У х в а л а

28 квітня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П. О.,

суддів: Євграфової Є. П.,
Остапчука Д. О.,

Завгородньої І. М.,
Ситнік О. М., розглянувши заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 квітня 2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «ОТП Факторинг Україна» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення кредитної
заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року Публічне акціонерне
товариство «ОТП Факторинг Україна»
(далі - ПАТ «ОТП Факторинг Україна»)
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, укладеним 15
серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» і
ОСОБА_3, за яким позичальник отримав 152
250 доларів США кредиту під встановлені
договором відсотки (FIRD+5,99 % річних),
строком до 14 лютого 2015
року.

У той же день ЗАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_4
уклали договір поруки, за яким остання
зобов'язалась відповідати солідарно з
боржником перед банком за повне
виконання позичальником зобов'язань за
вказаним кредитним договором.

ОСОБА_3 з листопада 2008 року перестав
погашати кредит, тому у нього виникла
заборгованість. 07 липня 2009 року ЗАТ
«ОТП Банк» направило відповідачам
письмову вимогу про погашення протягом
30 календарних днів кредитної
заборгованості (151 959,20 доларів США - по
тілу кредиту, 7 586,13
доларів США - по сплаті відсотків, 28 627
грн 62 коп. пені та 75 грн штрафу), яка була
отримана поручителем 02 вересня 2009 року,
проте виконана не була.

10 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк»,
який є правонаступником ЗАТ «ОТП
Банк», і ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
був укладений договір купівлі-продажу
кредитного портфелю та договір про
відступлення права вимоги, за якими
позивач набув право вимоги до ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 за договорами кредиту і поруки
від 15 серпня 2008 року.

Посилаючись на те, що боржник кредит
не погашає, позивач просив стягнути в
солідарному порядку з відповідачів на
свою користь 2 473 708 грн 79 коп.
кредитної заборгованості.

Заочним рішенням Корабельного
районного суду м. Миколаєва від
04 квітня 2012 року позов задоволено.

З відповідачів у солідарному
порядку стягнуто на користь позивача
2 473 708 грн 79 коп. кредитної
заборгованості, яка утворилась станом
на 09 березня 2011 року, та по 910
грн судових витрат з кожного.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 20 грудня
2012 року заочне рішення
Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 04 квітня 2012 року
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову в задоволенні позову до ОСОБА_4
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП
Факторинг Україна» 2 473 708 грн 79 коп.
кредитної заборгованості, яка
утворилась станом на 09 березня 2011 року,
та 1 820 грн судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 квітня 2013 року
рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 20 грудня 2012
року залишено без змін.

13 березня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 квітня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме - ч. 4
ст. 551 ЦК України, що потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, заявник наводить
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 05 лютого 2014 року
у справі № 6-52421св13 та рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 лютого 2014 року у справі №
6-47335св13.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалюючи рішення 12 лютого 2014 року у
справі № 6-47335св13, Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ
погодився з позицією судів першої та
апеляційної інстанцій про припинення
договору поруки від 28 лютого 2007 року на
підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України. У той же
час, виключив із мотивувальної частини
судових рішень посилання на положення
ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки договором
поруки встановлено строк її припинення
- після закінчення трьох років,
починаючи від останнього дня,
передбаченого для виконання
зобов'язань за договором кредиту, а
саме, з 01 липня 2010 року, тому днем
припинення поруки відповідно до вимог
ч. 4 ст. 559 ЦК України є 01
липня 2013 року.

У той же час, постановляючи ухвалу 15
квітня 2013 року у справі №
6-1777св13, про перегляд якої подано заяву,
Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, залишаючи без змін рішення суду
апеляційної інстанції про відмову в
задоволенні позову про стягнення
кредитної заборгованості із
поручителя, погодився із позицією суду
апеляційної інстанції про те, що
позивач мав право протягом шести
місяців, починаючи з 02 жовтня 2009 року
(дата отримання відповідачами вимоги)
звернутися до суду з вимогою до
поручителя про стягнення
заборгованості за вказаним кредитним
договором, однак такий позов був
поданий до суду лише 10 червня 2011 року,
тобто після того як зобов'язання за
вказаним договором поруки припинились
на підставі норм ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Враховуючи наведене, відсутні
підстави вважати, що у наведених
справах тотожними є встановлені судами
фактичні обставини, які мають значення
для вирішення спорів, які розглядались,
а, відповідно, що правовідносини, які
виникли між особами, які брали участь у
розгляді вказаних справ, подібні і мало
місце неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права в порівнянні
зі справою, у якій постановлена ухвала,
яку просить переглянути заявник, що
потягло за собою ухвалення різних за
змістом судових рішень.

Між тим, посилання заявника на
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 05 лютого 2014 року
у справі № 6-52421св13, якою рішення
апеляційного суду в частині відмови в
позові про стягнення кредитної
заборгованості із поручителя
скасовано, а справу в цій частині
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції, як на приклад
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах відповідно до п. 1 ч. 1
ст. 355 ЦПК України не може
здійснюватися, оскільки постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішення судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі й не відбулося
застосування норм матеріального права
при вирішенні спору по суті.

Оскільки наведені заявником доводи
не містять ознак, які згідно з вимогами
ст. 355 ЦПК України є підставами для
перегляду судового рішення, про
перегляд якого ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» подано заяву, то у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення кредитної
заборгованості, за заявою Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 квітня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П. О. Гвоздик

Судді
Є. П. Євграфова

І. М. Завгородня

Д. О. Остапчук

О. М. Ситнік