АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/313/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1662/14
Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л.І.
Доповідач Чічіль В. А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М.,

за участю секретаря: Самойлової М.Д.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та кредит" на рішення Полтавського
районного суду Полтавської області
від 12 вересня 2013 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та кредит" до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення
на предмет іпотеки, виселення та зняття
з реєстраційного обліку.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ПАТ "Банк "Фінанси та
кредит" звернулось до суду з позовом, у
якому просило звернути стягнення на
належну ОСОБА_2 на праві власності
квартиру АДРЕСА_1, що передана
останньою в іпотеку банку на підставі
укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» та ОСОБА_2 іпотечного договору
№536-ФР від 3.09.08 року.

Крім того, з урахуванням уточнень
позовних вимог, банк просив виселити з
вищевказаної квартири ОСОБА_1, ОСОБА_3,
малолітнього ОСОБА_4, із зняттям їх з
реєстраційного обліку.

Рішенням Полтавського районного суду
Полтавської області від 12
вересня 2013 року позов ПАТ "Банк "Фінанси
та кредит" задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки:
квартиру АДРЕСА_1, власником якого є
ОСОБА_2, шляхом надання права ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії
«Полтавське РУ» АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» на продаж предмета іпотеки, із
встановленням початкової ціни продажу
на рівні не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

За рахунок виручених від реалізації
предмета іпотеки коштів задовольнити
вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» по
кредитному договору №536-ФР від 3
вересня 2008 року, а саме: 43 576 доларів США
заборгованості за кредитом (у т.ч.
простроченому кредиту), відсоткам та
комісійній винагороді, що згідно з
курсом НБУ на день ухвалення рішення
складає 348 302,96 грн., пені у сумі 25 481,33
грн., а всього - 373 784,29 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 3 083,12
грн. судового збору в рівних частинах -
по 1 541,56 грн. з кожного.

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 28 жовтня 2013
року апеляційну скаргу ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» задоволено
частково, рішення Полтавського
районного суду Полтавської області від
12 вересня 2013 року змінено.

Третій абзац резолютивної частини
рішення викладено у такій редакції: «За
рахунок виручених від реалізації
предмета іпотеки задовольнити вимоги
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» по
кредитному договору від 03 вересня
2008 року, а саме: 43 576 доларів США
заборгованості за кредитом, що по курсу
НБУ на день ухвалення рішення складає
348 302,96 грн., 25 481,33 грн. пені, та
8 051,45 грн. - комісійної винагороди,
а всього 382 835,74 грн.». В іншій частині
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 2 квітня 2014 року
рішення суду першої та апеляційної
інстанції у частині відмови в
задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про виселення скасовано, справу у цій
частині передано на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Згідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки
і мотиви, з яких скасовані рішення є
обов'язковими для суду першої чи
апеляційної інстанції при новому
розгляді справи.

Скасовуючи частково рішення
апеляційного суду, колегія суддів
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ звернула увагу на те, що вимоги
ст. 109 ЖК УРСР та ст. 40 Закону України
«Про іпотеку» щодо направлення
мешканцям письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення не
стосується виселення мешканців на
підставі рішення суду про звернення
стягнення на предмет іпотеки з
одночасним виселенням мешканців, а
стосується позасудового врегулювання
звернення стягнення на предмет
іпотеки. Між тим, вирішуючи спір, суди
першої та апеляційної інстанції не
з'ясували, чи необхідне направлення
письмової вимоги мешканцям для їх
виселення у конкретній справі та
дійшли передчасного висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог
про виселення.

На виконання вимог суду касаційної
інстанції, апеляційним судом при
повторному розгляді справи
встановлено, що згідно п. 8.1.10 договору
іпотеки, укладеного між ВАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» (правонаступник -
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та
ОСОБА_2, іпотекодавець зобов'язаний не
реєструвати в квартирі, що є предметом
іпотеки, крім іпотекодавця, будь-яких
осіб без письмового дозволу
іпотекодержателя.

Звертаючись до суду з даним позовом,
одночасно з вимогами про звернення
стягнення на передані в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1, банк заявляв вимоги
щодо виселення мешканців цієї квартири
та зняття їх з державної реєстрації.

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 28 жовтня
2013 року, залишеним без змін у цій
частині ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 2 квітня 2014 року,
звернуто стягнення на квартиру
АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України
«Про іпотеку» звернення стягнення на
передане в іпотеку житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей.

З урахуванням встановлених у справі
обставин та мотивів суду касаційної
інстанції щодо скасування у цій
частині рішення апеляційного суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що з ухваленням судового рішення про
звернення стягнення на предмет іпотеки
одночасно підлягає задоволенню
позовна вимога банку про виселення з
цієї квартири її мешканців.

При цьому, у такому випадку,
направлення письмової вимоги про
добровільне звільнення квартири
протягом місяця з дня отримання цієї
вимоги, законодавством не вимагається.

За змістом ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК
України, ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки не мають
права без дозволу органу опіки і
піклування укладати договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

За умовами п. 2.3 кредитного договору
№536-ФР від 3 вересня 2008 року, грошові
кошти отримані ОСОБА_2 саме для
придбавання квартири АДРЕСА_1.

Водночас, права неповнолітньої ОСОБА_3
та малолітнього ОСОБА_4, на
користування іпотечною квартирою не
порушено, оскільки, на момент передачі
квартири у іпотеку банку, вони не
набули на неї право власності або право
користування, а тому попередня згода
органів опіки та піклування не
потрібна.

У спірній квартирі, крім ОСОБА_1, станом
на березень 2013 року проживають та
зареєстровані ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином, відповідачка ОСОБА_2, у
порушення положень п. 8.1.10
договору іпотеки, надала дозвіл на
державну реєстрацію вищевказаних осіб
у квартирі, що була передана нею у
іпотеку банку.

Разом з тим, ОСОБА_2, згідно відомостей
реєстраційного обліку, зареєстрована
за іншою адресою - АДРЕСА_3, тобто
неповнолітня ОСОБА_3 та малолітній
ОСОБА_4, зареєстровані та проживають у
квартирі, на яку звернуто стягнення за
рішенням суду, не за місцем реєстрації
матері.

У постанові Верховного Суду України
від 16 січня 2012 року №6-57цс11 вироблена
правова позиція про те, що за змістом
ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року
№1382-ІV «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» зняття з реєстрації місця
проживання може бути здійснено на
підставі рішення суду виключно про: 1)
позбавлення права власності на житлове
приміщення; 2) позбавлення права
користування житловим приміщенням; 3)
визнання особи безвісно відсутньою; 4)
оголошення фізичної особи померлою. У
зв'язку з тим, що зазначений Закон є
спеціальним нормативно-правовим актом,
який регулює правовідносини, пов'язані
із зняттям з реєстрації місця
проживання, положення ст. 7 цього Закону
підлягають застосуванню до усіх
правовідносин, виникнення, зміна чи
припинення яких пов'язані з юридичним
фактом зняття з реєстрації місця
проживання.

Вирішення питання про зняття місця
проживання особи з реєстраційного
обліку, колегія суддів виходить з того,
що реєстрація місця проживання є
похідним правом від права користування
квартирою, тому, у зв'язку з виселенням
ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири, на
яку звернуто стягнення у порядку
Закону України «Про іпотеку»,
підлягають задоволенню позовні вимоги
банку про зняття останніх з державної
реєстрації.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення місцевого суду у
частині відмови виселення та зняття з
реєстраційного обліку не відповідає
вимогам закону та фактичним обставинам
справи, тому підлягає скасуванню, з
ухваленням у цій частині нового
рішення по суті заявлених вимог.

З огляду на вимоги ч. 5 ст. 88 ЦПК України,
перерозподілу підлягає стягнення з
відповідачів судових витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 4, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та кредит" задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 12 вересня 2013
року у частині відмови в задоволенні
позовних вимог публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення та зняття
з реєстрації скасувати, ухвалити у цій
частині нове рішення.

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з квартири
АДРЕСА_1.

Зняти ОСОБА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у територіальному
органі державної міграційної служби
України з реєстраційного обліку у
квартирі АДРЕСА_1.

Змінити рішення місцевого суду у
частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» 1702,50 грн.
судового збору, сплаченого при подачі
позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» 1702,50 грн.
судового збору, сплаченого при подачі
позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» 114,70 грн.
судового збору за апеляційний розгляд
справи.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» 114,70 грн.
судового збору за апеляційний розгляд
справи.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
Чічіль В.А.

Судді:
Кузнєцова О.Ю.

Хіль Л.М.

З оригіналом згідно:

суддя
Чічіль В.А.