Провадження по справі № 2/260/30/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2014 року Ленінський районний
суд м. Донецька у складі:

головуючого судді: Бескровної О.Л.

при секретарі: Гладкій Г.В.

за участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, треті
особи без самостійних вимог: приватний
нотаріус Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про визнання недійсними
довіреності, договору відчуження
автомобіля, договору купівлі-продажу
транспортного засобу; витребування
майна; визнання права власності,
стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання
недійсними довіреності, договору
відчуження автомобіля, договору
купівлі-продажу транспортного засобу;
витребування майна; визнання права
власності, стягнення моральної шкоди.
Уточнивши позовні вимоги в подальшому,
вказала наступне. 28 лютого 2004 року вона
зареєструвала шлюбу з ОСОБА_3 У шлюбі
вони придбали автомобіль Хюндай
Елантра д/н. НОМЕР_1, який 09.12.2008 року її
чоловік ОСОБА_3 поставив на облік.
Вказаний автомобіль використовувався
останнім виключно у цілях родини,
договір про розпорядження майном
укладений не був, оскільки у цьому не
було потреби. У січні 2010 року ОСОБА_3
повідомив їй що потрапив у
дорожньо-транспорну пригоду і
автомобіль знаходиться у ремонті.
Приблизно у першій декаді лютого 2011
року від спільних знайомих їй стало
відомо, що автомобіль був відчужений
ОСОБА_3 на користь третьої особи, що у
подальшому також підтвердив її
чоловік, вказавши, що продав
транспортний засіб за 8 000 доларів США.
Гроші у родину він не приніс і до
теперішнього часу їй не відомо яким
чином ОСОБА_3 ними розпорядився.
Вказана ситуаціє стала причиною сварки
між ними і вони перестали сумісно
проживати. Вона у свою чергу,
неодноразово зверталася до чоловіка з
пропозицією повернути їй половину
вартості автомобіля, однак останній
відмовляється сплатити кошти. Крім
того зазначила, що 06 січня 2010 року її
чоловік ОСОБА_3 видав довіреність, яка
посвідчена нотаріусом ОСОБА_6, на
розпорядження вказаним автомобілем
відповідачу за позовом ОСОБА_5 і
громадянину ОСОБА_9, який жодних дій
відносно автомобіля не вчиняв. При
цьому нотаріусом вказано, що
відповідно до паспортних даних ОСОБА_3
перебуває у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_1 Тим самим вважає, що нотаріус не
додержав вимоги ст. 238 ч.1 ЦК України та
п.44 «Інструкції про порядок здійснення
нотаріальних дій нотаріусами України»,
оскільки її згода не була отримана на
відчуження сумісного майна. Пізніше, 15
січня 2010 року ОСОБА_5 діючи на підставі
довіреності, яка на її думку, незаконно
видана ОСОБА_3, через товарну біржу
«Фенікс» (м.Донецьк, пров. К. Мініна, 26),
через членів товарної біржі ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, відчужив спірний автомобіль
ОСОБА_4, який до теперішнього часу ним
володіє. Вказаний автомобіл був знятий
з обліку у МРЕВ №3 і знову поставлений
на облік у 2010 році новим власником
ОСОБА_4 з новим реєстраційним номером
НОМЕР_2. Вважає ОСОБА_4 неналежним
покупцем з огляду на те, що останньому
було відомо про неправомірність дій з
продажу спірного автомобіля.
Зауважила, що вона відповідно до вимог
ст. 60,63 Сімейного кодексу України має
право на ? частину спірного майна, але з
огляду на те, що зазначені вище
правовідносини склалися без її згоди,
просила суд з урахуванням вимог ст. 321,
368, 387, 658 ЦК України про наступне.
Визнати недійсною довіреність, видану
ОСОБА_3 ОСОБА_5 і посвідчену нотаріусом
ОСОБА_6 06.01.2010 року на предмет
розпорядження автомобілем Хюндай
Елантра д/н. НОМЕР_1; визнати недійсною
угоду на предмет відчуження автомобіля
Хюндай Елантра д/н. НОМЕР_1 між ОСОБА_3 та
ОСОБА_5, здійснену внаслідок
довіреності виданої ОСОБА_3; визнати
недійсним договір купівлі-продажу
транспортного засобу №008525 від 15.01.2010
року, укладений на товарній біржі
«Фенікс» між ОСОБА_5 і ОСОБА_4;
витребувати із незаконного володіння
ОСОБА_4 автомобіль Хюндай Елантра д/н.
НОМЕР_2; визнати за нею право власності
на ? частини вказаного автомобіля;
стягнути солідарно з відповідачів на
її користь 10 000 гривень у рахунок
відшкодування моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримала уточнені позовні вимоги у
повному обсязі, надала пояснення
аналогічні тим, що викладені у позові.

Представник позивача, ОСОБА_2,
підтримав позицію свого довірителя,
надав аналогічні пояснення.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
позовні вимоги не визнав, вважає їх
необґрунтованими оскільки довіреність
видана ним на ім»я ОСОБА_5 є законною, а
кошти у розмірі 8 000 доларів отримані
від продажу автомобіля були витрачени
ним і позивачем на будівництво дому по
вул. Чікірісова у м.Донецьку. Крім того
сама ОСОБА_1 в усній формі надала згоду
на продаж спірного автомобіля.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання
не з»явився, про час і місце слухання
справи повідомлений належним чином,
причину своєї відсутності суду не
повідомив.

У судовому засіданні відповідач
ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, вважає
себе добросовісним покупцем
автомобіля Хюндай Елантра, просив у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у
повному обсязі.

Третя особа без самостійних вимог
приватний нотаріус Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_6 у
судове засідання не з»явився, надав
письмові пояснення відповідно до яких
вказав, що довіреність, яка оспорюється
позивачем, видана ним з додержанням
вимог ст.ст. 237-244 ЦК України, підстав для
визнання її недійсною немає. Просив
слухати справу без його участі (а.с. 59, 91)

Треті особи без самостійних
вимог ОСОБА_7, ОСОБА_8 у судове засідання
не з»явилися, про час і місце слухання
справи повідомлені належним чином,
надали письмові пояснення з яких
вбачається, що позов ОСОБА_1 вважають
необґрунтованим, оскільки при
укладенні договору купівлі-продажу
транспортного засобу №008525 від 15.01.2010
року на товарній біржі «Фенікс» між
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вони додержали усі
норми закону, перевірили повноваження
і права учасників правовідносин.
Просили слухати справу без їх участі
(а.с. 60-64)

Ухвалою Ленінського районного
суду м.Донецька від 07 лютого 2014 року
провадження щодо позовних вимоги
ОСОБА_1 про витребування із незаконного
володіння ОСОБА_4 автомобіля Хюндай
Елантра д/н. НОМЕР_2; визнання за ОСОБА_1
права власності на ? частини автомобіля
Хюндай Елантра д/н. НОМЕР_2 закрито
відповідно до ст. 205 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи і наявні у
ній докази, дійшов наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про одруження,
виданого відділом реєстрації актів
цивільного стану Ленінського
районного управління юстиції
м.Донецька від 28.02.2004 року, позивач
ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3
перебувають у зареєстрованому шлюбі
(а.с. 10)

У судовому засіданні також
встановлено, що під час шлюбу ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 придбали автомобіль Хюндай
Елантра, д/н. НОМЕР_1, 09.12.2008 року
вказаний автомобіль був
зареєстрований за ОСОБА_3 у ВРЕР №3
м.Донецька

Відповідно до ч.4 ст.368 ЦК України, ч.1
ст.60 СК України спільною сумісною
власністю являється майно набуте
подружжям за час шлюбу. Таким чином
встановлено, що спірний автомобіль був
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_3 та ОСОБА_1, як такий, що придбаний
ними під час шлюбу, що підтверджено в
судовому засіданні і останніми.

Згідно зі ст.65 СК України, подружжя
розпоряджається майном, яке є об'єктом
спільної сумісної власності, за
спільною згодою.

Відповідачем ОСОБА_3 06 січня 2010 року
було видано нотаріально посвідчену
довіреність ОСОБА_9 та ОСОБА_5 на право
діяти від його імені у питаннях щодо
належного йому на підставі Свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
серії НОМЕР_3, виданого ВРЕР №3
м.Донецька УДАІ ГУ в Донецькій області
14.04.2009 року, автомобіля марки Хюндай
Елантра, легковий седан, 2004 року
випуску, д/н. НОМЕР_1, зареєстрований
ВРЕР №3 м.Донецька УДАІ ГУМВСУ в
Донецькій області 14.04.2009 року (а.с.11)

15 січня 2010 року ОСОБА_5, діючи на
підставі вказаної довіреності, через
товарну біржу «Фенікс» за участю
ОСОБА_7, ОСОБА_8 (членів товарної біржі)
відчужив автомобіль марки Хюндай
Елантра на користь відповідача ОСОБА_4,
про що свідчить біржовий договір за
реєстровим №008525 (а.с.16), на час розгляду
справи право власності на автомобіль
зареєстроване за останнім, що не
оспорювало ся сторонами.

Позивач зазначає, що ОСОБА_3 не мав
права видавати довіреність без її
згоди, тобто одноособово укласти
правочин, однак суд з цим не
погоджується з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 202
Цивільного кодексу України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Довіреність є одностороннім
правочином.

До правовідносин, які виникли з
односторонніх правочинів,
застосовуються загальні положення про
зобов'язання та договори, якщо це не
суперечить актам цивільного
законодавства або суті
одностороннього правочину.

У даних правовідносинах генеральна
довіреність, яку видав ОСОБА_3 на право
розпорядження майном, є односторонньою
угодою, а не договором, вона не наділяє
повіреного правом власності на вказане
майно. Довіритель лише уповноважує
повіреного представляти його інтереси
на укладення договору купівлі-продажу
автомобіля, а не передає його у
власність повіреній особі.
Законодавством чітко визначені
способи набуття права власності на
майно, видача довіреності до їх числа
не входить. Таким чином, довіреність не
створює юридичних наслідків, які
можуть порушити права позивача, його
право власності на спірний автомобіль
видачею довіреності. У такому разі до
правочину на видачу генеральної
довіреності не можуть бути застосовані
положення ст. 65 ч.3 СК України.

Дійшовши такого висновку суд
також врахував ухвалу ВССУ від 28.09.2011
року у справі про визнання недійсною
довіреності на розпорядження
транспортним засобом.

Таким чином, суд вважає, що вимоги
ОСОБА_1 про визнання недійсною
довіреність, виданої ОСОБА_3 ОСОБА_5 і
посвідченої нотаріусом ОСОБА_6 06.01.2010
року на предмет розпорядження
автомобілем Хюндай Елантра д/н. НОМЕР_1,
а також визнання недійсною угоди на
предмет відчуження автомобіля Хюндай
Елантра д/н. НОМЕР_1 між ОСОБА_3 та
ОСОБА_5, здійснену внаслідок
довіреності виданої ОСОБА_3, не можуть
бути задоволені, оскільки не
ґрунтуються на нормах закону.

Разом з тим, згода дружини на укладення
договору купівлі - продажу майна, що є
спільною сумісною власністю подружжя,
є обов»язковою, оскільки він вправі
здійснювати лише ті дії, які
уповноважений здійснювати сам
довіритель.

Відповідно до ч.3 ст. 65 СК України ОСОБА_3
має право укладати договори стосовно
цінного майна, до якого належить
спірний автомобіль, лише за згодою
дружини.

Так, ч.2 ст.369 ЦК України, ч.3 ст.65 СК
України передбачено, що згода одного із
подружжя для укладення угоди, яка
підлягає нотаріальному посвідченню,
повинна бути надана в письмовому
вигляді. Згода на укладення угоди, яка
підлягає нотаріальному посвідченню,
повинна бути нотаріально посвідчена.

Відповідно до п.п.41,44 Інструкції «Про
порядок здійснення нотаріальних дій
нотаріусами України» при здійсненні
такої категорії угод необхідна згода
подружжя, оскільки чоловік, дружина
мають рівні права по володінню,
користуванню та розпорядженню майном,
яке належить їм на праві спільної
сумісної власності.

Таким чином судом встановлено, що
відповідно до вимог діючого
законодавства позивач ОСОБА_1, як
дружина ОСОБА_3, на якого було
зареєстровано право власності на їхнє
спільне сумісне майно, а саме - спірний
автомобіль Хюндай Елантра, повинна
була бути учасником правочину, який
підлягає нотаріальному посвідченню,
шляхом надання письмової згоди на
відчуження такого майна, яка
завіряється нотаріально.

Статтею 203 ЦК України передбачені
загальні вимоги, додержання яких є
необхідною умовою для чинності
правочину, зокрема, зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства та
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Згідно із вимогами ст.215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою ст.203 ЦК
України.

Таким чином, сукупність представлених
позивачем ОСОБА_1 доказів повністю
підтверджує обгрунтованість та
законність її вимог щодо визнання
недійсним договору купівлі-продажу
транспортного засобу №008525 від 15.01.2010
року, укладеного на товарній біржі
«Фенікс» між ОСОБА_5 і ОСОБА_4, оскільки
відчуження спірного автомобіля
відбулося у супереч вимогам діючого
законодавства, тому суд вважає за
необхідне задовольнити її позовні
вимоги у цій частині.

У позовній заяві позивач вказує,
що діями відповідачів, що порушили її
майнові права, їй завдана моральна
шкода, яку вона оцінює у 10 000 грн. Втім,
суд вважає, зазначену вимогу позивача
такою, що не ґрунтується на законі
через наступне.

Стаття 1167 ЦК України встановлює
загальні підстави відшкодування
моральної

шкоди в рамках позадоговірних
(деліктних) зобов'язань. Для
застосування цієї статті між
заподіювачем шкоди та потерпілим не
може бути ніяких договірних відносин. І
лише у випадках, прямо передбачених
законом, за вказаною статтею
відшкодовується моральна шкода,
завдана порушенням зобов'язання, яке
складає зміст цивільно-правового
договору. Разом з тим, правовідносини,
що склались між сторонами, не
передбачають відшкодування моральної
шкоди. Тому у цій частині позовних
вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Таким чином, суд частково
задовольняє позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_4, треті особи без
самостійних вимог: приватний нотаріус
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
визнання недійсними довіреності,
договору відчуження автомобіля,
договору купівлі-продажу
транспортного засобу; витребування
майна; визнання права власності,
стягнення моральної шкоди.

Крім того, згідно ст. 88 ЦПК
України, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідачів у солідарному
порядку на користь позивача витрати по
оплаті судового збору в сумі 563 грн. 71
коп.

На підставі ст.ст. 202, 203, 215, 368, 369, 1167 ЦК
України, ст.ст. 60,65 СК України, п.п.41,44
Інструкції «Про порядок здійснення
нотаріальних дій нотаріусами України»
та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_4, треті особи без самостійних
вимог: приватний нотаріус Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсними
довіреності, договору відчуження
автомобіля, договору купівлі-продажу
транспортного засобу; витребування
майна; визнання права власності,
стягнення моральної шкоди,
задовольнити частково.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу транспортного засобу
№008525 від 15.01.2010 року, укладений на
товарній біржі «Фенікс» між ОСОБА_5 та
ОСОБА_4.

У задоволенні позовних вимог про
визнання недійсними довіреності,
виданої ОСОБА_3 ОСОБА_5, посвідченої
06.01.2010 року на предмет розпорядження
автомобілем Хюндай Елантра д/н. НОМЕР_1;
угоди на предмет відчуження
автомобіля; та відшкодування моральної
шкоди у розмірі 10 000 гривень - ВІДМОВИТИ.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 у
солідарному порядку на користь ОСОБА_1
судові витрати у розмірі 563 грн. 71 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10- денний строк з
дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: