АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Винту Ю.М., Галичанського А.Д.,

секретар Ковальчук Н.О.

за участю: ОСОБА_1 та його представника
ОСОБА_2, представників позивача ОСОБА_3
та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_1, приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія», треті
особи - ОСОБА_6, УДАІ УМВС в Чернівецькій
області, Іванівський РВ ГУМВСУ в
Одеській області про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
заподіяної внаслідок ДТП, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 10 квітня 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2014 року ОСОБА_5 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_1, приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія», треті
особи - ОСОБА_6, УДАІ УМВС в Чернівецькій
області, Іванівський РВ ГУМВСУ в
Одеській області, про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок ДТП. Посилався на
те, що 18.11.2011 року о 19.00 год. на 417 км
автодороги Київ-Одеса сталася ДТП,
внаслідок якої був пошкоджений
автомобіль, належний йому на праві
власності, марки «Фольксваген LT 46»,
державний номер НОМЕР_1. Зазначає, що
ОСОБА_1 керуючи автомобілем
«Фольксваген-Транспортер», державний
номер НОМЕР_3, виконав перетин
роздільної смуги, виїхав на смугу
зустрічного руху, де допустив лобове
зіткнення з автомобілем «ЗАЗ»,
реєстраційний номер НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_6, який рухався в
напрямку м.Києва. В свою чергу,
автомобіль «ЗАЗ» після зіткнення з
автомобілем «Фольксваген-Транспортер»
здійснив зіткнення з автомобілем
«Фольксваген LT 46», який рухався в
попутному напрямку. Постановою
Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 03.05.2012 року ОСОБА_1
визнано винним у вчинені
адміністративного правопорушення,
внаслідок якого відбулося ДТП 18.11.2011 р.
Оскільки цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_1 на момент
настання ДТП була застрахована в ПАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія», а повідомлення про настання
ДТП позивачем було подано в межах
встановленого законом строку, просив
стягнути з ПАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» на його
користь 10649,01 грн. страхове
відшкодування за шкоду, завдану його
транспортному засобу; стягнути з
ОСОБА_1 на його користь 12213,17 грн.
матеріальної шкоди, яка не покрита
страховим відшкодуванням; стягнути з
ОСОБА_1 на його користь завдану
моральну шкоду в сумі 6000,00 грн.

Рішенням Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 10 квітня 2014 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» на користь
ОСОБА_5 10649,01 грн. страхового
відшкодування та 243,60 грн. судового
збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5
12213,17 грн. збитків, заподіяних внаслідок
ДТП.

В задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
вищезазначене рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким відмовити у
задоволені позову щодо стягнення з
нього збитків, заподіяних внаслідок
ДТП в сумі 12213,17 грн. Посилається на те,
що судом першої інстанції були
порушені норми матеріального і
процесуального права, а висновки суду
не відповідають обставинам справи.
Зазначає, що 18.11.2011 року керуючи
автомобілем
«Фольксваген-Транспортер», державний
номер НОМЕР_3, з метою об'їзду місця
події дорожньо-транспортної пригоди,
виконав перетин роздільної смуги,
виїхав на смугу зустрічного руху, де
допустив любове зіткнення з
автомобілем «ЗАЗ», реєстраційний номер
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 В свою
чергу, автомобіль «ЗАЗ» під керуванням
ОСОБА_6 після зіткнення з його
автомобілем, здійснив зіткнення з
автомобілем позивача. З матеріалів
справи не вбачається про технічну
можливість позивача попередити
зіткнення або застосувати екстрене
гальмування. Вважає, що оскільки його
цивільно-правова відповідальність
була застрахована, то майнову шкоду
повинна відшкодовувати лише страхова
компанія в межах ліміту
відповідальності. Судом безпідставно
прийнято до уваги довідку ПП ОСОБА_8 про
вартість відновлювального ремонту,
оскільки дана сума не містить
коефіцієнту фізичного зносу
складників колісного транспортного
засобу і величини втрати товарної
вартості та не підлягає стягненню.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ОСОБА_5 спростовує твердження апелянта,
а рішення суду першої інстанції вважає
законним та таким, що ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, через що просить
апеляційну скаргу відхилити.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, осіб які беруть
участь у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи в межах заявлених в
суді першої інстанції вимог, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Винність ОСОБА_1 у спричинені збитків
ОСОБА_5 як власника транспортного
засобу підтверджується постановою
Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 03.05.2012 року (а.с.3), а також
постановою про відмову у порушені
кримінальної справи (а.с.11), протоколом
огляду місця ДТП (а.с.25-28), що у своїй
сукупності з дотриманням вимог ст.212
ЦПК України вірно було оцінено судом
першої інстанції і зроблений
обґрунтований висновок. Доводи
апеляційної скарги не дають належних
спростувань причинного зв'язку між
транспортним засобом
«Фольксваген-Транспортер», державний
номер НОМЕР_3, власником якого є ОСОБА_1,
у спричиненні пошкоджень
транспортному засобу «Фольксваген LT
46», державний номер НОМЕР_1, власником
якого є ОСОБА_5

Згідно ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон) страховим
випадком є дорожньо-транспортна
пригода, що сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу,
внаслідок якої настає
цивільно-правова відповідальність
особи, відповідальність якої
застрахована, за шкоду, заподіяну
життю, здоров'ю та/або майну
потерпілого.

Згідно з п.33.1.4 ст. 33 Закону учасники
дорожньо-транспортної пригоди
зобов'язані: вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього
Закону, - МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення статті 1194 ЦК України, питання
про відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого статтею 33 Закону
обов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого зразка, що узгоджено з
абзацом 2-4 п.16 Постанови Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01.03.2013 року.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що відповідно до
полісу №АА/2279157 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів ПАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» ліміт
матеріальної відповідальності
страхувальника ОСОБА_1 за шкоду,
завдану майну, складає 50 000,00 грн. (а.с.33).

В запереченнях на апеляційну скаргу
ПАТ «Українська пожежно-страхова
компанія» не вбачається порушення
причетних до ДТП водіями п.33.1.4 ст. 33
Закону щодо неповідомлення протягом 3-х
робочих днів з часу настання
страхового випадку про таку подію
страховика (а.с.88).

Як вбачається із заяви - повідомлення
(а.с.36), водій транспортного засобу,
причетний до ДТП, ОСОБА_5 повідомив
страховика про страховий випадок лише
на 5 робочий день, а саме 25.11.2011 року.

Крім того, рішенням суду першої
інстанції, частина якого не
оскаржується, встановлено, що
повідомлення про настання 18.11.2011 року
ДТП здійснено у встановлений законом
строк. Не спростовано дотримання
строків повідомлення про страховий
випадок і запереченнями проти позову
ПАТ «Українська пожежно-страхова
компанія» (а.с.88-89) та листами ПАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» (а.с.47-58), згідно з якими
єдиною підставою зупинення вирішення
питання страхового відшкодування є
відсутність постанови суду про
притягнення винної особи до
адміністративної відповідальності за
пошкодження належного позивачу
транспортного засобу.

З урахуванням змісту статті 979 ЦК
України та статті 16 Закону України «Про
страхування» у разі настання
страхового випадку страховик
зобов'язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору
страхування є підставою для відмови у
виплаті лише в тому разі, якщо таке
порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатись, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
судом у кожному конкретному випадку.
Наприклад, несвоєчасне повідомлення
страхувальником страховика без
поважних на те причин про настання
страхового випадку (пункт 5 частини
першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини
першої статті 991 ЦК) може бути підставою
для відмови у виплаті страхового
відшкодування у тому разі, якщо воно
позбавило страховика можливості
дізнатися, чи є ця подія страховим
випадком. Спростувань цього від ПАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» не надходило.

Згідно висновку №99 експертного
автотоварознавчого дослідження від
30.11.2011 року вартість матеріальних
збитків, заподіяних власнику
автомобіля «Фольксваген LT 46»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент
його пошкодження у ДТП, становить 22862,18
грн., що не перевищує встановленого
ліміту матеріальної відповідальності
страхувальника (а.с.18-24).

Як вбачається з резолютивної частини
висновку, експерт надав висновок за
двома питаннями, згідно яких міститься
суперечність у вартості матеріальних
збитків, заподіяних власнику
«Фольксваген LT 46», державний номер
НОМЕР_1, де за одним висновком сума
збитків складає 22862,18 грн., за іншим -
11149,01 грн.

Із вступної частини висновку
вбачається, що на дослідження експерта
виносилось лише одне питання про
вартість матеріальних збитків,
заподіяних власнику автомобіля
«Фольксваген LT 46», державний номер
НОМЕР_1, на момент його пошкодження у
ДТП.

З частини «Дослідження» висновку
експерта встановлюється, що вартість
матеріального збитку в розмірі 22862,18
грн., фактично є вартістю
відновлювального ремонту
транспортного засобу без урахування
коефіцієнту фізичного зносу, а розмір
збитку в сумі 11149,01 грн. є матеріальним
збитком з урахуванням зносу
транспортного засобу.

Згідно ст.29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому
законодавством, включаючи витрати
на усунення пошкоджень, зроблених
навмисно з метою порятунку
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб
необхідно, з поважних причин,
помістити на стоянку, до розміру шкоди
додаються також витрати на евакуацію
транспортного засобу до стоянки та
плата за послуги стоянки.

Відповідно до абазу 3 п.14 Постанови
Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року
якщо для відновлення попереднього
стану речі, що мала певну зношеність
(наприклад, автомобіля), було
використано нові вузли, деталі,
комплектуючі частини, у тому числі
іншої модифікації, що випускаються в
обмін знятих із виробництва однорідних
виробів, особа, відповідальна за шкоду,
не має права вимагати врахування
зношеності майна або меншої вартості
пошкоджених частин попередньої
модифікації. Зношеність пошкодженого
майна враховується у випадках
стягнення на користь потерпілого
вартості такого майна (у разі
відшкодування збитків). Проте,
позивачем не доведено, що встановлення
нових деталей замість пошкоджених
зношених призвело до погіршення стану
транспортного засобу, тобто призвело
до збитків.

Відповідно до п.1-2 ст. 9 Закону (в
редакції на момент настання страхового
випадку) обов'язковий ліміт
відповідальності страховика - це
грошова сума, в межах якої страховик
зобов'язаний провести виплату
страхового відшкодування відповідно
до умов договору страхування.
Договором страхування на
індивідуальних умовах можуть бути
визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у
цьому Законі ліміти.

Обов'язковий ліміт відповідальності
страховика за шкоду, заподіяну майну
потерпілих, становить 25500 гривень на
одного потерпілого.

Таким чином, лише у разі недостатності
страхової виплати для повного
відшкодування завданої ОСОБА_1 шкоди, у
ОСОБА_5 виникло б право вимагати від
останнього сплати різниці між
фактичним розміром шкоди та страхових
відшкодуванням.

Тому, суд першої інстанції помилково
прийшов до висновку про наявність
підстав для стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_5 12213,17 грн. збитків
заподіяних внаслідок ДТП, оскільки
цивільно-правова відповідальність
останнього була застрахована та не
перевищувала ліміт відповідальності в
межах якого страховик зобов'язаний був
провести виплату страхового
відшкодування.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, а також розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглядав
справу. Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Враховуючи наведене, рішення
Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 10 квітня 2014 року
підлягає скасуванню в частині
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5
12213,17 грн. збитків, заподіяних внаслідок
ДТП, з відмовою у задоволені позову в
цій частині.

На підставі вищевикладеного, керуюсь
ст. 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів,
-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 10 квітня 2014 року в
частині стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_5 12213,17 грн. збитків, заподіяних
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, скасувати та ухвалити нове,
відмовивши у задоволені позову в цій
частині.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: