У х в а л а

іменем україни

3 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів:
Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за поданням
державного виконавця про визначення
частки майна боржника у майні, яким він
володіє спільно з іншими особами у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу, за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 8 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до

ОСОБА_2 про стягнення боргу.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 13
вересня 2012 року визначено частку майна
ОСОБА_3 у жилому будинку, розташованому
по АДРЕСА_1, яким він володіє спільно з
ОСОБА_4 Визнано за ОСОБА_3 право
власності на Ѕ частину жилового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 8
листопада 2013 року ухвалу
Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 13 вересня 2012 року
скасовано. У задоволенні подання
державного виконавця Заводського
відділу державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції про визначення
частки боржника у майні, яким він
володіє спільно з іншими особами, та
визнання права власності на частину
майна за боржником відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
ухвалу апеляційного суду

Дніпропетровської області від 8
листопада 2013 року скасувати, мотивуючи
свою вимогу порушенням судом норм
процесуального права й неправильним
застосуванням норм матеріального
права, та залишити в силі ухвалу
Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 13 вересня 2012 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Скасовуючи ухвалу суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
подання державного виконавця
Заводського відділу державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції про
визначення частки боржника у майні,
яким він володіє спільно з іншими
особами, та визнання права власності на
частину майна за боржником,
апеляційний суд виходив із того, що
земельна ділянка подарована ОСОБА_4, на
належній ОСОБА_4 земельній ділянці й
знаходиться будинок. Також апеляційний
суд зазначав, що анулювання договорів
дарування до компетенції виконавчого
комітету Баглійської районної ради не
входить.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 8
листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийСудді:В.І. Мартинюк Г.І.
Мостова М.І. Наумчук