Головуючий суду 1 інстанції - Бугера
Доповідач - Темнікова В.І.
Справа № 2-707/13
Провадження № 22ц/782/5781/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року Судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Луганської області в
складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів -Коновалової В.А., Ступіної
Я.Ю.,

за участю секретаря - Булгакової
М.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
рішення Ленінського районного суду м.
Луганська від 04 грудня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Департаменту
забезпечення життєдіяльності міста
Луганської міської ради, виконавчого
комітету Луганської міської ради про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, третя особа - міське комунальне
підприємство «Центрожилком»,

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2012р. позивачі
звернулися до суду з позовом до
Управління житлово - комунального
господарства Луганської міської ради,
в обґрунтування якого зазначили, що
вони на підставі розпорядження органу
приватизації №601 від 08.08.2011р. стали
власниками квартири за адресою
АДРЕСА_1. На протязі тривалого часу вони
були змушені, як наймачі квартири, жити
в жахливих житлових умовах, оскільки в
будинку, де знаходиться квартира
протікає дах, відсутнє належне
централізоване опалення внаслідок
того, що у будинку і квартирі тривалий
час попередній власник житла не
здійснював капітальний ремонт. Їх
звернення з цього приводу не
приймалися відповідачем до уваги і
кошти для поновлення їх прав не
виділялися. Тобто попередній власник
квартири (до приватизації) належним
чином її не утримував, чим порушив
чинне законодавство і їх права.
Внаслідок відсутності тривалий час
капітального ремонту
багатоквартирного будинку, де мешкають
позивачі, їх квартира знаходиться в
незадовільному технічному стані, який
перешкоджає їм нормально
користуватися цієї квартирою, як
житлом. Згідно з висновками
експертного будівельно-технічного
дослідження спеціаліста
Експертно-юридичного бюро
«Гривна-Плюс» від 06.12.2011р. №920/10.6
вартість таких ремонтних робіт разом
із матеріалами складає 27 358 гривень.
Вартість такого дослідження склала 2 000
гривень, що є понесеними додатковими
витратами з вини відповідача. Тобто,
загальна сума завданої позивачам
майнової шкоди внаслідок відсутності
капітального ремонту будинку і
квартири (це необхідні кошти для
відновлення знищеного майна і
додаткові понесені витрати) - складає 29
358 гривень. Позивачі вважають, що їх
житлові права в цей час порушені
внаслідок тривалої бездіяльності
органу місцевого самоврядування -
відповідача, який не виділяв коштів для
проведення капітальних ремонтів
будинку і квартири, внаслідок чого
потрібні значні кошти для поновлення
їх прав. Закон України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» 19 червня 1992 року, а саме ст. 10
цього Закону гарантує їх права на
участь колишнього власника
приватизованого житла у фінансуванні
ремонту будинку і квартири. Оскільки
приватизація була оформлена власником
житлового фонду - органом місцевого
самоврядування в особі Управління
житлово-комунального господарства
Луганської міської ради, саме тому
позивачі заявляють свої вимоги до
органу місцевого самоврядування, який
є безпосереднім розпорядником коштів
місцевого бюджету в сфері утримання
житлового фонду і мав здійснювати
фінансування таких капітальних
ремонтних робіт в будинку і квартирі.
Згідно відповідей на запити ПП
«Луганськбудсервіс», на балансі якого
перебуває житловий будинок, де
знаходиться квартира позивачів, саме
відповідач має здійснювати
капітальний ремонт та виділяти на це
фінансування, а підприємство здійснює
у їх будинку тільки поточне
обслуговування, тому не відповідає за
спричинену нам шкоду. Також позивачі
посилалися на те, що внаслідок
порушення їх житлових прав їм також
спричинена значна моральна шкода, адже
нормальне проживання в квартирі без
проведення капітального ремонту
неможливе. Згідно із п.З Постановою
Пленуму Верховного Суду України №4 від
31.03.95 року під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних або фізичних
страждань - втратою здоров'я, або інших
негативних явищ. З вини відповідача
позивачі змушені проживати в умовах,
які є шкідливими для їх здоров'я,
постійно відчувати дискомфорт від
проживання в жахливих побутових
умовах. Згідно ст.17 Закону України «
Про виконання рішень і застосування
практики Європейського суду із прав
людини» практика Європейського суду є
джерелом права. Згідно із правовою
позицією Євросуду, якщо права людини
порушені, зокрема, житлові права, які
забезпечують існування людини (адже
позивачі позбавлені елементарних
побутових зручностей, проживають в
умовах надмірної вологості повітря в
квартирі без централізованого
опалення), то суд виходить із того, що
таке порушення може вплинути на
здоров'я людини, реалізацію її прав, і
тому суд вважає, що сам факт порушення є
достатньою підставою для компенсації
моральної шкоди, тому що сам факт
страждань людини, у таких випадках,
загальновідомий, і не вимагає
спеціального доведення. Аналізуючи
практику Європейського суду із прав
людини, з питань дотримання Україною
ст.6 ч.1 Європейської конвенції «Про
захист прав людини й основних свобод»,
слід звернути увагу, що, присуджуючи
потерпілим відшкодування моральної
шкоди - (наприклад: Войтенко проти
України, Науменко проти України).
Європейський суд виходить із позиції,
що наявність порушення права людини
вже саме по собі може спричинити
моральні страждання, тобто суд
виходить зі свого розуміння того, що
страждання могла відчути будь-яка
нормальна людина в такій ситуації. Із
врахуванням принципу розумності і
справедливості компенсацію моральної
шкоди в сумі 10 000 грн. (десять тисяч
гривень) позивачі вважають достатньою
і гідною для відновлення свого
нормального морального самопочуття і
своїх прав. Тому позивачі просили
стягнути з відповідача - Управління
житлово - комунального господарства
Луганської міської ради на користь
позивачів в рівних частках
відшкодування завданої майнової шкоди
у розмірі 29 358 гривень (по 5 871 грн. 60 коп. -
кожному), а також відшкодування
завданої моральної шкоди у загальному
розмірі 10 000грн. в рівних частках (по 2 000
гривень - кожному) та понесені судові
витрати.

В лютому 2013 року позивачі
уточнили свої позовні вимоги, заявивши
позов до Управління житлово -
комунального господарства Луганської
міської ради та виконавчого комітету
Луганської міської ради і просили
стягнути з даних відповідачів в
солідарному порядку на їх користь в
рівних частках відшкодування завданої
майнової шкоди у розмірі 29356 грн. ( по
5871,60грн. - кожному), а також
відшкодування завданої їм моральної
шкоди у загальному розмірі 10000грн.( по
2000грн. - кожному) та судові витрати по
справі.

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Луганська від 26 лютого 2013 року
до участі у справі у якості
співвідповідача було залучено
виконавчий комітет Луганської міської
ради.

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Луганська від 22 квітня 2013 року
було замінено неналежну 3-ю особу та
залучено до участі у справі у якості 3-ї
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору МКП „Центрожилком".

Рішенням Ленінського районного
суду м. Луганська від 04 грудня 2013 року
зазначені позовні вимоги були
задоволені частково. Суд стягнув з
Департаменту забезпечення
життєдіяльності міста Луганської
міської ради та виконавчого комітету
Луганської міської ради солідарно на
користь позивачів моральну шкоду у
розмірі 10000грн. на користь кожного по
2000 грн. та витрати по сплаті судового
збору у розмірі 229,40грн. У задоволенні
іншої частини позовних вимог відмовив
через їх необґрунтованість.

Не погодившись з зазначеним
рішенням, позивачі звернулися до суду з
апеляційною скаргою, в якій просять
рішення суду змінити в частині відмови
у задоволенні їх позовних вимог про
стягнення матеріальної шкоди, а саме
постановити по справі в цій частині
вимог нове рішення про їх задоволення в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, які виразилися в
неправильній оцінці наданих суду
доказів та невідповідності висновків
суду фактичним обставинам по справі.

Відповідачі звернулися до суду
з запереченнями на апеляційну скаргу, в
яких просили апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_7
підтримали доводи апеляційної скарги,
просили її задовольнити, надавши
пояснення аналогічні змісту
апеляційної скарги.

Інші позивачі до судового
засідання не з'явилися, про час і місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, просили розглядати
справу у їх відсутності, підтримавши
доводи апеляційної скарги.

Представник відповідачів
апеляційну скаргу не визнала, просила
її відхилити, а рішення суду залишити
без змін, вважаючи його законним та
обґрунтованим.

Представник 3-ї особи до судового
засідання не з,явився, хоча про час і
місце розгляду справи були
повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав:

Згідно ст. 10 ЦПК України
обставини цивільних справ
встановлюються судом за принципом
змагальності. Суд же, зберігаючи
об'єктивність і неупередженість, лише
створює необхідні умови для
всебічного і повного дослідження
обставин справи. При дослідженні і
оцінці доказів, встановленні обставин
справи і ухваленні рішення суд
незалежний від висновків органів
влади, експертиз або окремих осіб.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на основу своїх вимог або
заперечень.

Однак дані вимоги закону в
повній мірі судом виконані не були.

Ухвалюючи рішення по справі суд
виходив з того, що ним були встановлені
факти про те, що позивачі
зареєстровані за адресою АДРЕСА_1.
Відповідно до копії свідоцтва про
право власності на житло від 08.08.2011 року
всі вони є співвласниками квартири за
адресою АДРЕСА_1 в рівних частках.
Квартира приватизована згідно з
Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду». Загальна
площа квартири становить 62,5 кв. м.
Свідоцтво про право власності на житло
видане за розпорядженням № 601 від 08.08.2011
року. Як убачається з наданих позивачем
доказів - актів обстеження житлового
будинку, дах в будинку потребував
капітального ремонту, також з актів
обстеження системи опалення та
гарячого водопостачання вбачається, що
квартирі було відсутнє опалення.
Згідно висновку №920/10.6 експертного
будівельно-технічного дослідження
спеціаліста предметом дослідження
було два питання, а саме: яка вартість
ремонтно-відновлювальних робіт з
причини нанесення матеріальної шкоди,
внаслідок залиття квартири за адресою
АДРЕСА_1, та яка найбільш вірогідна
причина нанесення матеріальної шкоди,
внаслідок залиття квартири,
розташованої за адресою АДРЕСА_1. При
цьому експертом досліджувалась
відповідь ГУ
«Санітарно-епідеміологічної станції
м. Луганська, згідно до якої
встановлено, що причиною вогкості
в квартирі є неробочий стан
централізованого опалення та
незадовільний стан покриття м'якої
покрівлі. З висновків дослідження
вбачається, що вартість
ремонтно-відновлювального ремонту в 3-х
кімнатній квартирі за адресою АДРЕСА_1
складає 22 798 гривень. В ній також
зазначено, що найбільш вірогідною
причиною нанесення матеріальної шкоди,
внаслідок залиття квартири є неробочий
стан централізованої системи опалення
квартири та незадовільний стан
покриття м'якої покрівлі.

Також судом було встановлено, що
відповідно до договору №163/08-001 від
26.03.2008 року ПП «Лугансьбудсервіс» було
визначено виконавцем послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, що надаються
Виконавцем за рахунок тарифу. Рішенням
ВК Луганської міської ради від 12.05.2008
року №12-7 встановлено та погоджено
тарифи на послуги з утримання будинків
і споруд та прибудинкових територій, зі
змінами відповідно до рішення ВК
Луганської міської ради від 20.06.2011 року
№203 визначено можливість проведення
поточних ремонтів за рахунок коштів, що
надходять від споживачів у складі
плати за послуги. З пояснень
представника 3-ї особи ПП
«Луганьбудсервіс» було встановлено, що
в період перебування будинку на
балансі підприємства неодноразово
проводилось обстеження покрівлі та
було встановлено, що за проектом
передбачено літній варіант покрівлі
(без технічного поверху). Плита
перекриття є плитою покриття,
відсутній утеплювальний шар. Внаслідок
тривалого строку експлуатації на
рулонній покрівлі спостерігаються:
місцеві опади, здуття, розриви,
розшарування рулонної покрівлі.
Пошкоджено обладнання примикання до
вентиляційних каналів, слухових вікон,
відсутнє обладнання металевого
парапету. Внаслідок вищевикладеного
відбувається протікання та
промерзання плити перекриття верхніх
поверхів. Покрівля потребує
капітального ремонту. ПП
«Луганьбудсервіс» надсилались заявки
на проведення капітального ремонту на
2009, 2010, 2011 рік до Управління
житлово-комунального господарства
Луганської міської ради. Як вбачається
з відповіді ВК Луганської міської ради
за період з грудня 2006 року по серпень 2011
року виділялись кошти на проведення
капітального ремонту комунальним
підприємствам МКП «Благоустрій», ПП
«Луганьбудсервіс», «Луганськжитло».
Відповідно до ст.21 Закону України «Про
житлово - комунальні послуги»
виконавець зобов'язаний:
забезпечувати своєчасність та
відповідну якість житлово-комунальних
послуг згідно із законодавством та
умовами договору, в тому числі шляхом
створення систем управління якістю
відповідно до національних або
міжнародних стандартів; здійснювати
контроль за технічним станом
інженерного обладнання будинків,
квартир, приміщень. Відповідно до вимог
ст. 7 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» до
повноважень органів місцевого
самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг належить:
затвердження та реалізація місцевих
програм у сфері житлово-комунального
господарства, участь у розробленні та
реалізації відповідних державних і
регіональних програм; встановлення
цін/тарифів на житлово-комунальні
послуги відповідно до закону;
затвердження норм споживання та якості
житлово - комунальних послуг, контроль
за їх дотриманням; визначення
виконавця житлово-комунальних послуг
відповідно до цього Закону в порядку,
затвердженому центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
житлово-комунального господарства;
управління об'єктами у сфері
житлово-комунальних послуг, що
перебувають у комунальній власності
відповідних територіальних громад,
забезпечення їх належного утримання та
ефективної експлуатації; забезпечення
населення житлово-комунальними
послугами необхідних рівня та якості;
тощо.

Враховуючи положення рішення ВК
Луганської міської ради №127 від 12.05.2008
року, суд дійшов висновку про те, що
балансоутримувач має можливість
проведення лише поточного ремонту за
рахунок отриманих коштів по оплаті
квартирної плати у відповідності до
тарифу. У випадку з будинком, де
мешкають позивачі ще в 2006 році виникла
потреба у проведенні капітального
ремонту. Протягом тривалого часу з 2006
по 2011 роки подавались заявки
балансоутримувачем з метою проведення
капітального ремонту, але у зв'язку із
не затвердженням відповідної заявки,
квартирі позивачів протягом 5 років
завдавалась шкода.

Проаналізувавши встановлені
обставини по справі, суд дійшов
висновку про те, що вимоги позивачів в
частині відшкодування матеріальної
шкоди не підлягають задоволенню,
оскільки згідно висновку №920/10.6
експертного будівельно-технічного
дослідження спеціаліста, найбільш
вірогідною причиною нанесення
матеріальної шкоди, внаслідок залиття
квартири позивачів є неробочий стан
централізованої системи опалення
квартири та незадовільний стан
покриття м'якої покрівлі. Тобто, в
даному випадку обов'язок щодо
проведення капітального ремонту
покладено на відповідачів у справі, але
питання утримання в належному стані
опалення віднесено до обов'язків
балансоутримувача та відповідної
теплопостачаючої організації.
Враховуючи, що за зазначеним вище
дослідженням не визначено
розмежування відповідальності за
завдані збитки, суд позбавлений
можливості визначити, який саме розмір
збитків завданий діями відповідачів, а
тому вимоги позову в цій частині не
підлягають задоволенню.

Приймаючи рішення стосовно
позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди, суд виходив з того, що
відповідно до наявного в матеріалах
справи договору та акту капітальний
ремонт покрівлі був проведений лише в
листопаді 2011 року. Відповідно до вимог
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» виконавець це суб'єкт
господарювання, предметом діяльності
якого є надання житлово-комунальної
послуги споживачу відповідно до умов
договору. Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.7
зазначеного Закону до повноважень
органів місцевого самоврядування у
сфері житлово-комунальних послуг
належить визначення виконавця
житлово - комунальних послуг
відповідно до цього Закону в порядку,
затвердженому центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства. За
загальним правилом ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Відповідно до ст. 1167
ЦК України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.
Тобто однією з підстав виникнення
зобов'язання є заподіяння шкоди іншій
особі. Таке зобов'язання виникає в тому
випадку, коли заподіювач шкоди і
потерпілий не перебували між собою у
зобов'язальних відносинах або
шкода виникла незалежно від
існуючих між сторонами зобов'язальних
правовідносин. Як роз'яснив Пленум
Верховного Суду України в п. 2 постанови
від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» зі
змінами та доповненнями) спори про
відшкодування заподіяної фізичній чи
юридичній особі моральної (немайнової)
шкоди розглядаються судами, зокрема:
коли право на її відшкодування
безпосередньо передбачено нормами
Конституції або випливає з її положень;
у випадках, передбачених
законодавством, яке встановлює
відповідальність за заподіяння
моральної шкоди; при порушенні
зобов'язань, які підпадають під дію
Закону «Про захист прав споживачів» чи
інших законів, що регулюють такі
зобов'язання і передбачають
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

При цьому суд виходив також з
того, що позивачі неодноразово
звертались до комунальних підприємств,
на балансі яких перебував будинок, в
якому розташовано квартиру, з приводу
проведення капітального ремонту, але
їм надавались відповіді про
відсутність коштів на проведення
ремонту. В ході розгляду справи було
оглянуто надані позивачем фотознімки
квартири, а також наданий позивачем
диск з відеозаписом телевізійного
сюжету телекомпанії «ІРТА». З
оглянутого відеозапису та фотознімків
вбачається, що квартира неодноразово
заливалась водою внаслідок
неналежного стану покрівлі, востаннє,
позивачі навіть були позбавлені
можливості користуватись електричним
обладнанням. При цьому з боку позивачів
добросовісно виконувались обов'язки по
оплаті квартирної плати, як це
вбачається з листа ПП
«Луганьбудсервіс».

Проаналізувавши дані обставини
по справі, суд дійшов висновку про те,
що позивачам була завдана моральна
шкода, а також про необхідність
стягнення з відповідачів в солідарному
порядку на користь позивачів в рахунок
відшкодування завданої їм моральної
шкоди по 2000 грн. кожному.

Рішення суду в частині стягнення
моральної шкоди ніким із сторін не
оскаржене в установленому законом
порядку. Згідно п.15 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 12 від 24
жовтня 2008 року „Про практику розгляду
цивільних справ в апеляційному
порядку" у разі якщо апеляційна скарга
подана на рішення щодо частини
вирішених вимог, суд апеляційної
інстанції відповідно до принципу
диспозитивності не має права робити
висновків щодо неоскарженої частини ні
в мотивувальній, ні в резолютивній
частині судового рішення, а в описовій
частині повинен зазначити, в якій
частині вимог судове рішення не
оскаржується. Тому рішення суду в
частині задоволення вимог про
стягнення з відповідачів на користь
позивачів моральної шкоди апеляційним
судом не переглядається взагалі.

Проаналізувавши рішення суду в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог про стягнення з відповідачів на
користь позивачів матеріальної шкоди,
апеляційний суд вважає, що до висновку
про необхідність відмови у задоволенні
позову в цій частині суд дійшов
помилково з підстав, зазначених в
рішенні суду, виходячи з наступного.

За змістом ст. 20 Закону України „
Про житлово-комунальні послуги"
споживач має право на відшкодування
збитків, завданих його майну та/або
приміщенню, шкоди, заподіяної його
життю чи здоровю внаслідок неналежного
виконання або ненадання
житлово-комунальних послуг. Відповідно
до ст.. 14 ЖК України органи місцевого
самоврядування здійснюють управління
житловим фондом місцевих рад і
забезпечують його схоронність,
правильну експлуатацію, капітальний
ремонт. Згідно ст. 181 ЖК України
державні житлово-експлуатаційні і
ремонтно-будівельні служби здійснюють
за договором технічне обслуговування
та ремонт будинків громадського
житлового фонду і будинків
житлово-будівельних кооперативів.
Відповідно до ст. 7 Закону України „ Про
житлово-комунальні послуги" до
повноважень органів місцевого
самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг належить
управління обєктами у сфері
житлово-комунальних послуг, що
перебувають у комунальній власності
відповідних територіальних громад,
забезпечення їх нормального утримання
та ефективної експлуатації. Згідно ст.
21,24 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги"
балансоутримувач та виконавець
зобов,язані забезпечити умови для
своєчасного проведення капітального і
поточного ремонтів відповідно до
встановлених стандартів. Наказом
Держжитлокомунгоспу України № 76 від
17.05.2005 року, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 25.08.2005р.
за № 927/11207, затверджені Правила
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, в яких
визначено, що балансоутримувач будинку
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання його, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно з законом. Статтею 13 Закону
України „Про житлово-комунальні
послуги" передбачено, що залежно від
функціонального призначення житлово -
комунальні послуги поділяються на: 1)
комунальні послуги (централізоване
постачання холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, вивезення побутових відходів
тощо); 2) послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
(прибирання внутрішньо будинкових
приміщень та прибудинкової території,
санітарно - технічне обслуговування,
поточний ремонт тощо); 3) послуги з
управління будинком, спорудою або
групою будинків (балансоутримання,
укладання договорів на виконання
послуг, контроль виконання умов
договору тощо); 4) послуги з ремонту
приміщень, будинків, споруд (заміна та
підсилення елементів конструкції та
мереж, їх реконструкція, відновлення
несучої спроможності несучих
елементів конструкції тощо).
Примірні переліки житлово-комунальних
послуг та їх склад, залежно від
функціонального призначення,
визначаються центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
Відповідно до Порядку визначення
виконавця житлово-комунальних послуг у
житловому фонді, затвердженого наказом
Держжитлокомунгоспу України № 60 від 25
квітня 2005 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 19 травня
2005 року за № 541/ 10821, органом місцевого
самоврядування, власниками житлових
будинків визначаються виконавці
житлово-комунальних послуг, в тому
числі і виконавці послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій. Згідно п.1.7, 4.4
та п.5.4 даного Порядку визначений
виконавець послуги несе
відповідальність за ненадання або
неякісне надання відповідних послуг.

Згідно рішення виконавчого
комітету Луганської міської ради № 75
від 26.03.2013 року виконавцем житлово -
комунальних послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, а також послуг з
централізованого постачання холодної
та гарячої води, водовідведення та
централізованого опалення, в тому
числі послуг з ремонту будинків, споруд
(заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо)
визначено МКП „Центрожилком". До цього
виконавцем послуг було ПП
„Луганьбудсервіс". Згідно тарифів на
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, надання яких
споживачам є обов,язковим, виконавцями
послуг, затвердженим виконавчим
комітетом Луганської міської ради, до
комунальних послуг, які надаються
виконавцями послуг відносяться
послуги з технічного обслуговування
внутрішньобудинкових систем з
централізованого теплопостачання,
гарячого та холодного водопостачання,
водовідведення і зливової каналізації,
а також з поточного ремонту
конструктивних елементів. Таким чином,
матеріалами справи підтверджується, що
перелік послуг, які надає виконавець,
містить послуги з технічного
обслуговування внутрішньобудинкових
систем з централізованого
теплопостачання, а також послуги лише
з поточного (а не капітального)
ремонту покрівлі, тобто такого
ремонту, коли здійснюється заміна не
більше 10% покрівельних матеріалів, що
відповідає Примірному переліку
комунальних послуг, які надаються для
утримання житлових будинків та послуг
з ремонту приміщень, будинків, споруд,
затвердженого наказом Державного
комітету України з питань житлово -
комунального господарства № 150 від 10
серпня 2004 року. Що стосується
капітального ремонту, то виконавець за
своїми функціональними обов,язками
здійснює лише організацію
капітального ремонту житлового фонду,
який виконується за кошти місцевого
бюджету.

Із системного аналізу зазначених
вище нормативних актів випливає: по-
перше те, що послуги з технічного
обслуговування внутрішньобудинкових
систем з централізованого
теплопостачання здійснює виконавець
послуг, а по - друге те, що ремонт
покрівлі будинку включає в себе як
капітальний, так і поточний (латочний)
ремонт покрівлі будинку. При цьому
перший має виконуватися за рахунок
коштів міського бюджету, а поточний
ремонт повинен проводити виконавець
послуг. Департамент забезпечення
життєдіяльності міста Луганської
міської ради є тільки розпорядником
фінансування з місцевого бюджету та
здійснює управління об,єктами житлово -
комунального господарства, що
знаходяться в комунальній власності
міста, виконує функції замовника по
реконструкції та капітальному ремонту
житлового фонду, здійснює контроль за
організацією робіт
житлово-комунальними підприємствами
міста за утриманням та капітальним,
технічним та аварійним ремонтом
житлового фонду. Таким чином, обов'язок
щодо проведення капітального ремонту
покрівель будинків комунального
житлового фонду має здійснювати його
власник, а функції замовника щодо
цього здійснює Департамент
забезпечення життєдіяльності міста
Луганської міської рада.

Враховуючи те, що згідно
висновку №920/10.6 експертного
будівельно-технічного дослідження
спеціаліста, найбільш вірогідною
причиною нанесення матеріальної шкоди,
внаслідок залиття квартири позивачів є
неробочий стан централізованої
системи опалення квартири та
незадовільний стан покриття м'якої
покрівлі, належними відповідачами по
даній справі повинні були бути як
виконавець послуг, так і власник житла.
В той же час виконавець послуг не був
залучений до участі у справі у якості
співвідповідача. Більш того, ухвалою
Ленінського районного суду м.
Луганська від 22 квітня 2013 року було
замінено ПП „Луганьбудсервіс" на
належну 3-ю особу та залучено до участі
у справі у якості 3-ї особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору МКП „Центрожилком", в той час як
докази того, що МКП „Центрожилком" є
правонаступником ПП „Луганьбудсервіс"
в матеріалах справи відсутні.

Посилання позивачів на те, що
оскільки приватизація їх квартири була
оформлена власником житлового фонду -
органом місцевого самоврядування в
особі Управління житлово -
комунального господарства Луганської
міської ради, як органу місцевого
самоврядування, який є безпосереднім
розпорядником коштів місцевого
бюджету в сфері утримання житлового
фонду, то саме його слід вважати
власником житла, який повинен був
згідно ст. 10 Закону України „Про
приватизацію державного житлового
фонду" приймати участь як колишній
власник приватизованого житла у
фінансуванні ремонту будинку і
квартири, є суб,єктивним тлумаченням
позивачів норм чинного законодавства,
так як власником житла є територіальна
громада в особі міської ради, яка в
свою чергу є самостійної юридичною
особою, і яка не була залучена до участі
у справі у якості співвідповідача. Про
те, що житловий фонд міської ради є
комунальною власністю,
підтверджується і рішенням Луганської
міської ради 21 скликання десятої сесії
№ 9/8 від 16.06.1992р. Виконавчий же комітет
згідно п. 1.5 цього рішення здійснює
тільки розпорядження і управління
комунальною власністю.

Розгляд справи без залучення до
участі у справі всіх належних
відповідачів унеможливлює прийняття
законного рішення по справі, в тому
числі унеможливлює і покладання
солідарної відповідальності на
належних відповідачів, на якій
наполягають позивачі.

Разом з тим, суд згідно ч.1 ст. 33
ЦПК України лише за клопотанням
позивача, не припиняючи розгляду
справи, може замінити первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучити до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

Таким чином, оскільки позивачі
заявили позов тільки до Департаменту
забезпечення життєдіяльності міста
Луганської міської ради, виконавчого
комітету Луганської міської ради і не
побажали залучити до участі у справі
виконавця послуг та власника житла, а
суд за своєю ініціативою не може цього
зробити, що само по собі унеможливлює
правильне вирішення спору по суті, у
задоволенні такого позову слід
відмовити з цих підстав, що не
позбавляє права позивачів повторно
звернутися до суду з аналогічним
позовом, але з залученням до справи
всіх належних відповідачів.

Проаналізувавши зазначені
обставини по справі у їх сукупності,
апеляційний суд вважає, що рішення суду
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог про стягнення
матеріальної шкоди, слід скасувати та
ухвалити по справі нове рішення про
відмову у задоволенні позову в зв'язку
з пред'явлення позову не до всіх
відповідачів, які повинні нести
відповідальність за заподіяну шкоду, а
не з підстав, зазначених в рішенні суду.
При цьому апеляційний суд вважає, що
робити аналіз іншим доводам
апеляційної скарги є недоцільним, так
як вони можуть стати предметом
розгляду у разі пред,явлення позову до
всіх належних відповідачів.

Керуючись ст. 307, 309, 314, 316,30,33 ЦПК
України, ст. 10 Закону України „Про
приватизацію державного житлового
фонду", ст. 7,13,20,21,24 акону України „Про
житлово-комунальні послуги" , ст.. 14,181 ЖК
України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного
суду м. Луганська від 04 грудня 2013 року в
оскаржуваній частині скасувати та
постановити по справі нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
до Департаменту забезпечення
життєдіяльності міста Луганської
міської ради, виконавчого комітету
Луганської міської ради про стягнення
матеріальної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили
негайно після його проголошення, але
може бути оскаржене безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів після його
проголошення в касаційному порядку.

Головуючий

Судді