Ухвала

іменем україни

28 травня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Колодійчука
В.М.,

суддів: Висоцької В.С.,
Кафідової О.В.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом Лявданської
Маргарити Іванівни до Приватного
підприємства «ЕРІТРЕЯ», треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Державна реєстраційна
служба Головного управління юстиції в
Запорізькій області, про витребування
майна з чужого незаконного володіння,
за касаційною скаргою Приватного
підприємства «ЕРІТРЕЯ» на рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 11 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із указаним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, що
рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 06 червня 2008 року у справі
за позовом ОСОБА_5 до неї, Запорізького
міського бюро технічної
інвентаризації про стягнення майна,
позов задоволено, розірвано договір
позики, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3
від 06 грудня 2007 року, стягнуто в рахунок
погашення заборгованості предмет
іпотеки - недобудоване кафе літ. «А»,
навіс літ. «Б», розташоване на
земельній ділянці площею 355 кв.м за
адресою: АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_5
право власності на вказане нерухоме
майно.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 16 вересня 2008 року
рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 06 червня 2008 року залишено
без змін, рішення виконано шляхом
реєстрації за ОСОБА_5 права власності
на недобудоване кафе.

Ухвалою Верховного Суду України від 02
вересня 2009 року рішення Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 06
червня 2008 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від 16 вересня
2008 року скасовано, справу передано на
новий розгляд до суду першої інстанції.
При повторному розгляді ухвалою
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 07 травня 2010 року позов
ОСОБА_5 залишено без розгляду.

Ухвалою Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 20 грудня 2010 року
задоволена заява ОСОБА_3 про поворот
виконання рішення суду та зобов'язано
ОСОБА_5 повернути останній
недобудоване кафе літ. «А», навіс літ.
«Б», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та
скасовано державну реєстрацію права
власності на вищевказане нерухоме
майно.

На виконання вказаної ухвали було
відкрито виконавче провадження, під
час якого з'ясувалося, що за ОСОБА_5
відсутня реєстрація права власності на
вищевказане недобудоване кафе,
оскільки 24 вересня 2008 року ОСОБА_5
продав його ОСОБА_4, а останній 10 квітня
2009 року продав його Приватному
підприємству «ЕРІТРЕЯ» (далі - ПП
«ЕРІТРЕЯ)».

Вважає, що вона є власником
вищевказаного недобудованого кафе, яке
вибуло з її володіння не з її волі, а
внаслідок прийняття та виконання
протизаконних судових рішень.

10 грудня 2013 року позивач подала до суду
заяву про зміну предмета позову, в якій
зазначила, що спірне майно, внаслідок
дій відповідача щодо його поліпшення,
зареєстровано в реєстрі права
власності на нерухоме майно як кафе
літ. А, А1, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, просила визнати
за нею право власності на кафе літ. А, А1,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та
витребувати його у ПП «ЕРІТРЕЯ».

Рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 19 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 11 лютого
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов задоволено.

Витребувано у ПП «ЕРІТРЕЯ» кафе,
розташоване на земельній ділянці
площею 355 кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на
кафе літ. А, А1, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі представник ПП
«ЕРІТРЕЯ», мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення апеляційного суду
Запорізької області від 11 лютого
2014 року, рішення суду першої інстанції
залишити в силі.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
доводи касаційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що згідно з
рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 06 червня 2008 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Запорізької області від 16 вересня
2008 року, з ОСОБА_3 стягнуто на користь
ОСОБА_5 в рахунок погашення
заборгованості та штрафних санкцій за
договором позики, предмет іпотеки, а
саме: недобудоване кафе літ. «А» та
навіс літ. «Б», розташовані на
земельній ділянці площею 355 кв.м, за
адресою: АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_5
право власності на вказане нерухоме
майно.

Ухвалою Верховного Суду України від 02
вересня 2009 року зазначені рішення
судів скасовані, справу передано на
новий розгляд до суду першої інстанції.
При повторному розгляді ухвалою
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 07 травня 2010 року позов
ОСОБА_5 залишено без розгляду.

Ухвалою Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 20 грудня 2010 року
задоволена заява ОСОБА_3 про поворот
виконання рішення суду та зобов'язано
ОСОБА_5 повернути останній
недобудоване кафе літ. «А», навіс літ.
«Б», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та
скасовано державну реєстрацію права
власності на вищевказане нерухоме
майно.

На виконання вказаної ухвали було
відкрито виконавче провадження, під
час якого з'ясувалося, що за ОСОБА_5
відсутня реєстрація права власності на
вищевказане недобудоване кафе,
оскільки 24 вересня 2008 року ОСОБА_5
продав його ОСОБА_4, а останній 10 квітня
2009 року продав його ПП «ЕРІТРЕЯ».

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог виходив з
того, що згідно з технічною
документацією та реєстраційною
справою, недобудоване кафе літ. «А»,
навіс літ. «Б», розташовані за адресою:
АДРЕСА_1 знесено та за ПП «ЕРІТРЕЯ»
зареєстровано право власності на кафе
літ. А, А1, яке знаходиться за вказаною
адресою (а.с. 150 -175 т. 2), на яке позивачка
ОСОБА_3 не мала права власності, тобто
останнє не вибувало з її власності, а
тому спірне майно не може бути
витребувано у відповідача в порядку ст.
388 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги, апеляційний суд виходив з того,
що право власності на спірне майно було
визнано за ОСОБА_5 на підставі рішення
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 06 червня 2008 року, яке у
подальшому було скасовано, тобто
вказане майно вибуло з володіння
власника не з його волі, а тому підлягає
витребуванню в порядку ст. 388 ЦК
України.

Проте з таким висновком суду
апеляційної інстанції погодитись не
можна з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо
майно за відплатним договором придбане
в особи, яка не мала право його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно:

було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння;

З аналізу вказаних вище правових норм
можна зробити висновок, що позивачем за
позовом про витребування майна може
бути лише власник цього майна або
особа, що отримала це майно у
володіння.Отже, встановивши фактичні
обставини справи, дослідивши надані
сторонами докази в сукупності, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що спірне майно не може бути
витребуване у відповідача в порядку ст.
388 ЦК України, оскільки позивач ОСОБА_3
не є і ніколи не була власником кафе
літ. А, А1, яке розташоване за адресою:
АДРЕСА_1.З огляду на
вищевикладене, судове рішення
апеляційного суду не може вважатися
законним і обґрунтованим та відповідно
до положень ст. 339 ЦПК
України підлягає скасуванню із
залишенням в силі судового рішення
суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного
підприємства «ЕРІТРЕЯ» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 11 лютого 2014 року скасувати,
рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 19 грудня 2013 року залишити
в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.М.
Колодійчук

Судді:

В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська