Справа № 630/1182/13-ц РІШЕННЯ
08 квітня 2014 року м.Люботин
Люботинський міський суд Харківської
області у складі головуючого Зінченка
О.В., за участю секретаря судового
засідання Медяник А.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду в м. Люботин цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про
стягнення плати за користування житлом
та визначення порядку користування
житловим приміщенням,
Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2, звернулись до
суду із позовом, в якому в якому з
урахуванням уточнення просять
стягнути з ОСОБА_3 плату за
користування жилим приміщенням за
період з січня по вересень 2013 року
включно в розмірі 4500 грн., стягнути з
ОСОБА_4 плату за користування жилим
приміщення за останні три роки в
ОСОБА_4 щомісячно, починаючи з 01.10.2013р.
сплачувати позивачам плату за
користування жилим приміщенням в
розмірі 500 грн. на місяць, визначити
порядок користування житловим
будинком, виділивши в користування
ОСОБА_3 з малолітнім ОСОБА_7 та ОСОБА_4
одну кімнату площею 9,20 м2, ОСОБА_5 одну
кімнату площею 10,90 м2, ОСОБА_1 одну
кімнату площею 6,30 м2, ОСОБА_2 одну
кімнату площею 21,50 м2, а також стягнути
солідарно з відповідачів на користь
ОСОБА_1 витрати на сплату судового
збору в розмірі 229,40 грн. та витрати на
правову допомогу в розмірі 2000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачам на праві власності належить
будинок АДРЕСА_1. За рішенням суду від
12.06.2012р. ОСОБА_3 вселена до вказаного
будинку, який належить позивачам та на
теперішній час проживає там зі своїми
дітьми, ОСОБА_4 та малолітнім ОСОБА_7
Позивачі вказують на те, що
неодноразово звертались до
відповідачів з пропозицією про
укладення договору щодо оплати
користування житловим будинком та
визначення порядку користування
житловим будинком, але відповідачі
відмовились, тому позивачі звернулись
до суду з вимогами щодо стягнення з
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 плати за користування
житловим приміщенням та щодо
визначення порядку користування
Представник позивача в судовому
засіданні позовну заяву підтримав в
повному обсязі та просив її
Відповідачі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечували, посилались на те,
що по-перше, вони є членами сім'ї
позивачів; по-друге, вони сплачували
комунальні послуги, приймали участь в
проведенні ремонтних робіт в будинку,
робіт по встановленню вікон та дверей;
по-третє, жодних пропозицій з боку
позивачів щодо укладання угоди про
користування житловим будинком не
Третя особа ОСОБА_5 позов підтримав та
просив його задовольнити.
Під час розгляду справи судом
встановлено наступне.
Житловий будинок АДРЕСА_1 належить на
праві власності позивачам, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, що підтверджується копією
свідоцтва про право власності на
житловий будинок від 14.07.1978р. (а.с. 4,5) та
копією свідоцтва про право на спадщину
від 10.02.1995р. (а.с. 6,7).
Крім позивачів в будинку постійно
проживають ОСОБА_5, ОСОБА_4 та вселені за
рішенням Люботинського міського суду
Харківської області від 12 червня 2012
року (а.с. 94-101) ОСОБА_3 та її малолітній
син - ОСОБА_7.

Позивачі вказують на те, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 не сплачують їм плату за
користування житлом та не беруть
участь по утриманню будинку, в зв'язку з
чим вони звернулись до суду з вимогою
про стягнення плати за користування
жилим приміщенням.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється
виключно на засадах змагальності
сторін, при цьому суд розглядає
цивільні справи не інакше як в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу, тобто тягар доказування
лежить на сторонах цивільно-правового
спору.

Доказування по цивільній справі, як і
судове рішення не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до
членів сім'ї власника будинку належать
особи, зазначені в частині другій
статті 64 цього Кодексу. Припинення
сімейних відносин з власником будинку
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку і колишнім членом його сім'ї
про безоплатне користування жилим
приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 162 ЖК України плата за
користування жилим приміщенням в
будинку, що належить громадянинові на
праві приватної власності,
встановлюється угодою сторін.

Позивачі зазначають, що ніякої
домовленості між ними та відповідачами
про безоплатне користування житловим
приміщенням не існує та те, що вони
неодноразово звертались до
відповідачів з пропозицією щодо
укладення договору про найм житлового
приміщення, але відповідачі
категорично відмовляються від
укладання договору.

Але будь-яких належних доказів, які б
підтверджували позицію позивачів суду
надано не було.

Натомість ОСОБА_3 надала суду копії
розписок, згідно яких вона передала
гроші ОСОБА_1 для оплати комунальних
послуг та інших обов'язкових платежів
на утримання домоволодіння та інших
будівель (а.с.50-55).

В якості доказів відповідачами також
було надано копії квитанцій (а.с. 59-60),
фотоматеріалів (61-70) та копії договору
№ 0908061 від 12.02.2008р. (57-58), що
підтверджують проведення ремонту та
монтування вікон та дверних
конструкцій в будинку за рахунок
коштів відповідачів.

Розглядаючи вимогу позовної заяви про
визначення порядку користування
житловим будинком, суд зазначає
наступне.

З матеріалів справи суд вбачає, що
позивачами лише було зазначено, що
відповідачі займають значну частину
житлової площі будинку, але позивачі не
надали суду жодних доказів того, що між
сторонами виник спір щодо користування
житловим будинком та того, що позивачі
звертались до відповідачів з метою
визначення порядку користування
житловим будинком, а останні
відмовились.

Таким чином, позивачами фактично не
доведено, що їх права порушені, та є
такими, що потребують захисту.

З тих самих підстав суд вважає такими,
що не підлягають задоволенню вимоги
про зобов'язання відповідачів
сплачувати за користування житлом в
подальшому, оскільки суд не може
постановити рішення до виникнення
спору, а побоювання позивачів, що
відповідачі не будуть сплачувати у
майбутньому не можуть розцінюватись
судом як порушення їх прав.

Виходячи з викладеного, суд дійшов
висновку про те, що в задоволенні
позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 213-215, 223, 294, 296
ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа
ОСОБА_5 про стягнення плати за
користування житлом та визначення
порядку користування житловим
приміщенням.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Люботинський міський суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О.В. Зінченко

Повний текст рішення виготовлено
11.04.2014р.