Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2014 року Черкаський районний
суд Черкаської області в складі:

головуючої-судді

Соколишиної Л.Б.

при секретарі
Ткач Н.В.

за участю прокурора
Савченка С.В.

представників: позивача
ОСОБА_2

відповідачів: ФОП ОСОБА_3
ОСОБА_4

ОСОБА_5
ОСОБА_6,

реєстраційної служби

Черкаського районного управління
юстиції
Сафроненко В.А.

представника третьої особи без
самостійних вимог
Загороднього А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом прокурора
Черкаського району, який діє в
інтересах держави в особі Свидівоцької
сільської ради Черкаського району
Черкаської області до виконавчого
комітету Свидівоцької сільської ради
Черкаського району Черкаської області,
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,
ОСОБА_5, реєстраційної служби
Черкаського районного управління
юстиції, третя особа без самостійних
вимог на предмет спору: інспекція
Державного архітектурного -
будівельного контролю у Черкаській
області про визнання рішення
незаконним, скасування свідоцтва про
право власності на нерухоме майно,
договору купівлі-продажу, скасування
їх державної реєстрації, зобов'язання
до вчинення дій,-

встановив:

Прокурор звернувся до суду з
указаним позовом, посилаючись на ті
обставини, що рішенням Свидівоцької
сільської ради від 26 травня 2010 року № 75
«Про надання дозволу суб'єкту
підприємницької діяльності - фізичній
особі ОСОБА_3 на оформлення права
власності на об'єкти нерухомого майна»
доручено КП «ЧООБТІ» провести
реєстрацію та видати свідоцтво на
право власності СПД ФОП ОСОБА_3 на
об'єкти нерухомого майна, що
знаходяться у АДРЕСА_1, згідно
технічної документації:
Б1-господарська споруда, В - вбиральня. У
зв'язку з проведенням такої
інвентаризації головою Свидівоцької
сільської ради підписано та видано 02
червня 2010 року ФОП ОСОБА_3 свідоцтво
про право власності на нерухоме майно
серії САС № 467480. Прокурор вважає
указане рішення та свідоцтво про право
власності незаконними та такими, що
підлягають скасуванню, оскільки у ДАБК
відсутня інформація щодо
зареєстрованого повідомлення
(декларації) про початок виконання
будівельних робіт та про готовність
об'єкта до експлуатації за
вищевказаною адресою, зазначені
господарська споруда та вбиральня є
тимчасовими спорудами, у експлуатацію
указані об'єкти не здавалися, дозвіл на
початок робіт не видавався, а тому
порушено законодавство щодо
можливості реєстрації права власності
на об'єкти нерухомості виключно після
закінчення його будівництва та
прийняття у експлуатацію указаних
об'єктів. Також прокурор зазначає, що
відповідно до вимог Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно,
оформлення права власності на
новозбудоване нерухоме майно
провадиться з видачею свідоцтва про
право власності органами місцевого
самоврядування фізичним та юридичним
особам за наявності акта про право
власності на землю або рішення про
відведення земельної ділянки для цієї
мети та за наявності документа, що
засвідчує відповідність закінченого
будівництвом об'єкта проектній
документації, державним будівельним
нормам, стандартам та правилам. Однак, у
відповідача ФОП ОСОБА_3 указані
документи відсутні, а тому право
власності оформлено з порушенням норм
чинного законодавства. Тимчасові угоди
про сплату коштів за фактичне
використання земельних ділянок,
укладені між сільською радою та ФОП
ОСОБА_3 не є належним підтвердженням
права користування земельною ділянкою
ФОП ОСОБА_3, відповідно до вимог
Земельного кодексу України. Також
прокурор посилається у позові на те, що
після оформлення права власності ФОП
ОСОБА_3 продала указані об'єкти
нерухомості відповідачці ОСОБА_5,
згідно договору купівлі-продажу від 13
вересня 2011 року № 3296. Прокурор вважає,
що при укладенні указаного договору
купівлі-продажу було порушено
ст.ст.203-215 ЦК України, оскільки на
підставі цього договору було відчужено
майно, на яке неправомірно було
зареєстровано право власності, а тому
прокурор просить визнати незаконним та
скасувати рішення і скасувати
свідоцтво про право власності, видані
Свидівоцькою сільською радою на ім'я
ФОП ОСОБА_3 та визнати недійсним
договорів купівлі-продажу від 13
вересня 2011 року та зобов'язати
реєстраційну службу скасувати
державну реєстрацію права власності на
нежитлові будівлі Б-1 та В., за адресою
АДРЕСА_1.

У судовому засіданні прокурор та
представник Свидівоцької сільської
ради Черкаського району та області
підтримали позовні вимоги, з підстав
наведених у позові.

Представник виконавчого комітету
Свидівоцької сільської ради
Черкаського району та області у судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив, хоча належним чином
повідомлений про час, місце та розгляд
справи.

Відповідачі ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_5
у судове засідання не з'явилися,
направивши своїх представників, які у
судовому засіданні заперечили проти
позову та зазначили, що прокурор не
обґрунтував у чому полягає порушення
інтересів Свидівоцької сільської ради,
в інтересах якої він звернувся з
позовом, ким вони порушені, не
обґрунтував підстави захисту таких
інтересів. Також зазначили, що
прокурором пропущено строк позовної
давності на звернення з позовом до
суду. Вважають, що Свидівоцькою
сільською радою видано свідоцтво про
право власності, перед цим ФОП ОСОБА_3
зібрано пакет необхідних документів,
зокрема укладено попередній договір
оренди земельної ділянки, яка має
цільове призначення - рекреаційне, а
також є землями, що відносяться до
категорії - для відпочинку. Відповідно
ФОП ОСОБА_3 на момент укладення угоди
була повноцінним власником нерухомого
майна, а тому продала його відповідачці
ОСОБА_5 на законних підставах, тому
ОСОБА_5 є добросовісним набувачем і у
момент укладення угоди не було
допущено порушень чинного
законодавства, тому така угода є
дійсною.

Представник реєстраційної служби
Черкаського районного управління
юстиції у судовому засіданні пояснив у
частині позовних вимог прокурора, що
стосуються скасування запису про
державну реєстрацію права власності на
будівлі Б-1 та В по АДРЕСА_1, про те, що
державні реєстратори прав не наділені
повноваженнями щодо скасування права
власності або скасування записів,
внесення змін до записів Реєстру прав
власності на нерухоме майно, які
вносилися органами БТІ до 01 січня 2013
року.

Представник третьої особи без
самостійних вимог - ДАБК у Черкаській
області, у судовому засіданні пояснив,
що виходом на місце за адресою АДРЕСА_1,
за участю представника сільської ради
та прокуратури встановлено, що за
указаною адресою розташовані: споруда
з металевого каркасу, яка за своїми
характеристиками відноситься до
тимчасової споруди та незавершена
будівництвом цегляна споруда, що має
ознаки вбиральні. Згідно даних єдиного
реєстру Інспекції
державно-будівельного контролю у
Черкаській області інформація щодо
зареєстрованого
повідомлення/декларації про початок
виконання будівельних робіт та про
готовність об'єкта до експлуатації за
вказаною адресою відсутня. Вважає, що
фундамент під цими об'єктами відсутній,
а є лише «подушка», так званий цоколь.
Оскільки власника об'єкту на місці не
було, провести повноцінну перевірку з
оглядом відповідної документації йому
не вдалося.

Суд заслухавши учасників процесу,
дослідивши письмові докази по справі,
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

Рішенням Свидівоцької сільської
ради від 26 травня 2010 року № 75 «Про
надання дозволу суб'єкту
підприємницької діяльності - фізичній
особі ОСОБА_3 на оформлення права
власності на об'єкти нерухомого майна»
доручено КП «ЧООБТІ» провести
реєстрацію та видати свідоцтво на
право власності СПД ФОП ОСОБА_3 на
об'єкти нерухомого майна, що
знаходяться у АДРЕСА_1, згідно
технічної документації:
Б1-господарська споруда, В - вбиральня.

02 червня 2010 року головою Свидівоцької
сільської ради видано ФОП ОСОБА_3
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно серії САС № 467480.

Відповідачка ФОП ОСОБА_3 зареєструвала
указане право власності в органах БТІ,
що підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 02 червня 2010 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до вимог п. 1.6. Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно
державній реєстрації підлягає право
власності на закінчене будівництвом
нерухоме майно, яке прийняте в
експлуатацію у встановленому
законодавством порядку.

Однак, як зазначила представник
відповідача ФОП ОСОБА_3 указані об'єкти
не здавалися у експлуатацію. У
подальшому у судовому засіданні
представник відповідача ФОП ОСОБА_3
вказала, що зі слів її довірительки
указані об'єкти здавалися до
експлуатації, через Черкаську РДА, яка
була уповноважена здійснювати такі дії
на час оформлення права власності,
однак такі документи суду не надала, з
причин їх втрати. Судом неодноразово
було роз'яснено право представника
відповідача клопотати про
витребування таких документів із
Черкаської РДА судом, однак указаного
клопотання заявлено не було.

Таким чином, суд вважає, що
представником відповідача ФОП ОСОБА_3
не доведено у судовому засіданні
відповідними належними доказами той
факт, що ФОП ОСОБА_3 отримувала дозвіл
на початок будівництва, подавала
відповідні документи про початок та
завершення будівельних робіт до
відповідного уповноваженого органу та
не здавала указаний об'єкт в
експлуатацію.

Згідно п. 8.1 указаного Тимчасового
Положення оформлення права власності
на нерухоме майно проводиться з
видачею свідоцтва про право власності
за заявою про оформлення права
власності на нерухоме майно органами
місцевого самоврядування: фізичним
та юридичним особам на
новозбудовані об'єкти нерухомого майна
за наявності документа, що посвідчує
право на земельну ділянку, та
документа, що відповідно до вимог
законодавства засвідчує
відповідність закінченого
будівництвом об'єкта проектній
документації, державним будівельним
нормам, стандартам і правилам.

Як встановлено у судовому засіданні,
ФОП ОСОБА_3 не мала права власності чи
користування на земельну ділянку по
АДРЕСА_1, а укладала лише з Свидівоцькою
сільською радою угоди про плату за
фактичне користування земельною
ділянкою, що не є належним
підтвердженням права користування у
розумінні Глави 15 Земельного кодексу
України. Крім того, земельна ділянка
передається у власність чи
користування органом місцевого
самоврядування на підставі проектів
відведення чи технічної документації
із землеустрою щодо складання
документа, що посвідчує право
користування земельною ділянкою.

13 квітня 2011 року між Свидівоцькою
сільською радою та ПП Мельниченко
укладено попередній договір оренди
земельної ділянки НОМЕР_1, на підставі
якої розроблялася технічна
документація із встановлення меж
земельної ділянки, з метою її
подальшого відчуження. Але, навіть
указаний договір не був
зареєстрований.

Рішенням 19 сесії VI скликання
Свидівоцької сільської ради від 19
липня 2005 року № 19-35 було надано дозвіл
ПП ОСОБА_3 на збір матеріалів
попереднього погодження по відведенню
земельної ділянки під розміщення
існуючої бази відпочинку в с. Свидівок
по АДРЕСА_1.

08 липня 2011 року рішенням № 10-18
Свидівоцька сільська рада надала
дозвіл на продовження терміну
оформлення документації по відведенню
земельної ділянки за указаною адресою.

Однак, незважаючи на те, що дозвіл було
продовжено на розробку проекту
відведення, ПП Мельниченко у 2011 році
звернулася до ПП Геотоп Сервіс з
проханням виготовити технічну
документацію щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі на
місцевості, не маючи на це відповідного
рішення сільської ради.

Як пояснила у судовому засіданні
представник відповідача ФОП ОСОБА_3 на
момент відчуження указаних об'єктів,
оформлення земельної ділянки так і не
було завершено її довірителькою. Таким
чином, при оформленні та видачі
свідоцтва про право власності на
спірне майно, у відповідачки ФОП не
було оформлено земельну ділянку
належним чином, а тому видача такого
свідоцтва була проведена без достатніх
правових підстав.

Разом з тим, суд критично оцінює
посилання прокурора на те, що споруда,
виявлена інспектором ДАБК є
тимчасовою, оскільки як пояснив у
судовому засіданні інспектор ДАБК, ця
споруда, на його думку, є тимчасовою,
однак документів на будівлю він не
оглядав і вказати впевнено про це не
може. Згідно технічної документації,
складеної працівником БТІ під час
інвентаризації спірних об'єктів,
обидві споруди мають фундамент. Зі слів
представника третьої особи, споруди, що
містять фундамент не є тимчасовими.
Судом роз'яснено учасникам процесу
право клопотати про призначення
відповідної судової
будівельно-технічної експертизи з
метою з'ясування питання чи є спірні
споруди - тимчасовими, однак жодна із
сторін не скористалася своїм правом,
тому суд виходить з наявних у справі
доказів.

У подальшому, відповідачка ФОП ОСОБА_3
відчужила майно за адресою АДРЕСА_1
ОСОБА_5, що підтверджується договором
купівлі-продажу, укладеного між ними
від 13 вересня 2011 року.

Суд вважає, що вимога прокурора щодо
визнання указаного договору недійсним,
з підстав недодержання вимог ст.ст. 203,
215 ЦК України у момент його укладення,
не підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Прокурор зазначив, що саме у
відповідності до ч.1 ст. 203 ЦК України
правочин укладений між відповідачками
ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є недійсним,
оскільки він суперечить цивільному
законодавству, так як на підставі цього
договору було відчужено майно, на яке
неправомірно зареєстровано право
власності та перебувало у приватній
власності всупереч законодавства.

Однак, підставою недійсності правочину
є недодержання вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу, саме в
момент вчинення правочину.

Так, у судовому засіданні прокурором не
наведено, які саме вимоги чинного
цивільного законодавства були
порушені саме в момент вчинення
правочину. Адже, на момент вчинення
правочину право власності на спірні
об'єкти було зареєстровано на ім'я
продавця - ФОП ОСОБА_3, яка була їх
власником на той час і могла на власний
розсуд розпорядитися своїм майном,
тому ОСОБА_5, як покупець не знала і не
могла знати про те, що порядок
оформлення такого права власності був
порушений, а тому була добросовісним
набувачем.

Що стосується заперечень проти позову
представників відповідачів, у зв'язку з
пропуском прокурором строків давності
звернення до суду з позовом, то суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 06
листопада 2009 № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» до окремих
видів вимог, пов'язаних з визнанням
правочинів недійсними, встановлено
спеціальну позовну давність (частини
третя, четверта статті 258 ЦК ( 435-15 )).
Перебіг позовної давності щодо вимог
про визнання правочинів недійсними
обчислюється не з моменту вчинення
правочину, а відповідно до частини
першої статті 261 ЦК ( 435-15 ) - від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила. Так, у
судовому засіданні встановлено, що
прокурору стало відомо про порушене
право держави в особі сільської ради
лише у грудні 2013 року, за результатами
виїзду на місце працівниками ДАБК, та
проведення ними відповідної перевірки,
а тому прокурором не пропущено строк
позовної давності на звернення до суду
з позовом.

Що стосується заперечень
представників відповідачів щодо
необґрунтованості прокурором підстав
звернення до суду, то суд вважає, що
прокурором чітко визначені підстави
звернення до суду з позовом у позовній
заяві. Також у судовому засіданні
прокурор пояснив, що існує загроза
порушень інтересів держави у разі
оформлення новими власниками будівель
- земельної ділянки, яка відноситься до
земель лісового фонду та знаходиться у
прибережній захисній смузі. Відповідно
до ст. 121 Конституції України, на органи
прокуратури покладено функції
представництва інтересів держави в
суді. Згідно з рішенням
Конституційного Суду України № 3-рп/99
від 08.04.99 прокурори та їх заступники
подають до суду позови в інтересах
держави в особі органів державної
влади, яким законом надані
повноваження органів виконавчої влади.
Прокурор або його заступник самостійно
визначає і обґрунтовує в позовній
заяві в чому полягає порушення
інтересів держави та в чому існує
загроза державним інтересам.

Разом з тим, прокурором не надано
належних доказів, що підтверджували б
факт віднесення земельної ділянки на
якій розміщені спірні об'єкти до земель
лісового фонду та розміщення їх у
прибережній захисній смузі.

Оскільки позовні вимоги є
немайнового характеру, з відповідача
ФОП ОСОБА_3 слід стягнути судовий збір
на користь держави, оскільки прокурор
звільнений від нього при подачі позову.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213, 215 ЦПК
України,-

вирішив :

Позов прокурора Черкаського району,
який діє в інтересах держави в особі
Свидівоцької сільської ради
Черкаського району Черкаської області
до виконавчого комітету Свидівоцької
сільської ради Черкаського району
Черкаської області, фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, ОСОБА_5,
реєстраційної служби Черкаського
районного управління юстиції, третя
особа без самостійних вимог на предмет
спору: інспекція Державного
архітектурного - будівельного контролю
у Черкаській області про визнання
рішення незаконним, скасування
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, договору
купівлі-продажу, скасування їх
державної реєстрації, зобов'язання до
вчинення дій - задоволити частково.

Визнати незаконним та скасувати
рішення виконавчого комітету
Свидівоцької сільської ради від 26
травня 2010 року № 75 «Про надання дозволу
суб'єкту підприємницької діяльності -
фізичній особі ОСОБА_3 на оформлення
права власності на об'єкти нерухомого
майна».

Скасувати свідоцтво про право
власності на нерухоме майно серії САС
№467680 від 02 червня 2010 року, видане
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити повністю.

Стягнути з ФОП ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір у розмірі 229 грн. 40
коп.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Черкаської області
через Черкаський районний суд шляхом
подачі в 10 денний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження, а
в разі оскарження - після розгляду
справи апеляційним судом, якщо воно не
буде скасоване.

Суддя: Л. Б. Соколишина