У Х В А Л А

Іменем України

19 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів - Куштана Б.П., Мацунича М.В.

при секретарі - Савариній Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ВДВС
Виноградівського РУЮ на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
28 січня 2014 року по справі за позовом
ВДВС Виноградівського РУЮ до ОСОБА_1
про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и л а :

Відділ ДВС Виноградівського РУЮ
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1
про відшкодування шкоди в розмірі 16058, 40
грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 21 січня 2014 року в задоволенні
вищевказаного позову відмовлено.

Позивач не погодився з вказаним
рішенням, порушив питання про його
скасування та ухвалення нового рішення
про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні представник
апелянта скаргу з наведених підстав
підтримали.

Представник відповідачки вважав, що
підстав для задоволення скарги немає
та поснив, що при звільненні ОСОБА_1
жодних претензій з боку ЗФ ДАК НМАЦ до
неї не було.

Заслухавши сторін та дослідивши
матеріали справи колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що під час комісійної суцільної
перевірки наявності конфіскованого
майна проведеної комісією з 24.12.2010 року
по 29.12.2010 року ОСОБА_1 вже була
звільнена, а під час її звільнення
ніяких претензій з боку керівництва
Відділу ДВС Виноградівського РУЮ не
було; а також з того, що позовна
давність у осіб, які мали право вимоги
до ОСОБА_1 сплила.

З таким висновком суду першої
інстанції можна погодитись на підставі
наступного.

Доводи апеляційної скарги є
аналогічними обґрунтуванню позовної
заяви, а також апелянт зазначає, що
обидва записи в трудовій книжці
відповідачки написані одним почерком,
у записі про звільнення немає
посилання на відповідну статтю, пункт
закону, а також відповідну печатку, що
може свідчити про те, що запис був
зроблений пізніше. Також вказує, що
ОСОБА_1 не надала суду доказів передачі
майна іншому зберігачу, хоча договір
№627/4 від 02.03.2010 року розірвано ще у
травні 2010 року на підставі наказу
Міністерства юстиції України №360/7 від
28.04.2010 року.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно з ст. 130 КЗпП України працівники
несуть матеріальну відповідальність
за шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації внаслідок
порушення покладених на них трудових
обов'язків.

При покладенні матеріальної
відповідальності права і законні
інтереси працівників гарантуються
шляхом встановлення відповідальності
тільки за пряму дійсну шкоду, лише в
межах і порядку, передбачених
законодавством, і за умови, коли така
шкода заподіяна підприємству,
установі, організації винними
протиправними діями (бездіяльністю)
працівника. Ця відповідальність, як
правило, обмежується певною частиною
заробітку працівника і не повинна
перевищувати повного розміру
заподіяної шкоди, за винятком випадків,
передбачених законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 працювала у Філії
«Закарпатський аукціонний центр»
Державної акціонерної компанії
«Національна мережа аукціонних
центрів» на посаді юрисконсульта з 11
січня 2005 року по 23 листопада 2010 року.

02.03.2010 між ВДВС Виноградівського РУЮ
Закарпатської області та
спеціалізованою організацією ДАК НМАЦ
укладено договір № 627/7 про надання
послуг по організації і проведенню
аукціону з реалізації конфіскованого
рухомого майна, а саме: мобільних
телефонів «Нокія» 2330 классік - 51 шт. та
аксесуарів - 36 шт.

17.03.2010 року вищезазначене майно у
відповідності п.10 постанови КМУ №1724
від 26.12.2001 року передано ОСОБА_1 як
представнику ЗФ ДАК НМАЦ за
довіреністю від Виноградівської
митниці в присутності державного
виконавця для здійснення реалізації.

Згідно Наказу №17к від 23.11.2010 року
ОСОБА_1 була звільнена з посади
юрисконсульта філії ««Закарпатський
аукціонний центр» Державної
акціонерної компанії «Національна
мережа аукціонних центрів».

З 24.12. 2010 року по 29.12.2010 на вказаному
підприємстві комісією проведено
суцільну перевірку наявності
конфіскованого майна, переданого на
зберігання та реалізацію у всіх місцях
його зберігання, у т.ч. у митних органах
та в спеціалізованих торгівельних
організаціях із складанням
інвентаризаційного опису. Зазначена
перевірка проводилася через 34 дні
після звільнення ОСОБА_1 та без її
участі.

Станом на 27 грудня 2010 року відповідач
не була матеріально-відповідальною
особою, оскільки не працювала на
вказаному підприємстві та не мала
доступу до майна.

Щодо посилання апелянта на те, що що
ОСОБА_1 не надала суду доказів передачі
майна іншому зберігачу, хоча договір
№627/4 від 02.03.2010 року розірвано ще у
травні 2010 року на підставі наказу
Міністерства юстиції України №360/7 від
28.04.2010 року, то слід зазначити, що при
звільненні відповідачки керівництвом
філії «Закарпатський аукціонний
центр» Державної акціонерної компанії
«Національна мережа аукціонних
центрів» повинна була бути проведена
інвентаризація матеріальних цінностей
та передача їх іншій особі.

Крім того, слід зазначити, що договір №
627/7 про надання послуг по організації і
проведенню аукціону з реалізації
конфіскованого рухомого майна був
укладений між ВДВС Виноградівського
РУЮ Закарпатської області та
спеціалізованою організацією ДАК НМАЦ,
а тому вимоги позивача до ОСОБА_1 є
безпідставними, оскільки повинні були
заявлятися до ДАК НМАЦ.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відмову в
задоволенні заявленого позову.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, підстав для його зміни
чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України,
судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ВДВС
Виноградівського РУЮ - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 28 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді :