Справа № 162/352/14-ц
Провадження № 2-о/162/15/2014
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2014 року
смт Любешів.

Суддя Любешівського районного суду
Волинської області Глинянчук В.Д.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про
встановлення факту, що має юридичне
значення,--

встановив:

До суду з заявою про встановлення факту
розташування земельної ділянки
звернувся ОСОБА_1.

Заяву вмотивовано тим, що заявник 21
серпня 1997 року придбав земельну
ділянку площею 1500 кв.м., що знаходиться
по АДРЕСА_1. На вказаній землі він
побудував будинок, де проживає з сім'єю.
Право власності на будинок
зареєстровано у встановленому законом
порядку. Натомість ОСОБА_1 не може
зареєструвати право власності на
земельну ділянку у зв'язку з
відсутністю у договорі посилань на її
місце розташування з вказівкою на
номер ділянки та вулицю, оскільки на
час придбання адреса їй присвоєна ще не
була. Через відсутність визначеного
законом порядку встановлення цього
факту, він змушений звернутись до суду.

Вивчивши заяву, додані документи,
приходжу до висновку про необхідність
відмови у відкритті провадження у
справі.

Відповідно до частини 2 статті 256
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК) у судовому порядку
можуть бути встановлені факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Натомість на час укладення договору
купівлі-продажу земельної ділянки, на
який покликається заявник, закон
визначав момент виникнення права
власності на землю та документи, що
його посвідчують.

Відповідно до частини 1 статті 22,
частини 1 статті 23 Земельного кодексу
України від 18 грудня 1990 року право
власності на землю або право
користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право. Право власності або
право постійного користування землею
посвідчується державними актами, які
видаються і реєструються сільськими,
селищними, міськими, районними Радами
народних депутатів.

В додатку до заяви ОСОБА_1 такі
документи відсутні.

Таким чином, слід визнати наявність в
цьому випадку спору про право.

Згідно з частиною 4 статті 257 ЦПК суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо з заяви про встановлення
факту, що має юридичне значення,
вбачається спір про право.

Сплачена ОСОБА_1 сума судового збору
підлягає поверненню згідно з пунктом 3
частини 1 статті 7 Закону України "Про
судовий збір".

Враховуючи викладене, керуючись
256 ЦПК, --

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у
справі за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту, що має юридичне
значення.

Управлінню Державної казначейської
служби в Любешівському районі
Головного управління Державного
казначейської служби України у
Волинській області повернути ОСОБА_1
сплачені 121 (сто двадцять одну) гривню 80
копійок судового збору (квитанція №
126/189 Любешівського відділення АТ
«Ощадбанк» від 28 березня 2014 року).

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається апеляційному суду через суд
першої інстанції протягом п'яти днів з
дня її постановлення. У разі, якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя Любешівського районного суду

Волинської області
В.Д.
Глинянчук