Лугинський районний суд Житомирської
Справа № 281/177/14-ц
Провадження по справі 2/281/89/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року
смт. Лугини

Лугинський районний суд
Житомирської області у складі

головуючого судді
Нечуй Б.П.

за участі секретаря
Гельвейчук І.А.

позивача
ОСОБА_1,

відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Лугини Житомирської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування майнової шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду із
зазначеним позовом в якому просила
стягнути із відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на її користь 6300 грн. завданих їй
матеріальних збитків, понесені витрати
по оплаті судового збору та понесені
витрати на правову допомогу.

Зазначені вимоги позивача, які
нею підтримані в судовому засіданні,
обґрунтовуються посиланням на те, що їй
на праві власності належала телиця.

Серед частини жителів села
Путиловичі Лугинського району, котрі
мають в господарстві корів, була усна
домовленість, яка полягала в тому, що в
порядку черги пастухи беруть на себе
обов'язки по її випасанню та здійсненню
догляду і збереження ВРХ, коли вона
перебуває на випасанні на полі і
женеться пастухами у чітко визначені
години додому, як вдень так і ввечері.

12 серпня 2013 року зранку вона
вигнала до їхньої вуличної черги своїх
корову і телицю.

Відповідачі прийняли їх до черги та
погали на випасання.

Вдень, коли приганяли ВРХ з випасання
додому на дійку молока, вона побачила,
що додому з випасання прийшла лише
корова, а телиця в черзі була відсутня.

Звернувшись до пастухів, а саме
відповідачів, з питанням де її телиця,
яку вона їм ввірила на час випасання,
останні відповіли, що не знають де вона
і не бачили, куди вона поділась з черги
під час випасання на полі.

Зазначала, що відповідачами під час
випасання черги ВРХ була втрачена її
телиця, оскільки останніми не було
здійснено належного догляду за чергою
ВРХ та порушено усну домовленість з
приводу її догляду та збереження.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
суду пояснив, що він приймав на
випасання телиці позивача, однак
вважає, що це був нещасний випадок і
таке може трапитись з кожним.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
суду пояснила, що в той день в черзі
знаходилось 60 корів і тому вони не
знали чиї це корови та звідки їм було
знати, що телиця може впасти в
меліоративний колодязь. Вважає, що це
був нещасний випадок.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
та дослідивши інші докази по справі,
суд приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 7 ЦК України
цивільні відносини можуть
регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм
ділового обороту.

Звичаєм є правило поведінки,
яке не встановлене актами цивільного
законодавства, але є усталеним у
певній сфері цивільних відносин.

В судовому засіданні було
встановлено, що позивач була власником
телиці породи українська чорно-ряба
молочна по кличці «Лисоня» дата
народження 12.01.2012 року, паспорт серії LB
№ 023565 (а.с.11, 12, 15).

Також в судовому засіданні
було встановлено, що за усною
домовленістю між власниками корів с.
Путиловичі Лугинського району із
року в рік власники корів випасають
свою худобу по черзі і несуть за неї
відповідальність.

Відповідно до 526 ЦК України
зобов'язання мають виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Судом було встановлено, що
позивач 12 серпня 2013 року вигнала
випасати свою телицю на випас корів
громадою села, де по черзі випасали
худобу відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
які прийняли в стадо телицю позивача
та зобов'язані були виконати обов'язок
по випасу та зберіганню телиці
позивача.

Із довідки від 28.05.2014 року №95,
виданої Коростенським
виробничо-торгівельно-закупівельним
підприємством підприємства
облспоживспілки, судом встановлено, що
закупівельна ціна за 1 кг живої ваги
півторарічної телиці ВРХ становить 12
грн. 00 коп.

Із акту від 13 серпня 2013 року,
складеного комісією в складі голови
комісії Гаврилюка А.П., секретаря
Путиловицької сільської ради Голені
С.П., депутата Путиловицької сільської
ради Каменчук Н.Г. в присутності ОСОБА_1,
судом встановлено, що 12 серпня 2013 року
під час випасання вуличної черги ВРХ
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було втрачено телицю
по кличці «Лисоня», 12 січня 2012 року
народження, порода чорно-ряба, що
належала ОСОБА_1 на праві власності
(а.с. 14).

Факт втрати 12 серпня 2013 року під час
випасання вуличної черги ВРХ
відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 телиці,
що належала на праві власності ОСОБА_1,
стверджується також показаннями
свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Довідкою від 6 березня 2014 року
№34, виданою ТОВ «Липники» с. Липники
Лугинського району (а.с.18)
стверджується, що середня вага
півторарічної тільної телиці молочної
української чорно-рябої породи в
господарстві становить 350 кг.

Згідно п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №6 від 27.03.1992
року «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» - коли
відшкодування шкоди в натурі
неможливе, збитки відшкодовуються в
повному обсязі відповідно до реальної
вартості на час розгляду справи
втраченого майна, робіт, які необхідно
провести, щоб виправити пошкоджену річ,
усунути інші негативні наслідки
неправомірних дій заподіювача шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірним рішенням, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1190 ЦК України
особи, спільними діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим.

На підставі вище викладеного,
оцінивши всі надані докази, суд
приходить до висновку, що вину
відповідачів у загибелі телиці
позивача встановлено, і тому вони
повинні відшкодувати заподіяну
матеріальну шкоду, яка становить: 4200
грн. 00 коп. (350 кг.х12 грн. 00 коп.=4200 грн. 00
коп.)

Разом з тим, відповідно до ч.1
ст.88 ЦПК України, стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

Тому понесені позивачем судові
витрати підлягають частковому
задоволенню, а саме:

понесені витраті по сплаті судового
збору підлягають стягненню з
відповідачів, по 81,20 грн. з кожного, на
користь позивача ОСОБА_1

понесені витрати на правову допомогу
підлягають стягненню з відповідачів, з
ОСОБА_2 -33,34 грн., з ОСОБА_3 - 33,33 грн., на
користь позивача ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 208, 209,212, 214,215,
218 ЦПК України, ст.ст. 7, 11, 15, 16, 22, 23, 526, 1166,
1190 ЦК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов
задовольнити частково.

Стягнути солідарно з
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4200
(чотири тисячі двісті) гривень завданої
майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 81
(вісімдесят одну) грн. 20 коп.. понесених
витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 користь ОСОБА_1 81
(вісімдесят одну) грн. 20 коп. понесених
витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 33
(тридцять три) грн. 34 коп.. понесених
витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 користь ОСОБА_1 33
(тридцять три) грн. 33 коп.. понесених
витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана до
апеляційного суду Житомирської
області через Лугинський районний суд
протягом 10-ти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя