Головуючий суду 1 інстанції - Євтіфієв
Доповідач - Коротких О.Г.
Справа № 432/582/14-ц
Провадження № 22ц/782/1189/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Луганської області в складі:

головуючого: Коротких О.Г.

суддів: Масенко Д.Є., Орлова І.В.

при секретарі : Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Стаханівського
міського суду Луганської області від
10.02.2014 року по справі за позовом ОСОБА_3
до Алмазнянської міської ради
Луганської області, треті особи:
Управління Держземагенства у м.
Стаханов Луганської області, ОСОБА_2
про визнання незаконним рішення та
державного акту на земельну ділянку,

встановила:

У лютому 2014 року позивач звернувся до
суду із позовом до відповідача, третіх
осіб про визнання незаконним рішення
та державного акту на земельну ділянку.

Ухвалою Стахановського міського суду
Луганської області від 10.02.2014 року було
відкрито провадження по справі.

Не погодившись з ухвалою суду, третьою
особою по справі ОСОБА_2 було надано
апеляційну скаргу, в якій ставиться
питання про скасування ухвали суду від
10.02.2014 року та постановлення нової про
повернення позову ОСОБА_3, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи і
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відкриваючи провадження по справі, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
справа підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства та підсудна
Стахановському міському суду
Луганської області.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом свої порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних та трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
ВССУ від 01.03.2013 року №3 "Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ" при вирішенні питань, пов'язаних
із компетенцією судів у спорах, що
виникають із земельних відносин, судам
слід ураховувати роз'яснення,
викладені в пунктах 2 і 3 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 16
квітня 2004 року № 7 «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» (із змінами і доповненнями,
внесеними згідно з постановою Пленуму
Верховного Суду України від 19 березня
2010 року № 2), а також Рішення
Конституційного Суду України від 01
квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за
конституційним поданням Вищого
адміністративного суду України щодо
офіційного тлумачення положень
частини першої статті 143 Конституції
України, пунктів „а", „б", „в", „г"
статті 12 Земельного кодексу України,
пункту 1 частини першої статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України.

При цьому суди мають виходити з того, що
згідно зі статтями 13 і 14 Конституції
України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК
земля та земельні ділянки є об'єктами
цивільних прав, а держава і
територіальні громади через свої
органи беруть участь у земельних
відносинах із метою реалізації
цивільних та інших прав у
приватноправових відносинах, тобто
прав власників земельних ділянок. Отже,
суд має з'ясувати, є спір
приватноправовим або
публічно-правовим; чи виник спір із
відносин, урегульованих нормами
цивільного права, чи пов'язані ці
відносини зі здійсненням сторонами
цивільних або інших майнових прав на
земельні ділянки на засадах рівності;
чи виник спір щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень при реалізації ним
управлінських функцій у сфері
земельних правовідносин.

Згідно з п. 7 зазначеної Постанови
Земельні відносини, суб'єктами яких є
фізичні чи юридичні особи, органи
місцевого самоврядування, органи
державної влади, а об'єктами - землі у
межах території України, земельні
ділянки та права на них, у тому числі на
земельні частки (паї), регулюються
земельним і цивільним законодавством
на принципах забезпечення юридичної
рівності прав їх учасників,
забезпечення гарантій прав на землю
(стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного
Кодексу України; далі - ЗК). Захист судом
прав на землю у цих відносинах
здійснюється способами, визначеними
статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому
числі шляхом визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають
із земельних відносин, у яких хоча б
однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі статтею
15 ЦПК розглядаються в порядку
цивільного судочинства. Це стосується,
наприклад, позовів про визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування щодо видання дозволу на
виготовлення (розроблення) проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, вирішення інших питань, що
відповідно до закону необхідні для
набуття і реалізації права на землю,
про надання чи передачу земельної
ділянки у власність або користування
чи невирішення цих питань, припинення
права власності чи користування землею
(статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та
інші), крім спорів, передбачених
частиною першою статті 16 Закону
України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI
«Про відчуження земельних ділянок,
інших об'єктів нерухомого майна, що на
них розміщені, які перебувають у
приватній власності, для суспільних
потреб чи з мотивів суспільної
необхідності», про цивільну
відповідальність за порушення
земельного законодавства (статті 210, 211
ЗК), про повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Як вбачається з матеріалів справи, що
між сторонами виникли земельні
відносини, позивачем та третіми
особами по справі є фізичні особи, спір
виник з приводу оскарження рішення
органу місцевого самоврядування.
Зазначене питання належить до
категорії питань, вирішення яких
відповідно до закону необхідне для
набуття і реалізації права на землю,
надання чи передачу земельної ділянки
у власність або користування.

Так, позовна заява ОСОБА_3 підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Отже, судом першої інстанції вірно
зроблено висновок щодо відкриття
провадження по справі відповідно до
норм ЦПК України.

Доводи апелянта не заслуговують на
увагу, спростовуються матеріалами
справи та наведеними нормами діючого
законодавства.

Відповідно до п.1ч.1ст.312 ЦПК України,
розглянувши апеляційну скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст. ст.303, 304,307, 312, 314,315 ЦПК
України,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,
ухвалу Стахановського міського суду
Луганської області від 10.02.2014 року
залишити без змін.

.

Ухвала набирає чинності негайно та
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: