Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №279/6259/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів: Зарицької Г.В.,
Якухно О.М.,

при секретарі

судового засідання:
Крижанівській М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за
участю третьої особи - ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні жилим
приміщенням, вселення та зобов'язання
вчинити дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Коростенського міськрайонного
суду Житомирської області від 25 лютого
2014 року, -

встановила:

У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду із вищевказаним позовом. В
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що відповідно до свідоцтва про право
власності на житло № 9874 від 15.12.2003 року,
зареєстрованого у встановленому
порядку, йому належить 11/80 частин
приватизованої квартири АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що відповідач змінив
вхідні замки в квартирі та
відмовляється надати ключі, у зв'язку з
чим перешкоджає йому у вселенні до
квартири, позивач просив суд усунути
перешкоди у користуванні спірним
житлом шляхом його вселення у квартиру
та зобов'язати відповідача надати
ключі від вхідних дверей.

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 25 лютого 2014 року позов
задоволено частково, усунуті перешкоди
в користуванні власністю, шляхом
вселення ОСОБА_2 в житлове приміщення
квартири АДРЕСА_1, що становить 44/80
частини вказаної квартири та
зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди
ОСОБА_2 в користуванні 44/80 частинами
спірної квартири та надати йому ключі
від вхідних дверей.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушенням судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення скасувати і
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі. Доводи апеляційної скарги
обґрунтовує тим, що позивачем не було
надано суду належних та допустимих
доказів, які б підтверджували чинення
відповідачем перешкод в користуванні
спірним житлом і висновки суду не
відповідають обставинам справи через
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
право позивача як співвласника спірної
квартири порушене, а отже воно
підлягає захисту.

Такий висновок суду є вірним виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право власності на житло № 9874 від
15.12.2003 року, зареєстрованого у
встановленому порядку, позивачу
належить 11/80 частин приватизованої
квартири АДРЕСА_1. Співвласникам
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та померлій ОСОБА_5
належить по 11/80 кожному на підставі
вказаного вище свідоцтва. Крім того,
одна з трьох житлових кімнат, що
становить 36/80 частин квартири та 1/2
частина нежитлових приміщень особисто
належить відповідачу - ОСОБА_3 на
підставі договору дарування від 29.11.2003
р.

За загальними правилами власнику
належить право володіння, користування
та розпорядження своїм майно.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що позивач ОСОБА_2 не має
доступу до спірного житла, у зв'язку з
тим, що відповідач ОСОБА_3 не надає йому
ключі від квартири.

Відповідачем заперечується той факт,
що саме ним чиняться перешкоди
позивачу у користуванні спірним
майном, оскільки за його присутності в
квартирі позивач ОСОБА_2 жодного разу
не намагався потрапити до неї. Разом з
тим відповідач ОСОБА_3 визнав ту
обставину, що відповідач ОСОБА_2 є
співвласником квартири АДРЕСА_1, але
ніколи не мав ключів від вхідних дверей
даного житла, хоча і не звертався до
нього з проханням надати їх.

За таких обставин, суд першої інстанції
правильного дійшов висновку про
обґрунтованість заявлених позивачем
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що позивачем не доведено
чинення ним перешкод та неможливість
позивача вселитися в спірну квартиру,
що виключало, на думку апелянта,
задоволення позовних вимог, висновків
суду не спростовують, а тому підлягають
відхиленню.

Разом з тим, суд першої інстанції
задовольняючи позов в частині усунення
перешкод та вселення позивача в спірне
помешкання, не зазначив конкретні
житлові та підсобні приміщення, з яких
складається 44/80 частин спірної
квартири.

Відповідно до договору дарування
квартири від 29.11.2003 року та
інформаційної довідки з Реєстру прав
власності на нерухоме майно від 26.09.2013
року 36/80 частини квартири та ? частина
нежитлових приміщень (кімната пл. 17,7
кв.м., ? кухні, пл. 3,3 кв.м, ? вбиральні пл.
1,2 кв.м., ? коридору пл. 5,4 кв.м., вбуд. шафи
пл. 0,8 кв.м.) знаходяться у особистому
користуванні та належать на праві
власності відповідачу - ОСОБА_3 З
урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення в цій частині є
неконкретизованим і в зв"язку з цим
підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Коростенського міськрайонного
суду Житомирської області від 25 лютого
2014 року змінити, виклавши абзац другий
та третій резолютивної частини рішення
в наступній редакції.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди
ОСОБА_2 в користуванні 44/80 (сорока
чотирма восьмидесятих) частинами
квартири АДРЕСА_1, які складаються із
житлової кімнати площею 15,8 кв.м.,
житлової кімнати 9,6 кв.м., ? частини
кухні загальною площею 3,2 кв.м., ?
частини туалету загальною площею 1,2
кв.м., ? частини коридору загальною
площею 5,4 кв.м. та надати ключі від
замикаючих пристроїв вхідних дверей.

Вселити ОСОБА_2 в житлове приміщення
квартири АДРЕСА_1, що становить 44/80
(сорок чотири восьмидесятих) частини
вказаної квартири та складається із
житлової кімнати площею 15,8 кв.м.,
житлової кімнати 9,6 кв.м., ? частини
кухні загальною площею 3,2 кв.м., ?
частини туалету загальною площею 1,2
кв.м., ? частини коридору загальною
площею 5,4 кв.м.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
Судді: