо
розмежування меж районів у містах. У
разі незгоди власників землі або
землекористувачів з рішенням органів
місцевого самоврядування, органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів спір вирішується судом.

У пункті 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16 квітня 2004
року № 7 "Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ" роз'яснено,
що згідно ст. 158 ЗК суди розглядають
справи за спорами про межі земельних
ділянок, що перебувають у власності чи
користуванні громадян-заявників, які
не погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
влади з питань земельних ресурсів.
Зазначені спори підлягають розгляду
місцевими судом незалежно від того чи
розглядалися вони попередньо органами
місцевого самоврядування або органом
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів чи ні. Рішення цих органів,
щодо такого спору не може бути
підставою для відмови в прийнятті
заяви чи для закриття провадження в
порушеній справі.

В даному випадку рішення
місцевого самоврядування не
виносилося, однак, було рішення
земельної комісії Морозівської
сільської ради від 28.11.2013 року у зв"язку
із недосягненням спільної згоди, щодо
встановлення межі між
землекористувачами ОСОБА_3 та ОСОБА_1
було запропоновано два варіанти
вирішення земельного спору, але жоден з
варіантів добровільної згоди обох
сторін не було, у зв"язку з чим, комісія
рекомендувала сторонам звернутись до
суду.

Суд дійшов висновку , що позивач
не надала суду доказів на
підтвердження позовних вимог.

На підставі наведенного ст. 152, ст.
158 ЗК України, керуючись 10, 60, 212, 215 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
встановлення межі сусідніх земельних
ділянок - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Рівненської області через Корецький
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
Загородько Н.А.