Справа № 158/2455/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Костюкевич О.К. Провадження
№ 22-ц/773/394/14 Категорія: 24 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчук М. М.,

суддів - Матвійчук Л.В., Мудренко Л.І.,

при секретарі - Лимар Р.С.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання договору
недійсним, за апеляційною скаргою
позивача на рішення Ківерцівського
районного суду від 17 січня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л
А:

Рішенням Ківерцівського районного
суду від 17 січня 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1,
покликаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив оскаржуване
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін, виходячи з
наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції свої висновки
обґрунтовував тим, що позивач ОСОБА_1 не
надав доказів недійсності договору від
07.03.2012 року про надання послуг по
переобладнанню автомобіля, а тому
прийшов до висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позову.

Висновки суду відповідають
встановленим в справі обставинам та
нормам матеріального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем
згідно свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
від 17.10.2003 року (а.с.5).

Як вбачається з фотокопії договору про
надання послуг по переобладнанню
автомобіля від 07.03.2012 року позивач
зобов'язувався надати послуги по
тюнінгу автомобіля, належного
відповідачу - доопрацювання і
переобладнання салону автомобіля з
метою покращення його споживчих
властивостей, а відповідач ОСОБА_3
прийняти та оплатити ці послуги.
Найменування та вартість послуг
вказуються в додатку (протоколі
погодження) до даного договору, який
сторонами не підписувався (а.с.9-10).

Статтею 203 ЦК України визначені
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
серед яких є вимога про те, що
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі (ч.3 ст.203), а також
визначено, що правочин має вчинятися у
формі, встановленій законом (ч.4 ст.203).

Згідно із ст. 51 ЦК України до
підприємницької діяльності фізичних
осіб застосовуються
нормативно-правові акти, що регулюють
підприємницьку діяльність юридичних
осіб, якщо інше не встановлено законом
або не випливає із суті відносин.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст.208 ЦК
України, правочин між фізичною особою
та юридичною особою, крім правочинів
визначених ст. 206 ЦК України належить
вчиняти у письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його сторонами.

Правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства та
скріплюється печаткою.

Звертаючись до суду позивач у своїй
позовній заяві вказував на те, що він
підписував два примірники проекту
договору про надання послуг. Вказані
примірники забрав представник
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 Однак в
подальшому особливі умови договору
були змінені шляхом заміни першого
аркуша паперу. Позивач стверджував, що
не підписував договір від 07.03.2012 року.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу для своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами або іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем в порушення вимог наведеної
правової норми не було надано доказів
існування оспорюваного договору,
оскільки в матеріалах справи відсутній
оригінал цього договору, а наявна в
справі ксерокопія договору не завірена
належним чином (нотаріально чи судом), у
зв'язку з чим за наявності заперечення
самого позивача факту укладення
зазначеного договору не може
розглядатись як письмовий доказ (ст. 64
ЦПК України), що підтверджував би
вказану обставину.

Доводи позивача про те, що місцевий суд
неповністю з'ясував усі обставини в
справі, не надав оцінки наданим доказам
внаслідок чого ухвалене в даній справі
рішення є незаконним, колегією суддів
до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи,
судом першої інстанції були вчинені
усі можливі дії щодо сприяння сторонам
в подачі доказів та встановлення
істини в справі, проте позивач в судові
засідання не з'являвся та не надав суду
оригіналу оспорюваного договору, а
тому у суду не було можливості
дослідити спірний договір та надати
йому правову оцінку. Крім того, на
позивача законом покладено обов'язок
довести обставини, на які він
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, однак він цих обставин
не довів та не надав суду доказів, які б
їх підтверджували.

Отже, наведені позивачем в апеляційній
скарзі доводи не знайшли свого
підтвердження під час перегляду в
апеляційному порядку оскаржуваного
рішення суду і не спростовують
викладених у ньому висновків.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Ківерцівського районного суду
від 17 січня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: