районний суд міста Макіївки
Справа №
268/377/14-ц Провадження № 2/268/626/14Р і ш е н н
і м е н е м У к р а ї н и
Кіровський районний суд міста
Макіївки Донецької області у складі:
головуюча суддя Шуляк Л.В.
секретарі Стонога
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в місті Макіївка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
територіальної громади в особі
Макіївської міської ради, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - об*єднання
співвласників багатоквартирного
будинку „Зелений дворик", про визнання
права користування житловим
06 лютого 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулись до суду з позовом до
територіальної громади в особі
Макіївської міської ради, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - об*єднання
співвласників багатоквартирного
будинку „Зелений дворик", про визнання
права користування житловим
приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим,
що вони вселилися в спірне житлове
приміщення на законних підставах, але
їх право не визнається.
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх
представник - адвокат ОСОБА_3
повідомлені у встановленому порядку
про час і місце судового розгляду, в
судове засідання не з'явились, надавши
письмові заяви про підтримку позовних
вимог та розгляд справи за їх
З тексту позовної заяви убачається, що
в 1996 року адміністрацією та
профспілковим комітетом акціонерного
товариства закритого типу «Макіївське
виробниче об*єднання «Екскавація» за
відповідним ордером позивачці ОСОБА_1,
з метою поліпшення житлових умов
проживання, була надана у користування
АДРЕСА_1. З моменту надання житлового
приміщення ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2
зареєструвалися та вселилися у вказану
квартиру, де проживають до
теперішнього часу, оплачують
комунальні послуги, зробили
капітальний ремонт та поліпшили умови
свого проживання. У подальшому будинок,
в якому розташована зазначена
квартира, було виключено з числа
відомчого житла, передано в комунальну
власність міста і на баланс об*єднання
співвласників багатоквартирного
будинку „Зелений дворик". 29 листопада
2013 року між позивачами та об*єднанням
співвласників багатоквартирного
будинку „Зелений дворик" укладено
договір найму, згідно умов якого ОСОБА_1
та членам її родини: сину - ОСОБА_2
надано в безстрокове користування
вищевказану квартиру. У грудні 2013 року
позивачі звернулися до територіальної
громади Макіївської міської ради з
заявою про передачу їм у приватну
власність спірної квартири. Наказом
управління по обліку, розподілу і
приватизації житла Макіївської
міської ради № 77 від 21 січня 2014 року
позивачам відмовлено в оформленні
документів про передачу у власність
квартири з підстав неможливості
встановити факт використання
позивачами квартири на умовах договору
найму. Оскільки їх вселення до
житлового приміщення було проведено з
дозволу попереднього власника житла,
воно, незважаючи на відсутність ордеру,
Посилаючись на викладені обставини,
позивачі просять суд постановити
рішення, яким визнати за ними право
користування спірним житловим
приміщенням, розташованим за вказаною
вище адресою.

Відповідач - територіальна
громада в особі Макіївської міської
ради та третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
об*єднання співвласників
багатоквартирного будинку „Зелений
дворик" , будучи належним чином
повідомленими про день, час та місце
судового розгляду справи, не
використали наданого законом права на
участь у судовому засіданні їх
представників, надавши заяви про
визнання заявлених позовних вимог та
розгляду справи за відсутності їх
представників.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши
надані докази, суд у межах заявлених
позовних вимог (стаття 11 ЦПК України)
установив наступне.

Статтею 47 Конституції України
закріплено право кожного на житло.
Одним зі способів реалізації вказаного
права є надання житла в користування за
договором найму (оренди).

Жилі приміщення в будинках відомчого
житлового фонду, як визначено статтею 52
ЖК Української РСР надаються
громадянам за спільним рішенням
адміністрації і профспілкового
комітету підприємства, установи,
організації, затвердженим виконавчим
комітетом районної, міської, районної в
місті, селищної, сільської Ради
народних депутатів, а у випадках,
передбачених Радою Міністрів СРСР, - за
спільним рішенням адміністрації і
профспілкового комітету з наступним
повідомленням виконавчому комітетові
відповідної Ради народних депутатів
про надання жилих приміщень для
заселення.

За спільним рішенням ради акціонерного
товариства і профспілкового комітету
акціонерного товариства закритого
типу «Макіївське виробниче об*єднання
„Екскавація" від 20 лютого 1996 року
(протокол № 3) ОСОБА_4, на склад сім'ї три
чоловіка, з метою поліпшення житлових
умов, надана двокімнатна квартира за
адресою: 86110, АДРЕСА_1.

Наявними в матеріалах справи
документами підтверджено, що на час
надання жилого приміщення сім*я
позивачки ОСОБА_1 складалася з трьох
чоловік: самої ОСОБА_1, її чоловіка -
ОСОБА_4 та сина - ОСОБА_2

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 03 серпня 1999 року
зареєструвалися та вселилися в спірне
жиле приміщення, в якому проживають по
теперішній час. Ордер на житлове
приміщення видавався, однак був
втрачений. Зазначені обставини
підтверджуються письмовою інформацією
об*єднання співвласників
багатоквартирного будинку „Зелений
дворик".

Чоловік позивачки - ОСОБА_4 в спірне
жиле приміщення не вселявся і не був у
ньому зареєстрований.

Рішенням виконавчого комітету
Макіївської міської ради № 385/2 від 13
квітня 2011 року будинок АДРЕСА_1, з
інженерними мережами, передано в
комунальну власність територіальної
громади міста Макіївки та на праві
господарського відання закріплений за
КП «Жилцентр -7».

Відповідно до рішення
Макіївської міської ради № 37/6 від 25
квітня 2013 року будинок АДРЕСА_1
безоплатно було передано на баланс
об*єднання співвласників
багатоквартирного будинку „Зелений
дворик".

На підставі протоколу № 3 від 20
лютого 1996 року спільного засідання
ради акціонерного товариства і
профспілкового комітету акціонерного
товариства закритого типу «Макіївське
виробниче об*єднання „Екскавація", 29
листопада 2013 року об*єднанням
співласників багатоквартирного
будинку „Зелений дворик" з ОСОБА_1 було
укладено договір найму спірної
квартири.

На ім*я ОСОБА_1 відкрито особовий
рахунок НОМЕР_1 за даними якого у
спірній квартирі 03 серпня 1999 року
зареєстровані наймач - ОСОБА_1 та її син
- ОСОБА_2

Зі змісту вказаного протоколу
убачається, що рішення власника
відомчого житлового фонду про
виділення квартири є адміністративним
нормативно-правовим документом, якому
притаманні ознаки ордера на жиле
приміщення.

Користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду у відповідності до
положень частин 1 і 2 статті 61 ЖК
Української РСР здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення. Договір найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду
укладається в письмовій формі на
підставі ордера на жиле приміщення
між наймодавцем -
житлово-експлуатаційною організацією
(а в разі її відсутності - відповідним
підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
ордер.

Предметом договору найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду є окрема
квартира або інше ізольоване жиле
приміщення, що складається з однієї чи
кількох кімнат, а також одноквартирний
жилий будинок (ст. 63 ЖК).

З огляду на наведене суд дійшов
висновку, що відповідно до вказаного
договору, наймодавець надав наймачу
ОСОБА_1 та членам її сім'ї у
користування квартиру НОМЕР_2,
загальною площею 52,8 кв.м., у тому числі
жилою - 29,4 кв.м., розташовану в будинку
АДРЕСА_1. Позивачі систематично і в
повному обсязі сплачуюють послуги
житлово-комунальних підприємств з
утримання спірної квартири, не мають
заборгованості по комунальним
платежам.

За час проживання у вищевказаній
квартирі позивачі провели її
капітальний ремонт, що підтверджено
наявними в матеріалах справи
документами.

Згідно технічного паспорту на квартиру
АДРЕСА_1, квартира є двохкімнатною,
загальна площа приміщень - 52,80 кв.м., у
тому числі жила - 29,40 кв.м.

Пленум Верховного Суду України в
пункті 5 постанови від 12 квітня 1985 року
№ 2 «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України» роз'яснив,
що суд при розгляді спорів, що не
урегульовані житловим законодавством,
застосовує норми цивільного
законодавства.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначені умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

За приписами статті 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

У пункті 12 постанови від 06 листопада 2009
року № 9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» Пленум
Верховного Суду України роз'яснив, що
порушення вимог закону щодо укладення
правочину в письмовій формі є
підставою для визнання його недійсним
лише в разі, коли це прямо передбачено
законом. Норми глави 2 ЖК Української
РСР, які регулюють порядок
користування жилими приміщеннями в
будинках державного і громадського
житлового фонду, вказаного
застереження не містить.

Сторони визнали наявність між ними
фактичних договірних правовідносин з
найму житла та не заявляли про
недійсність вказаного правочину.

Власники житлового будинку: акціонерне
товариство закритого типу «Макіївське
виробниче об*єднання „Екскавація" та
територіальна громада міста Макіївки в
особі Макіївської міської ради не
оспорювали факт правомірності
вселення позивачів, не ініціювали у
встановленому законом порядку питання
про незаконність їх проживання в
спірній квартирі та виселення
позивачів.

В судовому засіданні встановлено і це
не заперечувалось сторонами, що
позивачі з 1999 року, тобто більше 13
років, проживають в спірному жилому
приміщенні, їх вселення в квартиру
відбулося на підставі спільного
рішення адміністрації і
профспілкового комітету акціонерного
товариства закритого типу «Макіївське
виробниче об*єднання „Екскавація" та
ордеру. На підставі вказаного
протоколу та ордеру між ОСОБА_1 та ОСББ
„Зелений дворик" 29 листопада 2013 року
був укладений договір найму спірної
квартири, позивачі сплачують послуги,
які надаються житлово-комунальними
установами по утриманню спірної
квартири.

Матеріалами справи встановлено, що
позивачі іншого житла, крім спірної
квартири, не мають.

Разом з тим, в тексті позовної заяви
мається посилання на те, що раніше
мешканцям будинку видавалися
документи з яких витікало, що будинок
АДРЕСА_1 має статус сімейного
гуртожитка.

Правовий режим надання, користування
жилою площею в гуртожитку регулюється
статтями 127-131 Житлового кодексу
України, Примірним положенням про
гуртожитки, затвердженим постановою
Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986р.
№208, Законом України «Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків» від 04.09.2008р. № 500-VI.

Гуртожиток - це жила будівля, що
зареєстрована у виконавчому органі
відповідної ради чи державної
адміністрації і відповідає певним
вимогам, де громадянам, у зв*язку з
трудовими відносинами або навчанням у
навчальному закладі освіти, за
спеціальними ставками оплати згідно з
ордером, виданим власником гуртожитку,
надаються у тимчасове користування
жила площа, меблі та інші предмети
домашнього вжитку і
культурно-побутового призначення. У
разі відсутності у будинку статусу
гуртожитку його використання як
гуртожитку є порушенням вимог чинного
законодавства про порядок вселення у
жилі будинки.

Приписами частини 2 статті 137 Житлового
кодексу України та пункту п. 5
Примірного положення про гуртожитки
визначено, що жилі будинки повинні
реєструватися як гуртожитки у
виконавчому комітеті районної,
міської, районної у місті Ради народних
депутатів.

Зі змісту вищенаведених норм витікає,
що без належної реєстрації житловий
будинок не може бути визнаний
гуртожитком.

Відповідно до роз*яснень, викладених у
пункті 22 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» № 2 від
12.04.1985 р. (із змінами і доповненнями),
вирішуючи спори про виселення з
гуртожитків, судам слід з*ясовувати, чи
є гуртожитком приміщення, яке займає
відповідач. Для цього, зокрема,
необхідно витребувати дані про те, чи
перебуває будинок, в якому розміщено
таке приміщення, у віданні позивача; чи
побудований він як гуртожиток або
спеціально для нього переобладнаний;
чи є дозвіл санепідстанції на його
заселення як гуртожитку; чи
зареєстрований він як гуртожиток у
виконкомі районної, міської, районної в
місті ради; чи видавався відповідно до
Положення про гуртожиток ордер на
зайняття жилої площі в гуртожитку; чи
укомплектований будинок (жиле
приміщення) меблями, спеціальним
устаткуванням, інвентарем,
культурно-побутовими предметами,
необхідними для проживання, занять і
відпочинку громадян, чи є штати для
обслуговування гуртожитку, як
оплачується проживання тощо.

Слід враховувати, що гуртожитками є
також спеціально побудовані
підприємствами, установами,
організаціями жилі будинки для
малосімейних, щодо яких адміністрацією
і профспілковим комітетом до початку
будівництва прийнято рішення про їх
використання як сімейних гуртожитків і
вони зареєстровані у виконкомі як
гуртожитки.

Разом з тим судом під час розгляду
справи встановлено, що будинок АДРЕСА_1
як гуртожиток, у тому числі сімейний
гуртовик, у виконкомі Макіївської
міської ради не зареєстрований.

Дослідженням у судовому засіданні
інвентарної справи на
багатоквартирний житловий будинок
АДРЕСА_1, встановлено відсутність даних
про його реєстрацію у якості сімейного
гуртожитка, гуртожитка або прийняття
адміністрацією акціонерного
товариства закритого типу «Макіївське
виробниче об*єднання «Екскавація»
рішення про використання цього
багатоквартирного житлового будинку в
якості сімейного гуртожитка або
гуртожитка.

З тексту рішення виконавчого
комітету Макіївської міської ради №
835/2 від 13 квітня 2011 року убачається, що в
комунальну власність територіальної
громади міста Макіївки передано
житловий будинок АДРЕСА_1.

За рішенням Макіївської міської
ради № 37/6 від 25 квітня 2013 року на баланс
об*єднання співвласників
багатоквартирного будинку „Зелений
дворик" безоплатно передато також
житловий будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до статуту об*єднання
співвласників багатоквартирного
будинку „Зелений дворик" це об*єднання
створено власниками квартир та
приміщень багатоквартирного будинку
АДРЕСА_1.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що багатоквартирний
будинок АДРЕСА_1 в установленому
законом порядку не набув статусу
гуртожитку, а тому визнає, що він є
житловим будинком.

Проаналізувавши встановлені судом
фактичні обставини по справі, оцінивши
надані сторонами відповідно до правил
статті 60 ЦПК України докази в їх
сукупності та взаємозв'язку, суд,
виходячи із встановлених в статтях 8 і
47 Конституції України принципів
верховенства права і непорушності
права на житло, дійшов висновку, що
позивачі з 1999 року і до теперішнього
часу проживають у спірній квартирі
АДРЕСА_1, на законних підставах, що
випливає з договору найму жилого
приміщення, недійсність якого прямо
законом не встановлена та не
оспорюється власником житла, а тому
позовні вимоги щодо визнання за ними
права користування вказаним житловим
приміщенням є обґрунтованими і такими,
що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 10, 11, 60, 88, 174, 212, 213, 214, 215,
Цивільного процесуального кодексу
України, статтями 9, 61, 63 Житлового
кодексу Української РСР, статтями 204, 627
Цивільного кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, право користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1, загальною площею приміщень -
52,80 кв.м., у тому числі жилою - 29,40 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду Донецької
області через Кіровський районний суд
м. Макіївки Донецької області протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: Л.В. Шуляк