Провадження №2/498/127/14
Справа №498/321/14-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
смт. Велика
Михайлівка

Великомихайлівский
районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді – Пономаренко В.Д.,
при секретарі – Гонтаренко О.В., з
участю позивача ОСОБА_1, представника
відповідача ОСОБА_2 розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 до Великомихайлівського
районного споживчого товариства
«Надія» про стягнення компенсаційних
витрат -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі у березні 2014 року звернулись
до суду із зазначеним позовом, який
уточнили 27 березня 2014 року, і просять
зобов’язати відповідача виплатити їм
компенсаційні виплати при ліквідації
дочірнього підприємства «Сільський
кооперативний торг» (далі – ДП) з
розрахунку мінімальної місячної
заробітної плати:

на користь директора ДП ОСОБА_1 за
період з 15.06.2011 року по 27.03.2014 року
заробітну плату 36998,05 грн., за
невикористану щорічну відпустку за
2006-2010 роки в сумі 4632,92 грн., а всього на
суму 41630 грн.;

на користь контролера-касира ДП ОСОБА_3
за період з червня 2012 року по 27.03.2014 року
заробітну плату з розрахунку 50%
мінімальної заробітної плати 11257,56 грн.,
за невикористану щорічну відпустку за
2009-2012 роки 1873,84 грн., а всього в сумі 13131,41
грн..

Просять також зобов’язати
відповідача направити ОСОБА_3 до
Будинку праці Великомихайлівського
району для подальшого
працевлаштування, бо вона є людиною
передпенсійного віку та повідомити
державного реєстратора району про те,
що при ліквідації відповідача не
звільнені та не розраховані працівники
ліквідованого ДП «Сількоопторг» від
27.08.2012 року.

В обґрунтування позовних вимог
посилаються на те, що рішення суду від
15.06.2011 року про поновлення ОСОБА_1 на
роботі відповідачем не було виконане –
не зроблено запис в її трудовій книжці
про поновлення та звільнення з посади і
не нараховані станом на 23.02.2014 року
компенсаційні виплати в сумі 37845 грн. 58
коп.. Також вказують на те, що її
звільнення за наказом відповідача № 5
від 14.03.2013 року було проведено у
минулому часі з 27.08.2012 року.

Щодо позивачки ОСОБА_3 вказано, що вона
не була попереджена за два місяці про
її звільнення з 26.08.2012 року з посади
касира-контролера ДП «Сількоопторг», а
якщо її звільнено з 26.07.2012 року – то їй
не був виплачений розрахунок при
звільнені і не надіслана поштою
трудова книжка.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1,
яка за довіреністю представляє
позивачку ОСОБА_3 позовні вимоги
підтримала повністю і додатково
пояснила, що ліквідаційна комісія на
чолі з головою ОСОБА_4 01.04.2010 року
приїздили в ДП за документами, але вона
в той день була в Одесі і вони склали
акт і поїхали. У зв’язку з цим, у неї до
цього часу перебуває книга наказів по
ДП, печатка, трудові книжки обох
позивачів та книга обліку руху
трудових книжок.

Представник відповідача позов не
визнав посилаючись на те, що ним
виконане рішення суду про поновлення
ОСОБА_1 на роботі, а у стягненні
заробітної плати за 2011-2013 роки їй було
відмовлено судовими
рішеннями.Стверджкє,, що ОСОБА_3
звільнена правильно, за отриманням
трудової книжки не з’явилась і заяву
про її пересилання поштою не надала.
Вважає, що відповідач не відповідає за
зобов’язаннями ДП, яке ліквідоване і
його припинення зареєстроване 27 серпня
2012 року.

Вислухавши сторони та розглянувши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов задоволенню не
підлягає виходячи з наступних
обставин.

Статутом дочірнього підприємства
«Сільський кооперативний торг»,
затвердженого рішенням правління
відповідача 13.07.2004 року та
зареєстрованого Великомихайлівською
районною державною адміністрацією
06.09.2004 року встановлено, що
Підприємство самостійно встановлює
форми, системи і розміри оплати праці
працівникам Підприємства (пункт 7.1.6.),
воно є юридичною особою і має право
нести відповідальність, бути позивачем
і відповідачем у судових органах (пункт
4.1.), прийом та звільнення директора
підприємства здійснює правління
Великомихайлівського районного
споживчого товариства «Надія» (пункти
5.2.6. і 6.1.), директор підприємства має
право приймати на роботу та звільняти з
роботи працівників підприємства
(пункти 6.4.4. і 6.9.), підприємство несе
відповідальність за своїми
зобов’язаннями всім набутим у процесі
господарської діяльності майном (пункт
4.4.), В-Михайлівське районне споживче
товариство «Надія» не відповідає за
зобов’язаннями Підприємства, а
Підприємство не відповідає за
зобов’язаннями В-Михайлівського
районного споживчого товариства
«Надія» (пункт 4.5.), підприємство
втрачає права юридичної особи та
вважається таким, що припинило своє
існування, з дати зняття з обліку в
Державному реєстрі (пункт 10.9).

Згідно повідомлення
державного реєстратора
Великомихайлівської районної
державної адміністрації від 27.08.2012 року
за № 150, дочірнє підприємство
«Сільський кооперативний торг»
припинене на підставі рішення
засновників про його ліквідацію, про що
27 серпня 2012 року проведена відповідна
державна реєстрація.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що була головою
ліквідаційної комісії дочірнього
підприємства і за постановою
відповідача позивачка ОСОБА_5, як
директор цього підприємства повинна
була передати їй печатку, книгу
наказів, трудові книжки та інші
документи. Вона декілька разів їздила
до неї, проте остання навіть у
присутності Цебриківського селищного
голови не хотіла віддіти зазначені
документи у зв’язку з чим вони
звертались і до Великомихайлівського
райвідділу міліції.

У трудовій книжці ОСОБА_3 наявний запис
про її зарахування на посаду
контролера-рубщика дочірнього
підприємства «Сількоопторг» з 01.09.2004
року на підставі наказу № 3.

Наказом дочірнього підприємства
«Сількоопторг» № 1 від 26.07.2012 року
позивачку ОСОБА_3 попереджено про
подальше звільнення за п. 1 ст. 40 Кодексу
законів про працю у зв’язку з
ліквідацією підприємства.

Ухвалою Великомихайлівського
районного суду Одеської області від 10
жовтня 2012 року було відкрито
провадження за позовом ОСОБА_3 про
скасування вказаного наказу.

Розпорядженням відповідача
№ 22 від 26 вересня 2012 року позивачку
ОСОБА_3 було звільнено з роботи за ст. 40
п. 1 Кодексу законів про працю України у
зв’язку з ліквідацією підприємства з 26
вересня 2012 року.

Листом відповідача від 21.09.2012 року
позивачку ОСОБА_3 було повідомлено про
ліквідацію дочірнього підприємства і
запропоновано 27.09.2012 року з’явитися
для отримання трудової книжки із
записом про її звільнення у зв’язку з
цією ліквідацією.

Аналогічним листом від 26.09.2012 року їй
було направлено копію розпорядження
про звільнення і знов запропоновано
прибути 01.10.2012 року з трудовою книжкою
для проведення запису про звільнення.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 10 грудня 2012 року було
змінено спосіб виконання рішення суду
про поновлення позивачки ОСОБА_1 на
роботі і зобов’язано відповідача
внести до її трудової книжки запис про
поновлення її на роботі на підставі
рішення суду від 15 червня 2011 року та
запис про її звільнення з часу
ліквідації дочірнього підприємства.

Розпорядженням відповідача № 5 від 14
березня 2013 року на виконання
зазначеної ухвали апеляційного суду
позивачку ОСОБА_1 вважати поновленою з
24.10.2011 року на посаді директора
дочірнього підприємства «Сільський
кооперативний торг» і звільнено її з
цієї посади з 27.08.2012 року за п. 1 ст. 40
КЗпП України у зв’язку з ліквідацією
підприємства.

Листом відповідача від 19.03.2013 року
позивачці ОСОБА_1 запропоновано
прибути з трудовою книжкою для
внесення запису про звільнення на
підставі зазначеного вище
розпорядження.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 04 квітня 2013 року було
скасоване рішення
Великомихайлівського районного суду
від 18 червня 2012 року і відмовлено у
задоволені позову ОСОБА_1 до
відповідача про стягнення 8841,38 грн.
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу з 29 червня 2011 року по 19 березня
2012 року та 20000 грн. компенсації
моральної шкоди.

Рішенням Великомихайлівського
районного суду від 04 червня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
11 вересня 2013 року, позивачці ОСОБА_1
було відмовлено у стягненні з
відповідача заробітної плати за
вимушений прогул починаючи з 19 березня
2012 року по 04 червня 2013 року в сумі 25038,50
грн..

За довідкою комунальної установи
«Трудовий архів Великомихайлівського
району» від 27.05.2013 року, трудові книжки
дочірнього підприємства
«Сількоопторг» на зберігання не
надходили.

Листом відповідача від 12.06.2013 року до
обох позивачів їм запропоновано для
передачі до районного трудового архіву
та проведення відповідних записів в
трудових книжках про їх трудову
діяльність терміново надати наступні
документи – книгу наказів про
прийняття та звільнення працівників,
трудові книжки працівників, книгу
обліку руху трудових книжок, печатку та
штамп організації.

На підставі зазначених вище доказів
суд приходить до висновку, що обидві
позивачки перебували у трудових
відносинах з дочірнім підприємством
«Сільський кооперативний торг», яке
було припинене 27 серпня 2012 року на
підставі рішення засновників про його
ліквідацію і щодо якого відповідач був
засновником.

Відповідно до частини 1
статті 21 КЗпП України, трудовий
договір є угода між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом чи фізичною особою, за якою
працівник зобов'язується виконувати
роботу, визначену цією угодою, з
підляганням внутрішньому трудовому
розпорядкові, а власник підприємства,
установи, організації або
уповноважений ним орган чи фізична
особа зобов'язується виплачувати
працівникові заробітну плату і
забезпечувати умови праці, необхідні
для виконання роботи, передбачені
законодавством про працю,
колективним договором і угодою
сторін.

Частинами 1-3 статті 96
Цивільного кодексу України
встановлено, що юридична особа
самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями усім належним їй
майном. Учасник (засновник) юридичної
особи не відповідає за зобов'язаннями
юридичної особи, а юридична особа не
відповідає за зобов'язаннями її
учасника (засновника), крім випадків,
встановлених установчими документами
та законом.

Стаття 609 цього Кодексу
визначає, що зобов'язання
припиняється ліквідацією юридичної
особи (боржника або кредитора), крім
випадків, коли законом або іншими
нормативно-правовими актами виконання
зобов'язання ліквідованої юридичної
особи покладається на іншу юридичну
особу, зокрема за зобов'язаннями про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

Виходячи з наведених положень
законодавства і встановлених судом
обставин суд вважає, що відповідач, як
засновник дочірнього підприємства
«Сільський кооперативний торг», не
несе відповідальності за
зобов’язаннями цього підприємства,
оскільки це не передбачено законом і
статутом дочірнього підприємства.

У зв’язку з ліквідацією
цього підприємства всі його
зобов’язання є припиненими.

Керуючись статтями 235, 236 Кодексу
законів про працю України, статтею 609
Цивільного кодексу України, статтями
209, 212, 214, 215 Цивільного процесуального
кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 і ОСОБА_3 до
Великомихайлівського районного
споживчого товариства «Надія» про
стягнення компенсаційних витрат -
відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Великомихайлівський районний
суд шляхом подачі апеляційної скарги у
10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
В.Д.Пономаренко