Єдиний унікальний номер 2-213/2011
Номер провадження 22-ц/775/3596/2014
Головуючий у 1 інстанції Моцний В.В.
Доповідач Солодовник О.Ф.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

28 квітня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької
області в складі:

головуючого Лоленко А.В.,
суддів Солодовник О.Ф., Груіцької Л.О.,

при секретарі Папоян К.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення порядку користування
житловим приміщенням, усунення
перешкод в його користуванні та за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи
орган опіки та піклування
Старобешівської районної державної
адміністрації у Донецькій області,
Новосвітська селищна рада
Старобешівського району Донецької
області про виселення без надання
іншого житлового приміщення,

В С Т А
Н О В И В :

08 вересня 2010 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1
про виселення без надання іншого
житлового приміщення, обґрунтовуючи
свої вимоги наступним. У 2001 році ОСОБА_1
надано у користування квартиру
АДРЕСА_1. Рішенням виконкому
Новосвітської селищної ради
Старобешівського району Донецької
області № 85 від 26 серпня 2010 року ОСОБА_1
видано ордер на вищевказане житлове
приміщення на склад сім'ї 4 особи, а
саме, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. У
вересні 2009 року шлюб між ними
розірвано. ОСОБА_1 систематичним
порушенням правил співжиття робить
неможливим для інших проживання з ним в
одній квартирі. З приводу чого вона
неодноразово зверталася до
правоохоронних органів, які виносили
постанови про відмову у порушенні
кримінальної справи, виносили
відповідачу офіційні застереження, він
притягувався до адміністративної
відповідальності. Просила виселити
ОСОБА_1 без надання іншого житлового
приміщення.

15 вересня 2010 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про встановлення порядку користування
житловим приміщенням, усунення
перешкод в його користуванні,
обґрунтовуючи свої вимоги наступним. З
28 вересня 2001 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували у зареєстрованому шлюбі,
який на підставі рішення
Старобешівського районного суду
Донецької області від 20 серпня 2009 року
розірвано. Договором оренди житлового
приміщення від 10 грудня 2001 року ОСОБА_1
надано у користування квартиру
АДРЕСА_1. Рішенням виконкому
Новосвітської селищної ради
Старобешівського району Донецької
області № 85 від 26 серпня 2010 року ОСОБА_1
видано ордер на вищевказане житлове
приміщення, яке складається з двох
ізольованих жилих кімнат розміром 17 кв
м та 12,1 кв м на склад сім'ї 4 особи, а
саме, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. До
розірвання шлюбу він мешкав у спірній
квартирі з відповідачкою та дітьми.
Зараз відповідачка перешкоджає йому
проживати в спірній квартирі, змінила
замки. Просив вселити його у квартиру
АДРЕСА_1, зобовязати ОСОБА_2 не чинити
перешкоди йому у користуванні вказаною
квартирою; встановлено порядок
користування квартирою - виділити йому
у користування житлову кімнату 4.0/17.0,
згідно поверхового плану будівлі,
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 - житлову кімнату
5.0/12.1, згідно поверхового плану будівлі,
залишити побутові приміщення кухню,
коридор, ванну кімнату та санвузол у
спільному користуванні, поділити
особисті рахунки з оплати комунальних
послуг по утриманню та обслуговуванню
квартири між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Ухвалою судді
Старобешівського районного суду
Донецької області від 11 листопада2010
року вищевказані позови об'єднані в
одне провадження.

13 березня 2012 року ОСОБА_2
звернулася до суду з клопотанням про
доповнення позовних вимог та просила
виселити ОСОБА_1 без надання іншого
житлового приміщення.

Рішенням Старобешівського
районного суду Донецької області від 25
липня 2012 року вселино ОСОБА_1 у квартиру
АДРЕСА_1, зобовязано ОСОБА_2 не чинити
перешкоди ОСОБА_1 у користуванні
вказаною квартирою; встановлено
порядок користування квартирою -
виділено ОСОБА_1 у користування
житлову кімнату 4.0/17.0, згідно
поверхового плану будівлі, ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_3 - житлову кімнату 5.0/21.1,
згідно поверхового плану будівлі,
залишено побутові приміщення кухню,
коридор, ванну кімнату та санвузол у
спільному користуванні, поділено
особисті рахунки з оплати комунальних
послуг по утриманню та обслуговуванню
квартири між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. У
задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
виселення без надання іншого житлового
приміщення відмовлено.

Ухвалою Старобешівського
районного суду Донецької області від 03
серпня 2012 року у вказаному рішенні
виправлено описку в житловій площі
кімнати 5,0: замість «21,1» вказано «12,1».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги, в
задоволені позову ОСОБА_1 відмовити,
мотивуючи тим, що судом першої
інстанції неповно встановлено
обставини, що мають значення для
справи, порушено вимоги матеріального
та процесуального права.

Судом першої інстанції
встановлено наступне. З 28 вересня 2001
року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі, який на
підставі рішення Старобешівського
районного суду Донецької області від 20
серпня 2009 року розірвано (а.с.10).
Договором оренди житлового приміщення
від 10 грудня 2001 року ОСОБА_1 надано у
користування квартиру АДРЕСА_1.
Рішенням виконкому Новосвітської
селищної ради Старобешівського району
Донецької області № 85 від 26 серпня 2010
року ОСОБА_1 видано ордер на
вищевказане житлове приміщення, яке
складається з двох ізольованих жилих
кімнат розміром 17 кв м та 12,1 кв м на
склад сім'ї 4 особи, а саме, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 67). ОСОБА_2
перешкоджає позивачу у користуванні
житловою площею, змінила замки.

Сторони, належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, до судового засідання не
з'явилися. ОСОБА_2, орган опіки та
піклування Старобешівської районної
державної адміністрації у Донецькій
області, Новосвітська селищна рада
Старобешівського району Донецької
області, прокуратура Донецької області
надіслалилопотання про розгляд справи
у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.104 ЖК України
член сім'ї наймача вправі вимагати, за
згодою інших членів сім'ї, які
проживають разом з ним, укладення з ним
окремого договору найму, якщо жилу
площу, що припадає на нього, може бути
виділено у вигляді приміщення, яке
відповідає вимогам ст.63 цього Кодексу.
У разі відмови членів сім'ї дати згоду
на укладення окремого договору найму, а
також у разі відмови наймодавця в
укладенні такого договору спір може
бути вирішено в судовому порядку.

На підставі ч.ч.1,2 ст. 63 ЖК
України предметом договору найму
жилого приміщення в будинках
державного і громадського житлового
фонду є окрема квартира або інше
ізольоване жиле приміщення, що
складається з однієї чи кількох кімнат,
а також одноквартирний жилий будинок.
Не можуть бути самостійним предметом
договору найму: жиле приміщення, яке
хоч і є ізольованим, проте за розміром
менше від встановленого для надання
одній особі (частина перша статті 48),
частина кімнати або кімната, зв'язана з
іншою кімнатою спільним входом, а також
підсобні приміщення (кухня, коридор,
комора тощо).

Як вбачається з матеріалів
справи, спірна квартира складається з
двох ізольованих жилих кімнат розміром
17 кв м та 12,1 кв м, тобто на кожну особу
припадає приблизно 7,27 кв м. Тому, при
задоволенні позовних вимог в цій
частині порушено житлові права ОСОБА_2
та неповнолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

Таким чином при ухваленні
рішення в цій частині судом першої
інстанції допущено невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального права,
тому рішення суду в цій частині на
підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду
підлягає залишенню без змін.

Згідно з ч.1 ст. 116 ЖК України,
якщо наймач, члени його сім'ї або інші
особи, які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Тобто для застосування норм
цієї статті необхідна наявність двох
умов: систематичне порушення правил
співжиття, а також вжиття заходів
попередження або громадського впливу,
які не дали позитивних результатів.

Під заходами впливу маються на
увазі заходи попередження, що
застосовуються судами, прокурорами,
органами внутрішніх справ,
адміністративними комісіями
виконкомів, а також заходи
громадського впливу, вжиті на зборах
жильців будинку чи членів ЖБК, трудових
колективів, товариськими судами й
іншими громадськими організаціями за
місцем роботи або проживання
відповідача.

З матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_1 про виселення
без надання іншого житлового
приміщення 08 вересня 2010 року,
посилаючись на те, що ОСОБА_1
систематичним порушенням правил
співжиття робить неможливим для інших
проживання з ним в одній квартирі, що
підтверджено наступними доказами.

Однак сулу не надано доказів,
що до ОСОБА_1 на протязі календарного
року перед зверненням до суду з позовом
про його виселення, вживалися заходи
попередження або громадського впливу.

Тому суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволені
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення
без надання іншого житлового
приміщення. Доводи апеляційної скарги
в цій часині неспроможні.

Керуючись ст.ст.303-316 ЦПК
України, апеляційний суд

В И Р І Ш
И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Петровського
районного суду м. Донецька від 11
березня 2014 року в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення порядку користування
житловим приміщенням скасувати.

Відмовити у задоволені
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення порядку користування
житловим приміщенням.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили
з моменту його проголошення.

Касаційна скарга може бути
подана безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили цим рішенням.

Головуючий :

Судді: