Справа № 682/96/14-ц
Провадження № 2/682/140/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2014 року Славутський міськрайонний
суд Хмельницької області в складі :
головуючого судді Зеленської В.І., при
секретарі Кондратюк Л.О., з участю
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Славута
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного
майна чоловіка і жінки, які проживали
однією сім"єю, але не перебували у
шлюбі,

в и р і ш и в.

Позов задовольнити частково.

Поділити спільне сумісне рухоме майно
та виділити у власність ОСОБА_3 стінку
"Вікторія" вартістю 1200 грн, прихожу
"Соня" вартістю 400 грн, камін вартістю 4000
грн, холодильник двохкомпресорний "АTLANT
6023.001" вартістю 800 грн, а всього рухомого
майна на суму 6400 грн;

виділити у власність ОСОБА_4
мікрохвилбову піч "SAMSUNG G2712 NG" вартістю200
грн, спальний гарнітур "Софія" вартістю
2000 грн, кухонний гарнітур "Оля-Нова"
вартістю 1500 грн, плиту газову АRDO C 6640 GGW
вартістю 2100 грн, диван-кут з кріслом
вартістю 600 грн, а всього рухомого майна
на суму 6400 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 1243
грн 60 коп судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Протягом десяти днів з дня
проголошення на рішення може бути
подана апеляційна скарга в апеляційний
суд Хмельницької області через
Славутський міськрайонний суд.

Суддя
Зеленська В. І.

Справа № 682/96/14-ц

Провадження № 2/682/140/2014

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2014 року Славутський міськрайонний
суд Хмельницької області в складі :
головуючого судді Зеленської В.І., при
секретарі Кондратюк Л.О., з участю
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Славута
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного
майна чоловіка і жінки, які проживали
однією сім"єю, але не перебували у
шлюбі,

в с т а н о в и в.

14.01.2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного
сумісного майна чоловіка і жінки, які
проживали однією сім"єю, але не
перебували у зареєстрованому шлюбі.

В позовній заяві ОСОБА_3 вказав, що з 2002
р по 2009 рік він проживав однією сім"єю з
відповідачкою ОСОБА_4, вели спільне
господарство, мали спільний бюджет та
фактично перебували у шлюбних
відносинах, хоча офіційно шлюб не
реєстрували. За період спільного
проживання, починаючи з 2004 року,
придбали майно, яке є спільною сумісною
власністю: квартиру АДРЕСА_1 вартістю
148340,00 грн, холодильник
двохкомпресорний "АTLANT 6023.001" вартістю
4680,00 грн, пральну машину LGF-8091 LD вартістю
3240,00 грн, мікрохвильову піч "SAMSUNG G2712 NG"
вартістю 860,00 грн, плиту газову АRDO C 6640 GGW
вартістю 4148,00 грн, телевізор MEREDIAN TK-T7271
вартістю 2304,00 грн, стінку "Вікторія" 4,2 м
вартістю 4200,00 грн, диван-кут з кріслом
"Сандра" вартістю 6500,00 грн, кухонний
гарнітур "Оля-Нова" 2,6 м вартістю 3150,00
грн, спальний гарнітур "Софія" вартістю
5300,00 грн, прихожу "Соня" вартістю 1500,00
грн, камін вартістю 4000,00 грн, котел
газовий житомирський вартістю 2850,00
грн., колонку газову "Львівська"
вартістю 1150,00 грн. У 2009 році припинили
спільне проживання та ведення
сумісного господарства. Він тимчасово
винаймає інше житло. Вніс на депозитний
рахунок Територіального управління
державної судової адміністрації в
Хмельницькій області вартість 1/2
частки квартири в сумі 74170,00 грн і
просить поділити спільне сумісне
майно, набуте за час перебування у
фактичних шлюбних відносинах з
відповідачкою, виділивши йому стінку
"Вікторія" вартістю 4200,00 грн диван-кут з
кріслом "Сандра" вартістю 6500,00 грн,
прихожу "Соня" вартістю 1500,00 грн, камін
вартістю 4000,00 грн, холодильник
двохкомпресорний АТЛАНТ вартістю 4680,00
грн на загальну суму 169220,00 грн і
квартиру АДРЕСА_1; виділити
відповідачці - котел газовий
житомирський вартістю 2850,00 грн, кухню
"Оля-Нова" вартістю 3150,00 грн, спальню
"Софія" вартістю 5300,00 грн, пральну
машину LGF-8091 LD вартістю 3240,00 грн,
мікрохвильову піч "SAMSUNG G2712 NG" вартістю
860,00 грн, плиту газову АRDO C 6640 GGW вартістю
4148,00 грн, телевізор MEREDIAN TK-T7271 вартістю
2304,00 грн, колонку газову "Львівська"
вартістю 1150,00 грн, всього рухомого
майна на суму 23002,00 грн та відшкодувати
їй з депозитного рахунку 74170,00 грн
вартості 1/2 частки квартири АДРЕСА_1

Відповідачка позов не визнала і
пояснила, що дійсно проживала з ОСОБА_3
однією сім"єю з 2002 року по серпень 2009
року. За час спільного сумісного
проживання дійсно придбали спільне
майно, в тому числі на праві спільної
часткової власності - двохкімнатну
квартиру АДРЕСА_1. Проте, частина
спільно придбаного рухомого майна
морально застаріла і значно зменшилась
в ціні, а частина майна була
використана і знищена ще в період
спільного сумісного проживання,
зокрема: газова колонка, котел газовий
житомирський, телевізор Мередіан.
Пральну машину вони разом не купували і
не мали у спільному користуванні. Згоди
на компенсацію їй вартісті 1/2 частки
квартири вона не дає, так як не має
іншого придатного для проживання
житла. Просить застосувати до позовних
вимог ОСОБА_3 строк позовної давності,
так як протягом трьох років з часу
припинення спільного проживання він не
звертався до суду за захистом
порушеного права і поділ спільного
мана. Просить відмовити в задоволенні
позову.

В ході судового розгляду сторони
дійшли згоди про кількість і вартість
майна, яке підлягає поділу між ними, з
урахуванням зносу та повного його
використання за час спільного
проживання, зокрема: стінка "Вікторія"
вартістю 1200 грн, прихожа "Соня" вартістю
400 грн, камін вартістю 4000 грн,
холодильник двохкомпресорний "АTLANT
6023.001" вартістю 800 грн, мікрохвильова піч
"SAMSUNG G2712 NG" вартістю 200 грн, спальний
гарнітур "Софія" вартістю 2000 грн,
кухонний гарнітур "Оля-Нова" вартістю
1500 грн, плита газова АRDO C 6640 GGW вартістю
2100 грн, диван-кут з кріслом вартістю 600
грн . Одразу ж після припинення
спільного проживання відповідачка
замінила систему опалення у спільній
квартирі та встановила новий газовий
котел, у зв"язку з чим відпала потреба у
використанні газової колонки. Тому
газовий котел житомирський та газова
колонка "Львівська" демонтовані і
знищені.

Позивач ОСОБА_3 просить поновити строк
позовної давності, посилаючись на те,
що з 2009 року він неодноразово звертався
до відповідачки з вимогою про
добровільний поділ майна і квартири.
Відповідачка погоджувалась здійснити
розподіл добровільно, а він збирав
кошти для компенсації їй частини
вартості майна. Проте, у 2013 році
відповідачка категорично відмовилась
в добровільному порядку виділити йому
частину рухомого майна та вирішити
питання з квартирою. Тому він вважає, що
право на звернення до суду за захистом
порушеного права у нього виникло у 2013
році.

В ході судового розгляду позивач
ОСОБА_3 змінив позовні вимоги та
просить поновити строк позовної
давності і поділити спільне сумісне
майно з відповідачкою та виділити йому
у власність: стінку "Вікторія" вартістю
1200 грн, прихожу "Соня" вартістю 400 грн,
камін вартістю 4000 грн, холодильник
двохкомпресорний "АTLANT 6023.001" вартістю 800
грн, газову плиту АRDO C 6640 GGW вартістю 2100
грн, а всього рухомого майна на суму
8500,00 грн; виділити у власність ОСОБА_4
диван-кут з кріслом "Сандра" вартістю 600
грн, газову колонку "Львівська"
вартістю 600 грн, мікрохвильову піч "SAMSUNG
G2712 NG" вартістю 200 грн, спальний гарнітур
"Софія" вартістю 2000 грн, кухонний
гарнітур "Оля-Нова" вартістю 1500 грн,
газовий котел житомирський вартістю 1400
грн, а всього рухомого майна на суму
6300,00 грн.; залишити йому у власність
квартиру АДРЕСА_1 та компенсувати
відповідачці з депозитного рахунку
74170,00 грн вартості 1/2 частки квартири;
стягнути з відповідачки в його користь
судові витрати в розмірі 6971,80 грн.

Представник позивача ОСОБА_1
підтримала позовні вимоги ОСОБА_3

Відповідачка ОСОБА_4 просить
застосувати строк позовної давності,
врахувати, що згоди на припинення її
права власності на 1/2 частку квартири
АДРЕСА_1 вона не дає, компенсацію
отримувати не бажає і відмовити в
задоволенні позову повністю.

Представник відповідачки ОСОБА_2
просить застосувати строк позовної
давності до позовних вимог і відмовити
в задоволенні позову, враховуючи при
цьому, що відповідачка не дала згоди на
припинення її права власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1 та отримання
компенсації її вартості .

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, суд
знаходить. що позов слід задовольнити
частково з таких підстав.

Свідок ОСОБА_5 показав, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 з 2002 року по серпень 2009 року
проживали однією сім"єю без реєстрації
шлюбу. У 2005 році вони спільно придбали
квартиру в будинку АДРЕСА_1 вели
спільне господарство.

Сторони визнали, що вони дійсно з
2002 року до серпня 2009 року проживали
однією сім"єю без реєстрації шлюбу,
вели спільне господарство, мали
спільний бюджет , між ними склалися
усталені відносини, що притаманні
подружжю.

Відповідно до п. 20 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
21.12.2007 N 11 "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
сільного майна подружжя" при
застосуванні ст. 74 СК ( 2947-14 ), що регулює
поділ майна осіб, які проживають у
фактичних шлюбних відносинах, судам
необхідно враховувати, що правило
зазначеної норми поширюється на
випадки, коли чоловік та жінка не
перебувають у будь-якому іншому шлюбі і
між ними склалися усталені
відносини, що притаманні подружжю.

В період з 2002 по серпень 2009 року ОСОБА_3
та ОСОБА_4 в будь-якому іншому
зареєстрованому шлюбі не перебували
(а.с.86).

Тому суд знаходить встановленим факт
проживання однією сім"єю ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 в період з 2002 року по серпень 2009
року.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року №3 "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнствата стягнення аліментів" за
загальним правилом дії законів та
інших нормативно-правових актів у часі
(ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК
України застосовуються до сімейних
відносин, які виникли після набрання
ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004
року.

У жовтні 2005 року сторони спільно купили
квартиру АДРЕСА_1 яка знаходиться у їх
спільній частковій власності та
кожному з них належить по 1/2 її частки
(а.с.4-5).

З метою облаштування нового житла в
період з 2005 р по 2007 рік за час спільного
проживання сторони визнали, що вони
спільно придбали рухоме майно: стінку
"Вікторія", диван-кут "Сандра", прихожу
"Соня", камін, холодильник
двохкомпресорний Атлант, котел
газовий, колонку газову, кухонний
гарнітур "Оля-Нова", спальний гарнітур
"Софія", мікрохвильову піч, газову
плиту.

Таким чином до спірних правовідносин
між сторонами можливо застосовувати
норми Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу
України, якщо жінка та чоловік
проживають однією сім'єю, але не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними. На майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення глави 8 цього Кодексу.

Встановлено, що сторони не
укладали будь-якого письмового
договору щодо спільно придбаного
рухомого майна. Тому суд вважає, що
набуте ними за час спільного
проживання рухоме майно, належить їм на
праві спільної сумісної власності.

Зі змісту ст. 71 СК України
вбачається, що якщо між подружжям не
досягнуто згоди про спосіб поділу
спільного майна, то за позовом подружжя
або одного з них суд може постановити
рішення: про поділ майна в натурі, якщо
це можливо без шкоди для його
господарського призначення; про
розподіл речей між подружжям з
урахуванням їх вартості та частки
кожного з подружжя в спільному майні;
про присудження майна в натурі одному з
подружжя з покладенням на нього
обов'язку компенсувати другому з
подружжя його частку грішми.

Відповідно до п. 19 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
21.12.2007 N 11 "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
сільного майна подружжя", вирішуючи
спори про поділ майна подружжя, суди
повинні враховувати, що само по собі
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності подружжя
на майно, набуте за час шлюбу.

А отже і припинення фактичних
сімейних відносин чоловіка і жінки, які
не перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, не припиняє
права спільної сумісної власності на
майно, набуте за час спільного
проживання.

За правилами ст. 72 СК України до
вимоги про поділ майна, заявленої після
розірвання шлюбу, застосовується
позовна давність у три роки. Позовна
давність обчислюється від дня, коли
один із співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права
власності. У зв"язку з цим позовна
давність не розпочнеться, якщо після
розірвання шлюбу (припинення спільного
проживання) права того, хто залишив
свою частку у спільному майні за
попереднім місцем проживання, не
вимагаючи його поділу, не будуть
порушені колишньою дружиною чи
колишнім чоловіком.

Відповідач ОСОБА_4 подала суду
заяву про застосування строку позовної
давності та відмову в задоволенні
позову з цих підстав, посилаючись на те,
що спір щодо поділу спільного
сумісного майна виник ще у 2010 році .

Позивач ОСОБА_3 просить поновити
строк позовної давності, посилаючись
на те, що протягом 2009 р, 2010 р надсилав
відповідачці письмові пропозиції щодо
вирішення майнового спору, але згоди
досягнуто не було. Проте, у 2012 році
відповідачка ОСОБА_4 погодилась на
добровільний поділ майна, тому він став
збирати кошти для проведення його
оцінки та виплати їй компенсації
вартості половини рухомого майна і
квартири. У 2013 році оцінка майна була
здійснена, але відповідачка знову
заперечила проти його поділу. Тому
вважає, що строк позовної давності
пропущений з поважних причин.

Судом досліджені письмові
пропозиції ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
добровільний поділ спільного
сумісного майна від 28.12.2009 р (а.с.7-8), від
28.01.2010 року (а.с.9), а також відповідь
ОСОБА_4 від 12.02.2010 року (а.с.88), з якої
вбачається, що вона погодилась на
добровільний поділ. З висновку про
вартість майна вбачається, що його
оцінка проведена у 2013 році (а.с.6). Суд
також враховує, що спірне рухоме майно
знаходиться у квартирі, 1/2 частка якої
належить на праві спільної часткової
власності позивачу ОСОБА_3
Відповідачка ОСОБА_4 мала право
зажадати від ОСОБА_3 забрати свою
частку у рухомому майні, але такої
вимоги не ставила. Тому суд вважає,
обгрунтованими пояснення позивача про
те, що спір з приводу поділу спільного
сумісного майна виник між сторонами у
2013 році, а отже строк позовної давності
позивачем не порушений і підстав для
його застосування та відмови в
задоволенні позову не вбачається.

Відповідно до п.п. 22, 23 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
21.12.2007 N 11 "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
сільного майна подружжя", поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями
69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.
Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на
час розгляду справи. Вирішуючи спори
між подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання.

Під час судового розгляду сторони
визначили обсяг спільного сумісного
майна, придбаного в період спільного
проживання з 2005 р по 2009 рік, та його
дійсну вартість на час розгляду справи,
зокрема: стінка "Вікторія" вартістю 1200
грн, прихожа "Соня" вартістю 400 грн,
камін вартістю 4000 грн, холодильник
двохкомпресорний "АTLANT 6023.001" вартістю 800
грн, мікрохвильова піч "SAMSUNG G2712 NG"
вартістю 200 грн, спальний гарнітур
"Софія" вартістю 2000 грн, кухонний
гарнітур "Оля-Нова" вартістю 1500 грн,
плита газова АRDO C 6640 GGW вартістю 2100 грн,
диван-кут з кріслом "Сандра" вартістю 600
грн .

Сторони визнали, що одразу ж після
припинення спільного проживання
відповідачка замінила систему
опалення у спільній квартирі та
встановила новий газовий котел, у
зв"язку з чим відпала потреба у
використанні газової колонки. Тому
газовий котел житомирський та газова
колонка "Львівська" демонтовані і
знищені, а отже поділу між сторонами не
підлягають.

Виходячи з рівності часток подружжя, та
враховуючи їх інтереси, суд вважає за
необхідне поділити рухоме майно між
сторонами наступним чином: виділити у
власність ОСОБА_3 стінку "Вікторія"
вартістю 1200 грн, прихожу "Соня" вартістю
400 грн, камін вартістю 4000 грн,
холодильник двохкомпресорний "АTLANT
6023.001" вартістю 800 грн, а всього рухомого
майна на суму 6400 грн;

виділити у власність ОСОБА_4
мікрохвилбову піч "SAMSUNG G2712 NG" вартістю200
грн, спальний гарнітур "Софія" вартістю
2000 грн, кухонний гарнітур "Оля-Нова"
вартістю 1500 грн, плиту газову АRDO C 6640 GGW
вартістю 2100 грн, диван-кут з кріслом
вартістю 600 грн, а всього рухомого майна
на суму 6400 грн.

Як вбачається з п. 25 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
сільного майна подружжя" , вирішуючи
питання про поділ майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, зокрема неподільної речі,
суди мають застосовувати положення
частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової
згоди одного з подружжя на отримання
грошової компенсації та попереднього
внесення другим із подружжя
відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду. За
відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за
умови звернення подружжя (одного з
них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та
попереднього внесення на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми. У разі коли жоден із подружжя
не вчинив таких дій, а неподільні
речі не можуть бути реально
поділені між ними відповідно до їх
часток, суд визнає ідеальні частки
подружжя в цьому майні без його
реального поділу і залишає майно у їх
спільній частковій власності.

Вирішуючи спір між сторонами з
приводу поділу квартири, яка є об"єктом
спільної часткової власності сторін,
що обумовлено договором купівлі
продажу (а.с.4-5, 85), суд враховує, що
позивач є співвласником однокімнатної
квартири АДРЕСА_2 (а.с.89), отримує пенсію
за вислугу років (а.с.97), має постійне
місце роботи та достатній
середньомісячний заробіток (а.с.98); при
цьому відповідачка ОСОБА_4 є
співвласником трьохкімнатної квартири
АДРЕСА_3 (а.с.90), але в цій квартирі
зареєстровані і проживають шість осіб
(а.с.91), позивачка є пенсіонером і
отримує пенсію як інвалід ІІІ групи
(а.с.96), зареєстрована та постійно
проживає у спірній квартирі (а.с.94),
іншого благоустроєного житла не має.

Тому, керуючись загальними
засадами цивільного законодавства (ст.
3 ЦК України) щодо справедливості,
добросовісності та розумності з
урахуванням прав і інтересів обох
співвласників, а також враховуючи
вимоги ст. 365 ЦК України та відсутність
згоди відповідачки ОСОБА_4 на
припинення її права на 1/2 частку у
квартирі АДРЕСА_1, яка є неподільною
річчю і не може бути реально поділена
між сторонами відповідно до їх часток,
а також враховуючи правову позицію
Верховного Суду України, викладену у
науково-практичному коментарі щодо
застосування судами законодавства про
право власності при розгляді цивільних
справ "Практика Верховного Суду
України з питань захисту права
власності", про необхідність з метою
усунення невизначеності та уникнення
розбіжностей у застосуванні
законодавства удосконалити норму ст. 364
ЦК, а саме: абз.2 ч. 2 зазначеної статті
слід змінити, зазначивши, що
компенсація співвласникові може бути
надана за його згодою і за умови, що
інші співвласники мають можливість
виплатити таку компенсацію (аналогічні
зміни внести і до ст. 71 СК), суд
знаходить за необхідне відмовити в
задоволенні позову про виділ у
власність позивачу квартири, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_1
вартістю 148340,00 грн та присудження
відповідачці компенсації вартості її
1/2 частки в сумі 74170,00 грн.

Судові витрати слід розподілити
між сторонами відповідно до вимог ст. 88
ЦПК України з урахуванням часткового
задоволення позовних вимог та
визначити розмір судового збору, що
підлягає стягненню з відповідачки в
користь позивача в розмірі 243 грн 60 коп.
Враховуючи вимоги Закону України "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах" , що
представник позивача - адвокат ОСОБА_1
надавала правову допомогу позивачу
протягом судових засідань, які
відповідно до журналів судових
засідань вцілому тривали 3 год 34 хв., з
відповідачки в користь позивача слід
стягнути пропорційно задоволеним
позовним вимогам витрати на правову
допомогу в сумі 1000 грн., а всього - 1243 грн
60 коп судових витрат.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 14, 18, 88, 212, 213,
215 ЦПК України, ст.ст. 3, 365 ЦК України,
ст.ст. 69 - 72, 74 СК України, суд

в и р і ш и в.

Позов задовольнити частково.

Поділити спільне сумісне рухоме майно
та виділити у власність ОСОБА_3 стінку
"Вікторія" вартістю 1200 грн, прихожу
"Соня" вартістю 400 грн, камін вартістю 4000
грн, холодильник двохкомпресорний "АTLANT
6023.001" вартістю 800 грн, а всього рухомого
майна на суму 6400 грн;

виділити у власність ОСОБА_4
мікрохвилбову піч "SAMSUNG G2712 NG" вартістю200
грн, спальний гарнітур "Софія" вартістю
2000 грн, кухонний гарнітур "Оля-Нова"
вартістю 1500 грн, плиту газову АRDO C 6640 GGW
вартістю 2100 грн, диван-кут з кріслом
вартістю 600 грн, а всього рухомого майна
на суму 6400 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 1793
грн 40 коп судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Протягом десяти днів з дня
проголошення на рішення може бути
подана апеляційна скарга в апеляційний
суд Хмельницької області через
Славутський міськрайонний суд.

Суддя
Зеленська В. І.