У х в а л а

іменем україни

2 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І.,
Горелкіної Н.А., Ситнік
О.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення
безпідставно набутого майна,

за касаційною скаргою
ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, на
рішення апеляційного суду м. Києва від 9
квітня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення
безпідставно набутого майна, а саме
грошових коштів в сумі 109 394,50 грн та
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 50 000 грн.

Посилався на те, що він,
перебуваючи на Київському
центральному автомобільному базарі 9
листопада 2010 року, домовився з
відповідачем про придбання у
останнього автомобіля марки «Шкода»,
модель «Октавія А5», 2007 року випуску,
номер кузова НОМЕР_3, державний
номерний знак НОМЕР_1 за ціною 13 700 дол.
США, які він сплатив відповідачу в той
же день. Позивач погодився укласти
договір купівлі-продажу автомобіля
шляхом видачі на його ім'я генеральної
довіреності на право керування та
розпорядження автомобілем, яку сторони
посвідчили у приватного нотаріуса
ОСОБА_7 13 листопада 2010 року позивач
прибув у Білоцерківський РЕВ ДАІ з
метою зняття автомобіля з обліку, однак
при перевірці документів було
виявлено, що номер двигуна та номер
кузова вибито кустарним способом після
знищення заводського
ідентифікаційного номеру. При
перевірці вказаного номеру за наявною
базою даних інформаційною системою ДАІ
«Автомобіль» та «Угон» було
встановлено, що він належить
ідентичному автомобілю «Шкода», модель
«Октавія А5», 2007 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_2, чорного кольору,
номер кузова НОМЕР_4, свідоцтво про
реєстрацію НОМЕР_5 та заявленого в
розшук, як викраденого 2 березня 2008
року. Автомобіль було вилучено у
позивача та поміщено на штрафний
майданчик. 17 листопада 2010 року по факту
виявлення розшукуваного автомобіля
було порушено кримінальну справу. В
рамках розслідування кримінальної
справи відповідач підтвердив факт
отримання від позивача коштів в
розмірі 13 700 дол. США, тому позивач
вважає що відповідач безпідставно
набув кошти та повинен їх повернути.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 22 листопада 2012 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
9 квітня 2013 року рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 22 листопада 2012 року скасовано
та ухвалено нове рішення, яким позовні
вимоги задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 109 394,50 грн. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5
- ОСОБА_6 просить скасувати оскаржуване
рішення суду апеляційної інстанції та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свої вимоги
порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції
в межах касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що укладений
між сторонами 9 листопада 2010 року
договір доручення слід вважати
удаваним, вчиненим для приховування
іншого правочину - договору
купівлі-продажу, в розумінні ст. 235 ЦК
України, а отже кошти в розмірі 109 394,50
грн. набуті відповідачем правомірно.

Скасовуючи рішення
суду першої інстанції, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що у
автомобіля «Шкода» змінено номер
кузова кустарним способом після
знищення заводського
ідентифікаційного номеру, не є дійсним
свідоцтво про реєстрацію ТЗ, а сам
автомобіль перебуває в розшуку у
зв'язку з викраденням, тому даний
автомобіль не може перебувати у
цивільному обороті і відповідно не
може бути предметом цивільно-правових
угод (правочинів), в тому числі і
односторонніх, якою є видача
довіреності на право користування та
розпорядження.

Згідно ч. 2 ст. 178 ЦК
України види об'єктів цивільних прав,
перебування яких у цивільному обороті
не допускається (об'єкти, вилучені з
цивільного обороту), мають бути прямо
встановлені у законі.

Відповідно до вимог ст.
37 Закону України «Про дорожній рух» №
3353-ХІІ від 30 червня 1993 року в редакції,
що діяла на момент виникнення спірних
правовідносин, забороняється
експлуатація незареєстрованих (не
перереєстрованих) транспортних
засобів, ідентифікаційні номери
складових частин яких не відповідають
записам у реєстраційних документах,
знищені чи підроблені, без номерного
знака або з номерним знаком, що не
відповідає цьому засобу.

Таким чином,
перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
апеляційного суду м. Києва від 9 квітня
2013 року, тому що судове рішення
законним та обґрунтованим.

Доводи касаційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332
ЦПК України суд касаційної інстанції
при попередньому розгляді справи
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану
представником ОСОБА_6, на рішення
апеляційного суду м. Києва від 9 квітня
2013 року, відхилити.

Рішення апеляційного
суду м. Києва від 9 квітня 2013 року в
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
стягнення безпідставно набутого майна,
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Н.А. Горелкіна О.М.
Ситнік