АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3455/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 645/260/14-ц
Категорія: трудові У
« 19» травня 2014 року
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:
Головуючого судді: Бурлака І.В.,
Суддів: Карімової
при секретарі: Кривошеіної
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 25 березня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«ВЕРУС», Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» про стягнення заробітної
плати та компенсації моральної шкоди,-
в с т а н о в и л а:
У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з зазначеним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «ВЕРУС»,
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк». В
обґрунтування своїх вимог посилався на
те, що з 05.03.2007 року він працював в ТОВ
«Українське Фінансове Агентство
«ВЕРУС» на посаді кредитного
інспектора з посадовим окладом 512,00 грн.
та 30.09.2009 року переведений на роботу до
ПАТ КБ «ПриватБанк». Зазначив, що за час
роботи в ТОВ «Українське Фінансове
Агентство «ВЕРУС» йому безпідставно не
виплачувалася заробітна плата, чим
грубо порушено норми чинного
законодавства, у зв'язку з цим розмір
заборгованості по заробітній платі з
Згідно наказу № 346 від 16.09.2009 року з
01.10.2009 року він прийнятий на роботу до
ПАТ КБ «ПриватБанк» з посадовим
окладом 708,25 грн., де він працює по
теперішній час. За весь час роботи йому
безпідставно не виплачувалася
заробітна плата, чим грубо порушено
норми чинного законодавства. Розмір
заборгованості по заробітній платі з
Вважав, що дії відповідачів спричинили
з кожного відповідача. Просив стягнути
з ТОВ «Українське Фінансове Агентство
«ВЕРУС» на його користь заборгованість
стягнути з ТОВ «Українське Фінансове
Агентство «ВЕРУС» на його користь
стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його
користь заборгованість по заробітній
ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь
Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 25 березня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просив
рішення суду - скасувати, ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі. При цьому посилався на
неповне з`ясування судом обставин
справи, що мають значення для справи, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, на порушення та
неправильне застосування норм
процесуального права. Вважав, що суд не
надав належної оцінки доказам у справі,
не звернув уваги на те, що разом з
позовною заявою він подав заяву про
забезпечення позову, в якій просив
витребувати у відповідачів документи,
що підтверджували б його вимоги, але
судом заява не розглянута, і докази не
витребувано, чим порушено процесуальні
норми, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає за необхідне апеляційну
скаргу - задовольнити частково, рішення
суду - змінити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині стягнення заробітної плати та
компенсації моральної шкоди в період з
жовтня 2009 року по жовтень 2012 року, суд
першої інстанції виходив з того, що
підстав для закриття провадження у
справі в цій частині не має.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна, виходячи з
наступного.

Статтею 205 ЦПК України передбачено
підстави закриття провадження у
справі. Зокрема суд своєю ухвалою
закриває провадження у справі, якщо
набрали законної сили рішення суду,
ухвалене з приводу спору між тими
самими сторонами, про той самий предмет
і з тих самих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 02 квітня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 21 травня 2013 року у задоволенні
позову ОСОБА_1 про стягнення заробітної
плати та компенсації моральної шкоди
за період з 01 жовтня 2009 року по 31 серпня
2012 року - відмовлено. Рішення є чинним.
Із наданого позову вбачається, що
ОСОБА_1 звернувся до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«ВЕРУС», Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» про стягнення заробітної
плати та компенсації моральної шкоди
за період з 01 жовтня 2009 року по 30 червня
2013 року.

Оскільки позов щодо стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «ВЕРУС»,
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
користь ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2009
року по 31 серпня 2012 року - розглянуто,
судові рішення не скасовано, судова
колегія вважає, що в цій частині
рішення суду необхідно скасувати з
закриттям провадження у справі в цій
частині.

Що стосується стягнення заробітної
плати та моральної шкоди за період з
вересня 2012 року по 30 червня 2013 року
судова колегія виходить з наступного.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні
позову в цій частині суд першої
інстанції, з висновком якого
погоджується судова колегія,
обґрунтовано виходив з того, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що згідно наказу
від 05.03.2007 року № П-00382 ОСОБА_1 прийнято
на роботу до ТОВ «УФА ВЕРУС» на посаду
кредитного інспектора, а на підставі
наказу ПАТ КБ «Приватбанк» № РR-2009-346
від 16.09.2009 року та наказу ТОВ «УФА
ВЕРУС» № У - 00549 від 30.09.2009 року
переведено на посаду кредитного
інспектора. 11.01.2012 року банком видано
наказ № СП -2012-130335 «Про переведення
співробітників банку, у яких немає
постійного місця роботи або
персонального комп'ютера на систему
електронного табелювання", згідно
якого з 04.02.2012 року фіксування робочого
часу працівників банку проводиться
через банкомати та термінали
самообслуговування. Кожного
працівника банку ознайомлено з цим
наказом під підпис. ОСОБА_1 відмовився
ознайомлюватися з цим наказом, про що
складено акт 02.03.2012 року.

В суді апеляційної інстанції
представник банку підтвердила, що і
вона, і всі працівники банку повинні
фіксувати свій робочий час через
банкомати та термінали
самообслуговування за допомогою
платіжної картки.

Як вбачається з матеріалів справи з
вересня 2012 року ОСОБА_1 не реєструвався
в системі електронного табелювання,
тобто фактично на роботу не з'являвся,
свої посадові обов'язки, а саме
встановлені для кредитного інспектора
місячні норми обробки кредитної
заборгованості не виконував, у зв'язку
з чим йому заробітна плата не
нараховувалася.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України
заробітна плата - це винагорода,
обчислена як правило в грошовому
виразі, яку власник або уповажений ним
орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу. Розмір заробітної
плати залежить від складності та умов
виконуваної роботи, професійно -
ділових якостей працівника,
результатів його праці та
господарської діяльності
підприємства, установи, організації і
максимальним розміром не обмежується.

Оскільки ОСОБА_1 роботу не виконував,
cуд першої інстанції правильно
зазначив, що підстав для стягнення
заробітної плати не має.

Відповідно до ч.1 ст. 237 - 1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Як вбачається з матеріалів справи
трудові права ОСОБА_1 щодо сплати йому
заробітної плати не порушено, тому і
підстав для стягнення моральної шкоди
не вбачається.

З додержанням вимог ст. ст. 213 - 215 ЦПК
України суд першої інстанції,
встановивши обставини справи повно,
надавши їм належну оцінку, зазначив у
рішенні в цій частині про
недоведеність підстав для стягнення з
банку на користь ОСОБА_1 заробітної
плати за період з вересня 2012 року по 30
червня 2013 року та моральної шкоди.

Оскільки ухвалене судове рішення в цій
частині відповідає зазначеним вимогам
та обставинам справи, судова колегія
вважає, що підстав для його зміни або
скасування в цій частині не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, ст. 308, ст. 313,
ч.1.ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 25 березня 2014 року в
частині відмови в задоволенні позову
ОСОБА_1 в частині стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «ВЕРУС»,
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
користь ОСОБА_1 заробітної плати за
період з жовтня 2009 року по серпень 2012
року та моральної шкоди - скасувати і
провадження у справі в цій частині -
закрити.

В іншій частині рішення суду - залишити
без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя:
Судді: