Номер провадження: 22-ц/785/4646/14
Головуючий у першій інстанції Поліщук
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

Черевка П.М.,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 24 березня 2014 року по справі за
позовом Одеського обласного центру
зайнятості до Приватного підприємства
«I-Макс-Технології», ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору поступки
боргу,-

встановила:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом та просив
визнати недійсним договір поступки
боргу від 22.07.2013 року за № 05/03, що був
укладений між Приватним підприємством
«I-Макс-Технології» та ОСОБА_3.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
зазначений договір не відповідає
вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України, оскільки
його зміст суперечить ч. 2 ст. 175 ГК
України та ч. 3 ст. 512 ЦК України.
Предметом договору є уступку права
вимоги боргу в сумі 46000 грн. по
господарському договору про надання
консультаційних послуг № 27/1 від 01.08.2010
року, укладеного між Одеським обласним
центром зайнятості та
ПП«I-Макс-Технології». Оскільки сторони
по зазначеному договору є суб'єктами
майново-господарських зобов'язань, то
заміна останнього договором № 05/03, який
є похідним від договору № 27/1 на ОСОБА_3,
не суб'єкта господарювання,
визначеного у ст. 55 ГК України,
суперечить ч. 3 ст. 512 ЦК України та ч. 2
ст. 175 ГК України.

Згідно з ч. 3 ст. 512 ЦК України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений, якщо
це встановлено договором або законом. А
відповідно до ч. 2 ст. 175 ГК України
суб'єктами майново-гоподарських
зобов'язань можуть бути тільки суб'єкти
господарювання , до яких ОСОБА_3 не
відноситься. Тому позивач просив
визнати договір поступки боргу від
22.07.2013 року за № 05/03 недійсним.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 24 березня 2014 року у
задоволенні позові відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним
рішенням, ОСОБА_3, подав до суду
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати, ухвалити по
справі нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити як незаконних
та необґрунтованих, посилаючись на
порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті та справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог Одеському обласному центру
зайнятості, суд першої інстанції
виходив з того, що договір про поступку
боргу № 05/03 від 22.07.2013 року між ПП
«I-Макс-Технології» та фізичною особою
ОСОБА_3 не є укладеним, а тому не може
бути визнаний судом недійсним.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно
та всебічно дослідив обставини по
справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, що їх
регулює.

Так, апеляційним судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи та не
спростовується сторонами, що 01.08.2010
року між Одеським обласним центром
зайнятості (далі «Замовник») та
Приватним підприємством
«І-Макс-Технології» (далі «Виконавець»)
був укладений договір про надання
консультативних послуг за № 27/1,
відповідно до якого «Замовник»
доручає, а «Виконавець» зобов'язується
надати йому інформаційні,
консультаційні, методичні послуги та
іншу допомогу по організації і
проведенню процедури закупівлі
(відкриті торги) на будівництво
Красноокнянського РЦЗ з урахуванням
специфічних потреб «Замовника» та
вимог чинного законодавства.
«Виконавець» має право залучати до
виконання частини послуг третіх осіб.

Розділом договору «Обов'язки сторін»
визначено, що «Замовник»
зобов'язується протягом 3 робочих діб з
моменту підписання цього договору
надати «Виконавцю» необхідні
документи та інформацію про предмет
закупівлі торгів; оплатити виконані
«Виконавцем» роботи у порядку,
встановленому даним договором; сприяти
«Виконавцю» в виконанні робот.

У свою чергу «Виконавець»
зобов'язується: виконати у встановлені
строки роботи, передбачені договором, і
передати роботи «Замовнику» згідно
акту прийому-передачі, в обумовлені
договором терміни; забезпечити повне,
якісне і своєчасне виконання робіт, що
передбачено цим договором та діючим
законодавством.

У випадку невиконання або неналежного
виконання зобов'язань за цим договором
сторони несуть відповідальність
відповідно до чинного законодавства
України. Розділом договору «Вартість
робіт та порядок розрахунків»
передбачено, що вартість робіт
визначається на основі кошторису
(Додаток 1), який є невід'ємною частиною
даного договору та складає 60000 грн. у
томі числі ПДВ (20 %) 10000 грн.. Розрахунки
за виконані роботи з «Виконавцем»
здійснюються в 5-ти денний термін після
виконання і приймання послуг,
передбачених цим договором, та
підписання акту прийому здачі
виконаних робіт. Розрахунки за
виконані роботи проводяться з
«Виконавцем» у безготівковій формі в
гривнях України (а.с.23).

Розділом договору «Інші умови»
передбачено, що договір набуває
чинності з моменту його підписання
уповноваженими представниками сторін
та діє до 31 грудня 2010 року, але у
будь-якому випадку до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
(а.с.24).

Відповідно до договору поступки
боргу від 22.07.2013 року за № 05/03, який був
укладений між ПП «I-Макс-Технології» та
фізичною особою ОСОБА_3, первісний
кредитор (ПП «I-Макс-Технології»)
передає новому кредитору (ОСОБА_3) право
вимоги до боржника щодо оплати за
невиконані послуги на загальну суму 46000
грн. згідно основного договору. За цим
договором новий кредитор одержує право
(замість первісного кредитора)
вимагати від боржника належного
виконання зобов'язань передбаченими
чинним законодавством та основним
договором щодо оплати за невиконані
послуги на загальну суму 46000 грн.,
згідно основного договору. Тлумачення
предмету договору здійснюється з
урахуванням основного договору.
Первісний кредитор зобов'язується
забезпечити нового кредитора всім
необхідним, що засвідчує право вимоги.
Цей договір набирає чинності з моменту
його підписання і діє до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
(а.с.34).

Згідно акту здачі-приймання виконаних
робіт № 1 від 2010 року, укладеному між
первісним кредитором та боржником,
первісний кредитор надав, а боржник
отримав послуги на загальну суму 14000
грн. (а.с.26).

З листа боржника (відповідь на
претензію первісного кредитора) №
3149/15/16 від 20.09.2010 року вбачається, що
інші послуги на загальну суму 46000 грн.
не виконані з вини боржника (а.с.69).

У постанові Одеського апеляційного
господарського суду від 07 липня 2011 року
(а.с.51-55), залишеним без змін Вищим
господарським судом, зазначено, що
доводи скаржника ПП
«І-Макс-Технології» про те, що Центр
умисно та необґрунтовано не надав
підприємству необхідну для повного
виконання умов договору документацію,
що унеможливило для останнього
виконати умови договору в повному
обсязі, у зв'язку з чим вартість послуг,
що не були виконані з вини замовника
складає 46000 грн., є голослівними та не
ґрунтуються на матеріалах справи. Так,
відповідно до умов укладеного договору
виконавець зобов'язався розпочати
виконання робіт негайно після надання
замовником необхідної документації та
інформації. При цьому умовами договору
сторонами не визначено яка саме
конкретно документація та інформація є
необхідною. Виконання підприємством
робіт за договором вартістю 14000 грн. та
прийняття їх Центром за відповідним
актом здачі-приймання однозначно
свідчить про отримання скаржником від
Центру необхідної документації та
інформації, оскільки в противному разі,
відповідно до умов укладеного
договору, підприємство не мало права та
й не мало можливості розпочати
виконання робіт за договором, у зв'язку
з чим суд дійшов висновку, що підстави
для задоволення позовних вимог
підприємства про стягнення з Центру 46000
грн. відсутні внаслідок їх
безпідставності та недоведеності
належними та допустимими доказами.

Згідно до ст. 903 ЦК України, якщо
неможливість виконати договір виникла
з вини замовника, він зобов'язаний
виплатити виконавцеві плату в повному
обсязі, якщо інше не встановлено
договором або законом. У разі
неможливості виконати договір про
надання послуг, що виникла не з вини
виконавця, замовник зобов'язаний
виплатити виконавцеві розумну плату.
Якщо неможливість виконати договір
виникла з вини замовника, він
зобов'язаний виплатити виконавцеві
плату в повному обсязі, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
спірний правочин не укладено, оскільки
договір № 27/1, який є основним до
спірного договору № 05/03, безпосередньо
не встановлював конкретних боргових
зобов'язань перед ПП
«І-Макс-Технології».

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити ЦК
України, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним та відповідати його
внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правих наслідків, що обумовлені ним.

Сторонами не заперечується, що
основний договір, укладений між
Одеським обласним центром зайнятості
та ПП «І-Макс-Технології», є договором
про надання послуг, дії якого
врегульовані правилами статті 901 ЦК
України.

Відповідно до статті 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором. Таким
чином, договір про надання послуг є
двостороннім та таким, що вважається
укладеним з моменту досягнення згоди
за всіма істотними умовами (ст. 638 ЦК).

Основним договором про надання послуг
№ 27/1 встановлено, що ПП
«І-Макс-Технології» зобов'язується
надати передбачені договором послуги,
а інша сторона оплатити ці послуги.

Як правильно зазначив суд першої
інстанції у даному договорі відсутні
такі сторони як «Кредитор» та
«Боржник», також з зазначеного
договору не вбачається чи сплив строк
його дії, чи виникло у однієї зі сторін
договору право вимоги до іншої сторони,
та хто серед них є кредитором, а хто
боржником на час підписання договору
про поступку боргу, вже між ПП
«І-Макс-Технології» та ОСОБА_3.

Згідно з ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
вставлено договором або законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок:
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги являє собою
договірну передачу зобов'язальних
вимог первісного кредитора новому
кредитору. Відступлення права вимоги
відбувається шляхом укладення
договору. Якщо відступлення вимоги має
оплатний характер, до цього договору
застосовуються положення ЦК України
про купівлю-продаж, якщо передача права
є безоплатною - положення про
дарування.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що право
вимоги має безперечно існувати на дату
укладення договору уступки права
вимоги. Матеріалами справи
підтверджено, що ПП «І-Макс-Технології»
не виконало в повному обсязі свої
зобов'язання за Основним договором про
надання послуг.

З врахуванням того, що Одеський центр
зайнятості, до укладення договору
поступки боргу, добровільно не
визнавав борг у розмірі 46000 грн., право
вимоги за яким начебто було передано
новому кредитору - фізичній особі
ОСОБА_3, суд першої інстанції правильно
зазначив, що оскаржуваний договір
підписувався сторонами цього договору
формально, з не з метою на реальне
настання правих наслідків, що
обумовлені ним.

У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» зазначено, що відповідно
до частини першої статті 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання стороною (сторонами)
вимог, які встановлені статтею 203 ЦК
України, саме на момент вчинення
правочину. Не може бути визнаний
недійсним правочин, який не вчинено. У
зв'язку з цим судам необхідно правильно
визначати момент вчинення правочину
(статі 205-210,640 ЦК тощо). Зокрема не є
укладеними правочини (договори), у яких
відсутні встановлені законодавством
умови, необхідні для їх укладення
(відсутня згода за всіма істотними
умовами договору; не отримано акцепт
стороною, що направила оферту; не
передано майно, якщо відповідно до
законодавства для вчинення правочину
потрібна його передача, тощо.
Встановивши ці обставини суд відмовляє
в позові про визнання правочину
недійсним. З вищенаведеного випливає,
що доки договір не пройде всі стадії
свого укладення - досягнення згоди
сторін (консенсусу) з усіх істотних
умов договору і надання цій згоді
належної форми, а у випадках з реальним
договором слід додати ще і передання
майна, договір не є укладеним і не
породжує для сторін тих цивільних прав
та обов'язків, на досягнення яких він
був спрямований.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що ОСОБА_3 та ПП
«І-Макс-Технології» не уклали спірний
договір № 05/03, оскільки не досягли
згоди щодо належного його предмету,
який повинен бути визначений основним
договором № 27/1 або господарським судом
за результатами розгляду справи щодо
неналежного виконання господарського
договору № 27/1, борг повинен бути
безспірним, індивідуалізованим та
відповідати вимогам закону.

Аналізуючи зазначене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що не може бути договір, який
неукладений, визнаний судом недійсним.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають зібраним у
справі доказам, яким судом дана належна
оцінка, правильно визначена юридична
природа правовідносин і закон, який їх
регулює.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини по справі, рішення суду
відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК
України, а тому не вбачає підстав для
його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 24 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

П.М. Черевко