АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2853/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Скрипник К.О. Доповідач - Міхеєва
В.Ю. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої
В.Ю.

суддів
Свистунової О.В., Ремеза В.А.

при секретарі
Бондаренко В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 30 січня 2014 року
по справі

за позовом ОСОБА_2 до
Дніпропетровського воєнізованого
гірничорятувального
(аварійно-рятувальний) загону
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій про стягнення
послужної винагороди та моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
із зазначеним позовом, посилаючись на
ті обставини, що з 06 березня 2000 року він
перебував у трудових відносинах з
відповідачем та працював на посаді
респіраторника. На підставі вимог
Положення «Про умови виплати послужної
винагороди за кожні 10 років
відпрацьованих у Дніпропетровському
ВГРЗ» та п. 2.2.16 Колективного договору
на 2008 рік, якій діяв до 16 листопада 2012
року, з 07 березня 2010 року у нього
настало право на отримання послужної
винагороди в розмірі трьох посадових
окладів. З урахуванням уточнених
позовних вимог ОСОБА_2 просив стягнути
з відповідача на його користь послужну
винагороду у розмірі 4500 грн. та
моральну шкоду у сумі 2436 грн.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2014
року у задоволенні позовних вимог було
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення по суті позовних
вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін з наступних
підстав.

Судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_2 згідно наказу № 19-к від 06
березня 2000 року з 06 березня 2000 року був
прийнятий на посаду респіраторника
Дніпропетровського воєнізованого
гірничорятувального
(аварійно-рятувальний) загону
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій (далі -
Дніпропетровський ВГРЗ) (а.с.37).

Між роботодавцем та позивачем 03
січня 2006 року був укладений контракт №
26 та Додаткова Угода до нього, та в
подальшому протягом 2006-2013 років
укладалися Додаткові Угоди до
контракту (а.с. 29,30;31-36).

З 25 грудня 2013 року ОСОБА_2 за власним
бажанням, у зв'язку з порушенням
адміністрацією законодавства про
працю на підставі ст. 39 КЗпП України був
звільнений з підприємства, що
підтверджується випискою з наказу про
звільнення від 24 грудня 2013 року № 85,
записами трудової книжки (а.с.96, 101).

Підставами для звільнення позивач
зазначив невиконання адміністрацією
законодавства про працю, Колективного
договору та Правил внутрішнього
трудового розпорядку, посилаючись
також і на невиплату послужної
винагороди (а.с.97).

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з тих обставин, що виплата
послужної винагороди як
заохочувальної виплати та допомоги є
правом, а не обов'язком підприємства. З
розрахунку витрат до кошторису
Дніпропетровського ВГРЗ на 2010 рік,
Балансу, убачається, що
Дніпропетровський ВГРЗ має
заборгованість з розрахунками з
бюджетом, а також кошторисом не було
передбачено виплату послужної
винагороди у зв'язку з браком коштів
(а.с.103-114). Оскільки позивачем не
доведено неправомірності дій
відповідача під час реалізації його
права на працю, то у задоволенні вимог
про відшкодування моральної шкоди
також було відмовлено.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується,
виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.ч. 2,3 ст. 97 КЗпП
України форми і системи оплати праці,
норми праці, розцінки, тарифні сітки,
ставки, схеми посадових окладів, умови
запровадження та розміри надбавок,
доплат, премій, винагород та інших
заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами, установами,
організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.

Конкретні розміри тарифних ставок
(окладів) і відрядних розцінок
робітникам, посадових окладів
службовцям, а також надбавок, доплат,
премій і винагород встановлюються
власником або уповноваженим ним
органом з урахуванням вимог,
передбачених частиною другою цієї
статті.

Колективним договором між
керівництвом та трудовим колективом
Дніпропетровського воєнізованого
гірничорятувального
(аварійно-рятувальний) загону
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій, прийнятим на
загальних зборах трудового колективу,
протокол № 3 від 12 червня 2008 року, в
редакції яка діяла до 16 листопада 2012
року, п. 2.2.16 передбачалося, що при
наявності коштів зведеного кошторису,
а також коштів від надання додаткових
послуг, особовому складу можуть
надаватися інші заохочувальні виплати
та допомоги, у тому числі і послужна
винагорода в розмірі 3-х посадових
окладів (але не більше 3-х посадових
окладів респіраторника), за кожні 10
років, відпрацьованих у службі особам
основного і допоміжного особового
складу (додаток № 12) (а.с.115-126).

Умови виплати послужної винагороди
встановлювалися Тимчасовим положенням
(додаток № 12 до Колективного договору),
згідно якого, послужна винагорода
виплачується особам основного і
допоміжного особового складу
Дніпропетровського ВГЗР за кожні 10
років, відпрацьованих у службі, в
розмірі 3-х посадових окладів або
місячних тарифних ставок (але не більше
3-х окладів встановлених для
респіраторника).

Підставою для нарахування та виплати
послужної винагороди є подання
протоколу комісії по визначенню стажу
вислуги років та наказу командира
загону Дніпропетровського ВГРЗ.
Послужна винагорода сплачується за
рахунок фонду оплати праці (а.с.162).

Аналогічні умови виплати послужної
винагороди встановлені і Положенням
про умови виплати послужної винагороди
за кожні 10 років відпрацьованих у
службі особам основного і допоміжного
особового складу Дніпропетровського
ВГРЗ (додаток № 14 до Колективного
договору на 2012-2015 роки, прийнятого
загальними зборами трудового
колективу Дніпропетровського ВГЗР 16
листопада 2012 року (протокол № 4) (а.с.23,
39-47).

Доводи апелянта щодо неповного
з'ясування обставин справи судом
першої інстанції в частині наявності
коштів для виплати послужної
винагороди у 2011-2013 роках, а також, що
відповідач повинен був виплатити
послужну винагороду за рахунок коштів,
які надходять від надання
підприємством додаткових послуг,
колегією суддів перевірялися.

Як убачається з наданих відповідачем
на вимогу апеляційного суду копій
кошторисів Дніпропетровського ВГРЗ за
2011-2013 роки, а також балансів та звітів
про фінансові результати за 2010-2013 роки,
кошти на виплату послужної винагороди
не були передбачені та не
виплачувалися (а.с.243-321).

Доводи апеляційної скарги, що
звільненому з підстав, передбачених ст.
39 КЗпП України позивачу, відповідачем в
порушення вимог ст.116 КЗпП України не
була проведена виплата всіх сум -
послужної винагороди, колегія суддів
відхиляє як безпідставні, оскільки
доказів, що позивачу така допомога
нараховувалася у відповідності з
Положенням про умови виплати послужної
винагороди та що були наявні кошти для
її виплати, ні суду першої, ні суду
апеляційної інстанції не надано.

На підставі вищевикладеного,
колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції ухвалено у
відповідності з нормами матеріального
та процесуального права, висновки суду
відповідають обставинам справи, у той
час як доводи апеляційної скарги
зведені до переоцінки доказів та
висновків суду не спростовують, тому
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції -
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді