Справа № 442/527/13
Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Провадження № 22-ц/783/98/14
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого -
судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Мацея
М.М., Тропак О.В.,

секретаря
Дідуся О.Р.,

з участю представника
ПАТ «Універсал Банк» Кузь В.Я., ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» на рішення Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 17 квітня 2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

22 січня 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Універсал Банк»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3.,
ОСОБА_4, в якому просить стягнути
солідарно з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 15576,10 доларів США та судові
витрати. В обґрунтування позовних
вимог покликається на те, що 09.07.2007 року
між ним та відповідачем ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір № 32/33/172 на
суму 15000 доларів США, що еквівалентно
124333,10 грн., з терміном повернення
кредиту до 08.07.2012 року, зі сплатою 12,5 %
річних. З метою забезпечення виконання
даного кредитного договору між Банком
та ОСОБА_4 було укладено договір поруки
від 09.07.2007 року, відповідно до якого
останній поручився за повне та
своєчасне виконання ОСОБА_3 своїх
кредитних зобов'язань перед ПАТ
«Універсал Банк» за вищевказаним
кредитним договором в повному обсязі
таких зобов'язань. Згідно умов
кредитного договору ОСОБА_3
зобов'язався своєчасно сплачувати
проценти за користування кредитом,
повернути кредит у визначені даним
договором терміни, а також виконати
інші зобов'язання згідно даного
договору. Проте, відповідачі взятих на
себе зобов'язань щодо повернення
кредитних коштів та сплати відсотків
не виконали, а тому станом на 15.11.2011 року
виникла заборгованість на вищевказану
суму.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» 124 333,10 гривень заборгованості за
кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» 1243,33 гривень судових витрат.

В решті позову - відмовлено.

Рішення суду оскаржило Публічне
акціонерне товариство «Універсал
Банк» в особі представника Кузь В.Л.,
який вважає рішення таким, що ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Відмовляючи в
задоволенні позову в частині стягнення
боргу з поручителя, суд першої
інстанції не взяв до уваги те, що умова
договору поруки щодо припинення поруки
- повним погашенням кредитного
зобов'язання не відповідає вимогам ст.
252 ЦК України, а відтак позовна вимога
Банку про стягнення заборгованості з
поручителя подана в межах строку
визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України.
Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове - про стягнення солідарно
з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 15576,10 доларів США, що
еквівалентно станом на день проведення
розрахунку 124333,10 грн.

Відповідач ОСОБА_3 вважає апеляційну
скаргу безпідставною, рішення в
оскаржуваній частині законним, однак
не погоджується з нарахуванням пені.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника ПАТ «Універсал Банк» Кузь
В.Я., ОСОБА_3, перевіривши матеріали
справи, межі та доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити, проте рішення суду
першої інстанції - змінити, виходячи з
наступного.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних прав, свобод чи
інтересів у спосіб, передбачений
законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені
законом або договором способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Частинами першою та другою ст. 303 ЦПК
України передбчено, що під час розгляду
справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення
правовідносин сторін, які випливають
із встановлених обставин. Саме
визначення цих правовідносин дає
можливість суду остаточно визначитись,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК
України, суд повинен сприяти
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснювати особам,
які беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджати про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяти здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом, та
встановлювати у рішенні обставини
справи (в тому числі пропущення
позовної давності), характер
правовідносин сторін, правову норму,
яка підлягає застосуванню до цих
правовідносин, навести мотиви
прийнятого рішення: встановлені судом
обставини, які мають значення для
справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог.

Частиною третьою ст. 303 ЦПК України
встановлено, що апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом першої інстанції встановлено, що
09.07.2007 року між позивачем та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір № 32/33/172 на
суму 15 000 доларів США, термін погашення
кредиту - до 08.07.2012 року, зі сплатою 12,5%
річних (а.с. 8-11).

Відповідно до п. 6.1. вказаного
кредитного договору позичальник
зобов'язується своєчасно сплачувати
проценти за користування кредитом,
повернути кредит у визначені даним
договором терміни, а також виконати
інші свої зобов'язання згідно договору.

Згідно п. 9.1. кредитного договору при
порушенні строків погашення кредиту
або сплати процентів за користування
коштами або встановленої в п. 4.5.
договору винагороди, позичальник
додатково сплачує пеню за кожен день
прострочення платежу в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
несплачених вчасно сум за кожен день
прострочення платежу.

У зв'язку з тим, що протягом тривалого
часу відповідач ОСОБА_3 не виконував
своїх кредитних зобов'язань та не
дотримувався графіку погашення
заборгованості по кредиту, позивачем
27.01.2010 року було направлено
відповідачам вимоги про погашення
заборгованості (а.с. 14-17).

Задовольняючи позов частково,
міськрайонний суд виходив з того
ОСОБА_3 не виконав взятих на себе
кредитних зобов'язань, у зв'язку з чим
станом на 15.11.2011 року заборгованість за
кредитним договором становить 15576,10
доларів США, що еквівалентно 124333,10
гривень, а саме: заборгованість по
кредиту - 10250,9 доларів США, по відсотках
- 3177,65 доларів США, пеня - 2148,45 доларів
США. Вказав, що в п. 24 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30.03.2012 року дано
роз'яснення, що відповідно до ч. 4 ст. 559
ЦК України порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. При вирішенні
таких спорів суд має враховувати, що
згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Отже, якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково. Таким строком не може бути
лише несплата чергового платежу.
Зазначив, що позивачем пропущено
встановлений законом шестимісячний
строк позовної давності звернення в
суд до поручителя з вимогою про
погашення боргу.

Згідно 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа зобов'язується надати грошові
кошти позичальнику у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки, розмір та
порядок отримання яких встановлюється
договором або законодавством.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 530 цього ж Кодексу передбачено,
що якщо в зобов'язанні встановлений
строк його виконання, то воно підлягає
виконанню в цей строк.

У відповідності до ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, розмір яких встановлюється
договором, законом або іншими актами
цивільного судочинства.

Частково задовольняючи позовні вимоги
позивача, суд першої інстанції
правильно виходив з того, що ОСОБА_3 не
виконав свої зобов'язання за кредитним
договором № 32/33/172 від 09 липня 2007 року.

Факт прострочення виконання
зобов'язання по кредитному договору
підтверджується матеріалами справи.

Публічним акціонерним товариством
«Універсал Банк» було надано
розрахунок заборгованості станом на
15.11.2011 року, згідно якого сума
заборгованості по кредиту за період з
09.07.2007 року по 15.11.2011 року становить 15
576,10 доларів США, що еквівалентно 124333,10
гривень, а саме: заборгованість по
кредиту - 10250,9 доларів США, по відсотках
- 3177,65 доларів США та пеня - 2148,45 доларів
США (а.с. 7 ).

В обґрунтування позовних вимог щодо
стягнення суми заборгованості по тілу
кредиту та відсотках позивач - Публічне
акціонерне товариство «Універсал
Банк», представив колегії суддів
розрахунки їх помісячного нарахування,
які повністю відповідають умовам
кредитного договору та помісячний
розрахунок пені за період з 09.07.2007 року
по 15.11.2011 року (а.с. 93-94).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся з позовом в суд 22
січня 2013 року.

Сплата неустойки є правовим наслідком
у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1
ст. 611 ЦК України).

Проте позивачем пропущено строк
позовної давності за вимогою про
стягнення пені.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України), а позовна давність в
один рік застосовується, зокрема, до
вимог про стягнення неустойки (п. 1 ч. 1
ст. 258 ЦК України).

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. ст.11, 59, 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб які беруть участь у
справі. При цьому кожна із сторін
зобов'язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, а обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Враховуючи, що позов про стягнення з
відповідачів суми заборгованості за
кредитним договором позивачем подано 22
січня 2013 року, та згідно доданих до
позовної заяви розрахунків визначив,
що сума заборгованості складається з
суми несплаченого кредиту, відсотків
по кредиту, та 2148,45 доларів США пені за
несвоєчасне погашення кредиту за
період з 09.07.2007 року по 15.11.2011 року, і в
подальшому будь-яких уточнених
розрахунків до поданої позовної заяви
позивачем з визначенням пені в межах
строку позовної давності не
подавались, апеляційний суд приходить
до переконання, що погодитися із
висновком міськрайонного суду щодо
підставності стягнення пені в сумі 2148,45
доларів США не можна, оскільки суд
дійшов їх із порушенням норм
матеріального права. Тому рішення в цій
частині підлягає зміні.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено,
що в разі солідарного обов'язку
боржників (солідарних боржників)
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

За положеннями ст. ст. 553, 554 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку. У разі
порушення такого зобов'язання боржник
і поручитель відповідають як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Правові наслідки порушення
зобов'язання, забезпеченого порукою
наведено у ст. 554 ЦК України. Так, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно із частиною четвертою статті 559
ЦК України порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до частини першої статті 251
ЦК України строком є певний період у
часі, зі спливом якого пов'язана дія чи
подія, яка має юридичне значення. Строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами (частина перша
статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (частина друга статті 251 та
частина друга статті 252 ЦК України).

Як вбачається з роз'яснень пункту 24
постанови від 30 березня 2012 року № 5
Пленуму Вищого Спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30 березня
2012 року, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Пред'явленням вимоги до
поручителя є як направлення/вручення
йому вимоги про погашення боргу
(залежно від умов договору), так і
пред'явлення до нього позову. При цьому
в разі пред'явлення вимоги до
поручителя кредитор може звернутися до
суду протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання.

З договору поруки вбачається, що в
ньому не встановлено строку, після
якого порука припиняється, а умова
договору поруки (пункт 12) про його дію
до повного виконання боржником своїх
зобов'язань перед Банком за кредитним
договором не є встановленим сторонами
строком припинення дії поруки,
оскільки суперечить частині першій
статті 251 та частині першій статті 252 ЦК
України, тому в цьому разі підлягають
застосуванню норми частини четвертої
статті 559 ЦК України про те, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя (а.с. 13).

Крім того, у кредитному договорі від
09.07.2007 року (а.с. 8 - 11), строк виконання
основного зобов'язання чітко
визначений - строк повного погашення
кредиту є 08.07.2012 року (пункт 1.1.).

Позивач пред'являв вимогу до
поручителя про повернення боргу 27
січня 2010 року (а.с. 16, 17) в період строку
дії основного зобов'язання, який
встановлений кредитним договором та
визначений до 08.07.2012 року.

За таких обставин у Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» виникло право пред'явити вимогу
до поручителя про виконання порушеного
зобов'язання боржника щодо повернення
кредиту, починаючи з 08.07.2012 року,
протягом наступних шести місяців. Таку
вимогу до поручителя банк пред'явив
лише 22 січня 2013 року, тобто вже після
спливу встановленого частиною
четвертою статті 559 ЦК України
шестимісячного строку.

Відповідно до положення ч. 4 ст. 559 ЦК
України припинення поруки
презюмується.

Таким чином, звернення особи до суду з
позовом про визнання поруки такою, що
припинена, на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК
України не є необхідним, проте такі
вимоги можуть розглядатися судом у
разі наявності відповідного спору.

На підставі викладеного, колегія
приходить до висновку, що порука за
договором поруки від 09.07.2007 року між
Публічним акціонерним товариством
«Універсал Банк» та ОСОБА_4 припинена.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія
суддів доходить висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції року в
частині стягнення з ОСОБА_3 в користь
ПАТ «Універсал Банк» 124333,10 гривень
заборгованості за кредитним договором
та 1243,33 гривень судових витрат слід -
змінити, стягнувши з нього в користь
Банку 13 428,55 дол. США, що еквівалентно 107
294 гривні 12 копійок заборгованості за
кредитним договором № 32/33/172 від 09 липня
2007 року та 1072 гривні 94 коп. судових
витрат, а всього 108 367,06 грн. (сто вісім
тисяч триста шістдесят сім гривень 06
копійок), тобто за мінусом 2 148,45 дол. США
- пені.

В решті рішення міськрайонного суду
слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 1 п. 3, 309
ч. 1 п. 4, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 17 квітня 2013
року в частині стягнення з ОСОБА_3 в
користь Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» 124333,10
гривень заборгованості за кредитним
договором та 1243,33 гривень судових
витрат - змінити, виклавши його в
наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_3, народженого
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, в користь Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» 13 428,55 дол. США, що еквівалентно 107
294 гривні 12 копійок заборгованості за
кредитним договором № 32/33/172 від 09 липня
2007 року та 1072 гривні 94 коп. судових
витрат, а всього 108 367,06 грн. (сто вісім
тисяч триста шістдесят сім гривень 06
копійок).

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Мацей М.М.

Тропак О.В.