РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10568/13-ц

пр. № 2/759/187/14

22 квітня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Шум Л.М.

при секретарі: Прокопенко
Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві позов ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Головне
управління юстиції у м. Києві про
визнання заповіту недійсним ,-

в с т а н о в и в :

Позивачі у липні 2013 р. звернулись до
суду з вищезазначеним позовом,
посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла їх сестра ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
після смерті якої відкрилась спадщина,
яка складається з квартири АДРЕСА_1,
квартири АДРЕСА_2 та гаражу АДРЕСА_4. У
зв'язку зі смертю сестри позивачі
звернулись до Сімнадцятої київської
державної нотаріальної контори з
заявами про прийняття спадщини, проте,
дізнались, що 28.08.2012 р. їх сестра склала
заповіт на відповідачку, яка не має
жодного відношення до їх сім'ї і є
сторонньою особою. Позивачі
зазначають, що їх сестра ОСОБА_4 при
складанні вищевказаного заповіту не
усвідомлювала значення своїх дій та не
керувалася ними, оскільки хворіла на
тяжке онкологічне захворювання, у
зв'язку з чим приймала ліки, які
впливали на її нервову систему, її
настрій був мінливим, вона стала
забудькуватою, а тому, на думку
позивачів, не могла в тому стані
скласти спірний заповіт. Позивачі
просили суд визнати недійсним заповіт,
складений 28.08.2012 р. ОСОБА_4 та
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1,
його представник та позивачка ОСОБА_2 в
судовому засіданні позов підтримали та
просили його задовольнити в повному
обсязі.

Відповідачка та її представник в
судовому засіданні позов не визнали та
просили у його задоволенні відмовити з
підстав його необґрунтованості,
недоведеності та безпідставності,
подали письмові заперечення (а.с. 27-28,
84-86).

Представник третьої особи - Головного
управління юстиції в м. Києві в судове
засідання не з'явився, направив на
адресу суду листа, відповідно до якого
просив розглянути справу за його
відсутності (а.с. 45), у зв'язку з чим суд
вважає можливим розглянути справу за
відсутності останнього, на підставі
наявних даних в матеріалах справи.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх
представників, свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17 та дослідивши
матеріали справи, вважає, що у
задоволенні позову необхідно
відмовити, виходячи із наступного.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Згідно ст. 1257 ЦК України за позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Відповідно до ст. 225 ЦК України,
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3
та його батьками були ОСОБА_20 та ОСОБА_21
(а.с. 57).

Встановлено, що ОСОБА_4, народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1 та її батьками були ОСОБА_20
та ОСОБА_22 (а.с. 9).

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що позивач ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 були рідними братом та сестрою
по лінії батька.

В судовому засіданні встановлено, що
28.08.2012 р. ОСОБА_4 склала заповіт,
відповідно до якого заповіла все своє
майно, де б воно не було та з чого б воно
не складалося, відповідачці ОСОБА_3 (а.с.
5).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4
померла, що підтверджується свідоцтвом
про смерть (а.с. 9).

Встановлено, що відповідно до наданої
документації з медичних установ,
витребуваних за запитами суду,
вбачається відсутність будь-яких
записів про психічні чи неврологічні
патології, особливості поведінки
ОСОБА_4, які б потребували консультації
її лікарем-психіатром.

Відповідно до медичної картки № 21118 за
2011 р. із Київського міського клінічного
онкологічного центру стан ОСОБА_4
описаний як: свідомість - ясна,
роздратованість - так, плаксивість - є,
сон - порушений, будь-яких інших
психічних розладів не описано.

Також в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_4 у період 2009, 2010,
2011 та 2012 р.р. укладала правочини про
найм (оренди) належної їй квартири
АДРЕСА_1, оформляла замовлення на
надання їй медичної документації (а.с.
88, 89, 90, 91).

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_5ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_17
показали, що не дивлячись на тяжку
онкологічну хворобу ОСОБА_4, поведінка
останньої була адекватною, вона до
останнього була жвавою, цікавою в
розмові, могла спілкуватись на різні
теми, оскільки сама по собі була
людиною товариською. Свідки
зазначають, що невтішний діагноз
ОСОБА_4 не впливав на її свідомість,
психічний стан та поведінку вцілому, а
враховуючи її стійкий характер та силу
волі, вона ніколи не скаржилась на своє
здоров'я. При цьому, свідки зазначають,
що ще за життя та задовго до своєї
смерті ОСОБА_4 турбувались про те хто її
буде доглядати, оскільки її
онкологічна хвороба прогресувала, що
впливало на її ноги та можливість
пересуватись, та оскільки відповідачка
завжди допомагала їй по господарству,
куховарила, прибирала та
занеобхідності ночувала в її квартирі,
то ОСОБА_4 була до неї дуже прихильна та
мала намір скласти заповіт на її
користь. Свідки також зазначили, що з
близькими родичами, в тому числі, з
позивачами, ОСОБА_4 не спілкувалась,
оскільки, з її слів, вони не визнавали
її як родичку.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_9 в судовому
засіданні пояснили, що їм нічого не
відомо про психічний стан ОСОБА_4 до
моменту укладання спірного заповіту,
оскільки останній раз бачили її у 2011 р.,
а по телефону спілкувались останній
раз влітку 2012 р. Аналогічні пояснення
дала свідок ОСОБА_8

Покази свідка ОСОБА_6 на предмет того,
що на період складання спірного
заповіту, ОСОБА_4 була неадекватною, суд
оцінює кредитно, оскільки вони
спростовуються зазначеною вище
медичною документацією померлої
ОСОБА_4, протирічать більшості
допитаних свідків, крім того свідок не
пояснила в судовому засідання в чому
саме полягає неадекватність поведінки
померлої, а тому не бере їх до уваги.

Згідно п. 16 Постанови № 9 Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від
06.11.2009 року, Правила статті 225 ЦК
поширюються на ті випадки, коли
фізичну особу не визнано
недієздатною, однак у момент вчинення
правочину особа перебувала в такому
стані, коли вона не могла усвідомлювати
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними (тимчасовий психічний
розлад, нервове потрясіння тощо). Для
визначення наявності такого стану на
момент укладення правочину суд
відповідно до статті 145 ЦПК
зобов'язаний призначити
судово-психіатричну експертизу за
клопотанням хоча б однієї зі сторін.
Справи про визнання правочину
недійсним із цих підстав вирішуються з
урахуванням як висновку
судово-психіатричної експертизи, так і
інших доказів відповідно до статті 212
ЦПК.

Згідно Акту судово-психіатричної
експертизи № 72 Київського міського
центру судово-психіатричної
експертизи від 03.02.2014 року, у період
часу, до якого відноситься складання та
підписання заповіту - 28.08.2012 р., ОСОБА_4
не виявляла ознак будь-якого
психічного розладу. У період часу, до
якого відноситься складання та
підписання заповіту - 28.08.2012 р., ОСОБА_4
усвідомлювала значення своїх дій та
могла керувати ними (а.с. 136-141).

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 в
судовому засіданні 22.04.2014 р. заявив
клопотання про зупинення провадження у
справі у зв'язку з порушенням
кримінального провадження № 0002357
внесеного Святошинським РУГУ МВС
України в м. Києві до ЄРДР 18.03.2014 р. по
факту заволодіння ОСОБА_3 шахрайським
шляхом майном, яке належало померлій
ОСОБА_4

Проте, суд своєю ухвалою від 22.04.2014 р.
залишив без задоволення заявлене вище
клопотання позивача ОСОБА_1 (а.с. 159).

Аналізуючи зібрані по справі докази у
їх сукупності, суд приходить до
висновку що заповіт, складений на ім'я
відповідачки ОСОБА_3 28.08.2012 року
відповідав дійсному вільному
волевиявленню спадкодавця ОСОБА_4,
оскільки на момент його укладання
остання розуміла значення своїх дій і
могла керувати ними.

Крім того, суд бере до уваги особисті
пояснення позивачки ОСОБА_2, яка в
судовому засіданні пояснила, що
спілкуючись з ОСОБА_4 за два тижня до її
смерті не спостерігала у неї будь-яких
змін в поведінці, в розмові з якою у
позивачки не було сумнівів в її
адекватності та розумових здібностях,
мова у неї була вільна, зрозуміла,
жодних ознак сп'яніння у неї не було.

Згідно вимог ст.ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що позивачі та представник позивача
ОСОБА_1 всупереч ст. 60 ЦПК України, не
довели ті обставини, на які посилались,
як на підставу своїх позовних вимог, у
зв'язку з чим суд відмовляє у
задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 225, 1257, 1268 ЦК України, ст. 44 ЗУ «Про
Нотаріат», Постанови № 9 Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від
06.11.2009 р., ст.ст. 10, 11, 27-30, 60, 179, 208, 209,212-215, 218
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Головне
управління юстиції у м. Києві про
визнання заповіту недійсним -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі до Святошинського районного
суду м. Києва апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення або отримання копії
рішення

Суддя: