Провадження № 2/522/2683/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

27.05.2014 року, Приморський районний суд м.
Одеси, у складі :

головуючого судді - Турецького О.С.,

при секретарі - Гасуляк С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі Приморського
районного суду м. Одеси, цивільну
справу за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_1 про відшкодування в
порядку регресу витрат, пов'язаних з
регламентною виплатою, -

В С Т А Н О В И В:

Моторне (транспортне) страхове бюро
України (далі - МТСБУ) звернулося до
суду з вказаним вище позовом, в якому
просить стягнути з ОСОБА_1 в порядку
регресу кошти у розмірі 10.640,03 грн.,
основний борг, 1.745,63 грн. - інфляційні,
796,69 - три відсотки річних, витрати на
правову допомогу у розмірі 2.000,00 (дві
тисячі) гривень та судові витрати у
розмірі 214,60 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтував
наступним.

14.06.2009 року у м. Одесі по вул.
Балківській, з вини громадянки ОСОБА_1,
яка керувала автомобілем марки
«Мерседес» з державними номерними
знаками НОМЕР_3, була скоєна
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП).

Вина відповідача у скоєнні
вищезазначеного ДТП підтверджується
постановою Суворовського районного
суду м. Одеси від 12.08.2009 року.

В результаті ДТП був пошкоджений
автомобіль марки «Ісузу» з номерними
знаками НОМЕР_4, який на момент ДТП
належав ОСОБА_2

Відповідно до Звіту про визначення
розміру матеріальної шкоди № 06-040 від
10.07.2009 року, вартість матеріального
збитку, завданого власнику автомобіля
марки «Isuzu Midi» становить 12.768,03 грн.

Зазначена шкода особисто винуватцем
ДТП не була відшкодована потерпілій
особі. На дату скоєння цієї пригоди
відповідач не мав чинного договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Потерпілий, з метою отримання
відшкодування звернувся до Моторного
(транспортного) страхового бюро
України з відповідною заявою та, у
зв'язку з настанням події, передбаченої
п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ
здійснило регламентну виплату
потерпілій особі у розмірі 10.640,03 грн.

30.11.2009 року МТСБУ звернулося до
відповідача з листом про компенсацію в
добровільному порядку витрат,
понесених у зв'язку з проведенням
регламентної виплати потерпілому, а
також витрат понесених для
встановлення розміру збитку та збору
документів.

На даний час в добровільному порядку
відповідачем витрати не компенсовано.

В судове засідання відповідач не
з'явився, про час, дату та місце
розгляду справи був належним чином
повідомлений (ч. 9 ст. 74 ЦПК України), про
причини неявки суд не повідомив, заяви
про розгляд справи в його відсутність
та заперечень на позов до суду не надав.

Представник позивача, до суду, до
судового засідання надав заяву, в якій
просив розглядати справу за його
відсутністю заочно, викладене в
позовній заяві підтримує в повному
обсязі.

Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки
визнанні неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено,
що у разі неявки в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі
фіксування судового процесу
звукозаписувальним засобом не
здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів щодо взаємовідносин
сторін, а також маючи згоду
представника позивача на заочний
розгляд справи, суд вважає можливим
заочно розглядати справу у відсутності
належно повідомленого відповідача без
фіксування судового процесу
звукозаписувальним засобом.

З'ясувавши обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги та
правовідносини сторін, що випливають з
таких обставин, дослідивши матеріали
справи, надавши їм правову оцінку, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
частково, виходячи з наступного.

Як випливає з матеріалів справи, 14.06.2009
року, о 15:00 години, ОСОБА_1, керуючи
автомобілем марки «Мерседес» з
державними номерними знаками НОМЕР_3,
рухаючись по вулиці Балківській у м.
Одесі, в порушення п. 12.1 Правил
дорожнього руху України, не врахувала
дорожньої обстановки, не дотрималась
швидкості руху та допустила зіткнення
з автомобілем марки «Ісузу» з
номерними знаками НОМЕР_4, під
керуванням водія ОСОБА_3

Внаслідок ДТП автомобілі отримали
механічні пошкодження.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, яке мало
місце 14.06.2009 року встановлена
постановою Суворовського районного
суду м. Одеси від 12.08.2009 року по справі №
3-4461/09.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до Звіту про визначення
розміру матеріальної шкоди № 06-040 від
10.07.2009 року, вартість матеріального
збитку, завданого власнику автомобіля
марки «Isuzu Midi» становить 12.768,03 грн..

Зазначена шкода особисто винуватцем
ДТП не була відшкодована потерпілій
особі. На дату скоєння цієї пригоди
відповідач не мав чинного договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля марки «Isuzu Midi», д/н
НОМЕР_4 була застрахована у ЗАТ «СК
«Український Страховий Альянс», згідно
Полісу № ВВ/9651481.

Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон), МТСБУ за рахунок
коштів фонду захисту потерпілих,
відшкодовує шкоду на умовах,
визначених Законом, у разі її
заподіяння транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність,
крім шкоди, заподіяної транспортному
засобу, який не відповідає вимогам
пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та
майну, яке знаходилося в такому
транспортному засобі.

Згідно ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у
встановленому Законом порядку оцінену
шкоду, яка була заподіяна життю,
здоров'ю та майну третіх осіб під час
ДТП.

Потерпілий, з метою отримання
відшкодування 11.09.2009 року звернувся до
Моторного (транспортного) страхового
бюро України з відповідною заявою.

У зв'язку з настанням події,
передбаченої п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону,
МТСБУ здійснило регламентну виплату
потерпілій особі в розмірі 10.640,03 грн.
(копія платіжного доручення № 3770 від
09.10.2009 р.).

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Відповідно до п. 4 Постанови ПЛЕНУМ
ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З
РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ від 01.03.2013 № 4 "Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки", розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, суди повинні
мати на увазі, що відповідно до статей
1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну
фізичної або юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Положення статті 625 ЦК не
застосовуються до відносин з
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, оскільки
відшкодування шкоди є
відповідальністю, а не грошовим
зобов'язанням, яке виникає з договірних
зобов'язань. Винятком є
відповідальність страховика (стаття 992
ЦК).

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що
особа, яка відшкодувала шкоду завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2
ст.38 Закону, МТСБУ після сплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до власника,
водія транспортного засобу, який
спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, який не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність,
крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст.13
Закону.

30.11.2009 року позивач звернувся до
відповідача з листом про компенсацію в
добровільному порядку витрат,
понесених у зв'язку з проведенням
регламентної виплати потерпілому, а
також витрат понесених МТСБУ для
встановлення розміру збитку та збору
документів (200,00 грн. - платіжне
доручення № 3650 від 30.09.2009 року).

На даний час в добровільному порядку
відповідачем не компенсовано витрати
МТСБУ, які складають 10.840,03 грн.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК У країни,
судові витрати складаються з судового
боргу та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах», який набрав
чинності 01.01.2012 року, розмір
компенсаційних витрат на правову
допомогу у цивільних справах, в яких
така компенсація виплачується стороні,
на користь якої ухвалено судове
рішення, іншою стороною, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

На час розгляду справи, судові витрати
позивача складають судовий збір у
розмірі 214,60 грн. та витрати на правову
допомогу у розмірі 2.000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 3-4, 6-8, 10-12, 15, 59-61, 79, 84, 88,
109, 208-209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Моторного (транспортного)
страхового бюро України до ОСОБА_1 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з регламентною
виплатою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на
користь Моторного (транспортного)
страхового бюро України (адреса: м.
Київ, Русанівський бульвар, 8, ) в порядку регресу кошти у
розмірі 10.840 (десять тисяч вісімсот
сорок) гривень 03 (три) копійки.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на
користь Моторного (транспортного)
страхового бюро України (адреса: м.
Київ, Русанівський бульвар, 8, ) витрати на правову
допомогу у розмірі 2.000,00 (дві тисячі)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_5, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_2 на користь Моторного
(транспортного) страхового бюро
України (адреса: м. Київ, Русанівський
бульвар, 8, ) судові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 214 (двісті чотирнадцять)
гривень 60 (шістдесят) копійок.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Заява про перегляд заочного рішення,
може бути подана відповідачем до
Приморського районного суду м. Одеси
протягом 10-ти днів, після отримання
копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
рішення суду може бути оскаржено в
апеляційний суд Одеської області через
Приморський районний суд м. Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення ухвали про відмову в
задоволенні заяви про перегляд
заочного рішення.

Суддя:

О.С.Турецький

27 травня 2014 року