Справа № 1313/2-292/11
Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/783/440/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючої судді: Берези В.І.,
суддів: Федоришина А.В., Штефаніци Ю.Г.,

за участю секретаря судового
засідання: Брикайло М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Миколаївського районного суду
Львівської області від 16 вересня 2013
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» про визнання недійсним договору,
-

в с т а н
о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2
в користь Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»,
процесуальним правонаступником якого
є ТзОВ «Кредитні Ініціативи», кредитну
заборгованість в розмірі 45 858 доларів
США 93 центи, що еквівалентно в
національній валюті України за
офіційним курсом НБУ 333 937 грн. 87 коп.,
державне мито у розмірі 1700 грн. 00 коп.,
витрати на інформаційно- технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі
120 грн. 00 коп. та витрати, пов'язані з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача в розмірі 250 грн. 00
коп., а всього разом 336 007 грн. 87 коп. В
решті позовних вимог відмовлено.

В позові ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» про визнання недійсним
кредитного договору № 984 від 17.09.2007 р. та
договору застави транспортного засобу
№9697 від 17.09.2007 р. - відмовлено.

Ухвалою Миколаївського районного суду
Львівської області від 22.10.2013 року
внесено виправлення в оскаржуване
рішення, зазначено суму, яка підлягає
стягненню, - 41795 доларів США.

Рішення суду оскаржив відповідач за
первісним позовом - ОСОБА_2, просить
таке скасувати та ухвалити нове
рішення, яким зустрічний позов
задовольнити повністю, а у задоволенні
первісного позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що
рішення є незаконним та
необгрунтованим. Судом першої
інстанції не було надано належної
оцінки усім обставинам справи,
порушено принцип рівності сторін, до
уваги взято неналежні докази, не
з`ясовано їх правову природу. Мотивує
тим, що позов задоволено частково,
однак по факту стягнуто повну суму
заявлених позовних вимог, з
урахуванням пені, яка не повинна була
стягуватись. Виходячи із обсягу
задоволених позовних вимог,
неправильно стягнуто судові витрати. В
рішенні відсутнє обґрунтування
підстав для заміни позивача за
первісним позовом його
правонаступником - ТзОВ «Кредитні
ініціативи». Судом не досліджено, чи
була проведена оплата права вимоги за
відповідним договором. В матеріалах
справи відсутній договір
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 17.12.2012 року. Крім того, не
досліджено, чи перейшло до нового
кредитора право вимоги на заставне
майно. Судом не з`ясовано правову
природу договору відступлення права
вимоги від 17.12.2012 року, як і не
встановлено, чи ТзОВ «Кредитні
Ініціативи» - небанківська установа,
отримало ліцензію НБУ на здійснення
валютних операцій. До того ж, у банку
була відсутня індивідуальна ліцензія
на використання іноземної валюти. В
спірному договорі кредиту не визначено
тип відсоткової ставки. Вказує на те, що
законодавством не передбачено надання
апелянту права використовувати
готівкову іноземну валюту шляхом
внесення доларів США в касу банку при
здійсненні платежів на виконання
оспорюваного договору кредиту. Суд не
зменшив стягнуту з апелянта суму
комісії на 217 доларів США у гривневому
еквіваленті, хоча повинен був, так як
остання не відноситься до операцій з
надання кредитів.

В судове засідання особи, які беруть
участь у справі, не з`явилися, хоча були
належним чином повідомлені про час та
місце судового розгляду справи, а тому,
відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України,
справу розглянуто у їх відсутності.
Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи, межі та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до наступного.

Згідно зі ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст.213 ЦК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

З огляду на наявні в матеріалах справи
та досліджені в судовому засіданні
докази, оскаржуване рішення відповідає
вищезазначеним вимогам.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що між ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» та гр. ОСОБА_2 17 вересня 2007 року
було укладено кредитний договір № 984 на
суму 43 400 доларів США з терміном
повернення кредиту та процентів за ним
не пізніше 15 вересня 2014 року та
процентною ставкою за користування
кредитними коштами у розмірі 10
відсотків річних.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним
договором 17 вересня 2007 року було
укладено договір застави
транспортного засобу № 9697 від 17.09.2007
року. Згідно з умовами даного договору,
ОСОБА_2 передає в заставу позивачу
транспортний засіб - автомобіль марки
TOYOTA, модель AVALON, 2007 року випуску, шасі
(кузов, рама) № НОМЕР_2, колір зелений,
тип - легковий седан - В, реєстраційний
номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2 на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серія НОМЕР_3,
виданого РЕВ 6-го МВР ДАІ при УМВС
України у Львівській області 31.08.2007
року.

Судом першої інстанції надано правову
оцінку спірному кредитному договору та
встановлено, що згідно з п.5.2.1. цього
договору відповідач зобов'язується
погасити заборгованість по кредиту
відповідно до розробленого графіку
погашення, на позичковий рахунок
НОМЕР_4, відкритий у філії «Відділення
Промінвестбанку в м. Львів».

Судом застосовано ст.526 ЦК України,
відповідно до якої зобов`язання має
виконуватись належним чином, та
встановлено неналежність виконання
грошового зобов`язання ОСОБА_2 перед
ПАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк».

Відповідним розрахунком
заборгованості по кредиту (а.с.114-115)
підтверджується сума заборгованості,
яку суд першої інстанції вирішив
стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк».

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції -
визначеним розміром кредитної
заборгованості, яка підлягає стягненню
з ОСОБА_2 Стягнення суми заборгованості
без врахування пені - 4063, 93 доларів США,
відповідає встановленим обставинам
справи.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що вимога
в частині стягнення пені не підлягає
задоволенню, оскільки відсутні дані
щомісячного періоду нарахування пені
за відповідний період часу, а лише
вказана загальна сума.

Відтак, беручи до уваги наявну в
матеріалах справи ухвалу
Миколаївського районного суду
Львівської області від 22.10.2013 року
(а.с.205), встановивши порушення
кредитного зобов`язання позичальником
ОСОБА_2, судом правильно застосовано
відповідні норми Цивільного кодексу
України до спірних правовідносин та
стягнуто з ОСОБА_2 кредитну
заборгованість в розмірі 41 795 доларів
США.

Як вбачається з матеріалів справи,
позов пред`явлений ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк». Суд першої інстанції стягнув
заборгованість в користь ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк», однак
вказав у рішенні, як в мотивувавальній,
так і в резолютивній частинах, що
правонаступником банку є ТзОВ
«Кредитні Ініціативи». На думку
колегії суддів, таке посилання суду
необхідно виключити з мотивувальної та
резолютивної частин рішення, оскільки
згідно з матеріалами справи суд першої
інстанції не вирішував питання щодо
залучення як правонаступника позивача
нового кредитора - ТзОВ «Кредитні
Ініціативи», внаслідок відступлення
права вимоги та не досліджував факт
укладення договору про відступлення
права вимоги і підтвердження
процесуального правонаступництва. В
матеріалах справи відсутні докази, в
розумінні ст. 59 ЦПК України, що
підтверджують процесуальне
правонаступництво ТзОВ «Кредитні
Ініціативи», а наявні лише копії
документів, не завірені належним чином.

Виключення з рішення суду покликання
на те, що правонаступником ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» є ТзОВ
«Кредитні Ініціативи», не впливає на
вирішення спору по суті та стягнення з
ОСОБА_2 заборгованості за кредитним
договором в користь банку та не
позбавляє позивача у випадку
підтвердження факту правонаступництва
провести заміну сторони виконавчого
провадження на стадії виконання
рішення суду.

Щодо доводів апеляційної скарги в
частині відсутності у ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» індивідуальної ліцензії на
здійснення валютних операцій, то такі
не заслуговують на увагу.

Районним судом обгрунтовано
відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні
зустрічної позовної заяви про визнання
кредитного договору недійсним.

Підпунктом «в» пункту 4 статті 5 Декрету
Кабінету Міністрів України від 19
лютого 1993 року № 15-93 «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю» передбачено наявність
індивідуальної ліцензії Національного
банку України на здійснення операцій
щодо надання та одержання резидентами
кредитів у іноземній валюті, якщо
терміни і суми таких кредитів
перевищують встановлені
законодавством межі. Оскільки на цей
час законодавством України не
встановлено термінів і сум кредитів у
іноземній валюті як критеріїв їх
віднесення до сфери дії режиму
індивідуального ліцензування, ця норма
не може застосовуватись судами.

Беручи до уваги ст.5 Декрету, судом
правильно зазначено, що здійснення
банками валютних операцій з надання
кредитів в іноземній валюті не
потребує отримання індивідуальних
ліцензій і може проводитись на
підставі письмових дозволів
(генеральних ліцензій), отриманих у
встановленому законом порядку.

Також, не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги щодо необхідності
зменшення стягненої з ОСОБА_2 суми
заборгованості на суму комісійних
послуг банку в розмірі 217 доларів США.
Посилання апелянта на ту обставину, що
надання послуг комісії не відноситься
до операцій з надання кредитів і
здійснена апелянтом їх оплата повинна
бути врахована при визначенні суми
стягнення є безпідставним. Згідно з
п.3.4. Кредитного договору №984 від 17.09.2007
року комісійна винагорода банку - це
винагорода за надання та
обслуговування кредиту, а тому така не
може бути врахована в погашення суми
заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Рішення відповідає вимогам закону і
зібраним по справі доказам, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому апеляційну скаргу
слід відхилити.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст.ст.
313, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л
а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду
Львівської області від 16 вересня 2013
року залишити без змін.

Виключити з мотивувальної та
резолютивної частин рішення
покликання: «процесуальним
правонаступником якого є ТзОВ
«Кредитні Ініціативи».

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча:
Береза В.І.

Судді:
Федоришин А.В.

Штефаніца Ю.Г.