У х в а л а

іменем україни

23 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Штелик С.П.,

суддів: Коротуна В.М.,
Касьяна О.П.,

Дем'яносова М.В., Кафідової
О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Монтаж 23»
до ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором підряду, за касаційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Монтаж 23» на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
19 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
25 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Монтаж 23» (далі - ТОВ
«Монтаж 23») звернулося до суду з
указаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що 26 квітня 2010 року між ТОВ
«Монтаж 23» та ОСОБА_3 був укладений
договір генерального підряду,
предметом якого було будівництво
приватного будинку по АДРЕСА_1.
Вказуючи, що відповідач не сплатив
кошти за виконані позивачем будівельні
роботи, позивач просив стягнути з
ОСОБА_3 на свою користь
заборгованість за договором
генерального підряду у сумі 2 341 226,22 грн.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 19 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
25 грудня 2013 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Монтаж 23»
просить скасувати зазначені вище
судові рішення та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги, посилаючись на порушення
судами попередніх інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, дійшов
висновку про те, що будівельні роботи
були проведенні з суттєвими
порушеннями умов договору
генерального підряду.

Також суди виходили із того, що
оскільки сторонами не було досягнуто
всіх суттєвих умов щодо договору
генерального підряду, то даний договір
є неукладеним.

Проте повністю з такими висновками
судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 26 квітня 2010 року
між ТОВ «Монтаж 23» та ОСОБА_3 було
укладено договір генерального підряду,
відповідно до умов якого ТОВ «Монтаж 23»
- підрядник прийняв на себе
зобов'язання виконати будівництво
приватного будинку по АДРЕСА_1 з
матеріалів відповідача - замовника.

Вартість робіт визначена сторонами
договору складає 2 341 226,22 грн. (п. 2.1.
договору). Оплата робіт проводиться у
готівковій формі згідно графіка
фінансування. Остаточний розрахунок
проводиться на протязі 3-х днів після
підписання сторонами актів
приймання-передання виконаних робіт
згідно затвердженого кошторису (п. 3.2.
договору).

Пунктом 5.1 вищевказаного договору
генпідряду визначено, що договір
набирає чинності з моменту підписання
та діє до виконання сторонами
прийнятих на себе обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно зі ст. 852 ЦК України якщо
підрядник відступив від умов договору
підряду, що погіршило роботу, або
допустив інші недоліки в роботі,
замовник має право за своїм вибором
вимагати безоплатного виправлення цих
недоліків у розумний строк або
виправити їх за свій рахунок з правом
на відшкодування своїх витрат на
виправлення недоліків чи відповідного
зменшення плати за роботу, якщо інше не
встановлено договором. За наявності у
роботі істотних відступів від умов
договору підряду або інших істотних
недоліків замовник має право вимагати
розірвання договору та відшкодування
збитків.

Частиною 4 ст. 879 ЦК України встановлено,
що оплата робіт провадиться після
прийняття замовником збудованого
об'єкта (виконаних робіт), якщо інший
порядок розрахунків не встановлений за
погодженням сторін.

За змістом ч. 4 ст. 882 ЦК України
передання робіт підрядником і
прийняття їх замовником оформляється
актом, підписаним обома сторонами.

Відповідно до вимог ст. 883 ЦК України
підрядник відповідає за недоліки
збудованого об'єкта, за прострочення
передання його замовникові та за інші
порушення договору (за недосягнення
проектної потужності, інших
запроектованих показників тощо), якщо
не доведе, що ці порушення сталися не з
його вини. За невиконання або
неналежне виконання обов'язків за
договором будівельного підряду
підрядник сплачує неустойку,
встановлену договором або законом, та
відшкодовує збитки в повному обсязі.

Вирішуючи справу та відмовляючи в
задоволеннні позову, суди зазначені
вимоги діючого законодавства належним
чином не врахували, зокрема не
врахували те, що якщо будівельні роботи
проведенні з суттєвими порушеннями
умов генерального підряду, то замовник
має право за своїм вибором вимагати
безоплатного виправлення цих
недоліків або виправити їх за свій
рахунок з правом на відшкодування
своїх витрат на виправлення недоліків
чи відповідного зменшення плати за
роботу.

Також, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився й
апеляційний суд, дійшов помилкового
висновку про те, що сторонами не було
досягнуто всіх суттєвих умов щодо
договору генерального підряду від 26
квітня 2010 року, в зв'язку з чим договір є
неукладеним.

Так, суди не надали належної оцінки
доказам по справі, з яких вбачається, що
позивачем на виконання договору
генерального підряду від
26.04.2010 року були виконані будівельні
роботи щодо будівництва приватного
будинку по АДРЕСА_1, що не оспорюється
сторонами по справі.

При цьому, укладений договір
генерального підряду від 26 квітня
2010 року в судовому порядку недійсним
не визнавався та питання щодо його
розірвання не ставилося.

За змістом ст. ст. 10 та 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК
України надані суду докази мають бути
належними та допустимими.

Частина 4 ст. 60 ЦПК України передбачає,
що доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Крім цього, дійшовши висновку про те, що
будівельні роботи були проведенні з
суттєвими порушеннями умов договору
генерального підряду та про те, що цей
договір є неукладеним, суди дійшли
суперечливих висновків щодо підстав
для відмови в задоволенні позову.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, повністю не
встановлені, судами порушено норми
матеріального та процесуального права,
судові рішення не відповідають вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості. Зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Монтаж 23»
задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 19 листопада 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 25 грудня 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
В.М. Коротун

М.В. Дем'яносов

О.П. Касьян

О.В. Кафідова