У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

2 квітня 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до відкритого
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра»),
Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області,
Дніпропетровського аукціонного центру
державної акціонерної компанії
«Національна мережа аукціонних
центрів», товариства з обмеженою
відповідальністю «Кернел Трейд» (далі -
ТОВ «Кернел Трейд»), треті особи:
приватний нотаріус Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
приватний нотаріус Новомосковського
міського нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_5,
комунальне підприємство
«Новомосковське міське бюро технічної
інвентаризації», ОСОБА_6, товариство з
обмеженою відповідальністю «Інтер
Плюс», про визнання прилюдних торгів
такими, що не відбулися, визнання
недійсним протоколу та акту про
проведення прилюдних торгів, визнання
недійсним свідоцтва про право
власності та зобов'язання вчинити
певні дії, визнання виконавчого напису
таким, що не підлягає виконанню, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 20 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що з 3 грудня 1998 року по 4 листопада
2005 року вона знаходилась у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 Після
розірвання шлюбу вони поновили шлюбні
відносини і продовжили проживати
однією сім'єю. За час зареєстрованого
шлюбу ними набуто комплекс АДРЕСА_1 та
земельну ділянку, площею 21 982 кв.м за
цією ж адресою.

24 жовтня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки,
за яким вказане нерухоме майно та
земельна ділянка були передані в
іпотеку банку для забезпечення
виконання зобов'язань ТОВ
«ІнтерПлюс» за кредитним договором від
24 жовтня 2007 року на суму 1 180 000 доларів
США. 17 березня 2009 року приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 було
вчинено виконавчий напис, яким
звернуто стягнення на майно, передане в
іпотеку за договором іпотеки від 24
жовтня 2007 року. 14 травня 2009 року
державним виконавцем відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції (далі - ВДВС ГУЮ) в
Дніпропетровській області було
відкрито виконавче провадження на
підставі вказаного виконавчого напису.
27 липня 2009 року були проведені прилюдні
торги з продажу належного їй та
ОСОБА_6 на праві спільної сумісної
власності майна, переможцем яких стало
ТОВ «Кернел Трейд». Зазначала, що вона
не надавала згоди на укладення вище
зазначеного договору іпотеки. Рішенням
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 25 травня
2012 року, яке набрало законної сили 25
вересня 2012 року, позов ОСОБА_3 до
ВАТ КБ «Надра», ОСОБА_6, ТОВ «Інтер
Плюс», третя особа - ТОВ
«Кернел Трейд», визнано недійсним
договір іпотеки, укладений
24 жовтня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_6, в частині передачі в іпотеку
комплексу АДРЕСА_1.

Вважала, що при проведенні прилюдних
торгів її права як співвласника майна
були порушені.

У зв'язку з цим позивачка, уточнивши
позовні вимоги, просила суд визнати
такими, що не відбулися, прилюдні торги
від 27 липня 2009 року по продажу
комплексу АДРЕСА_1; визнати недійсними:
протокол проведення прилюдних торгів
№ 15516/4-1-1; акт про проведення реалізації
вказаного нерухомого майна від 30
листопада 2009 року; акт опису й арешту
комплексу АДРЕСА_1 та земельної
ділянки, площею 21 982 кв.м, за тією ж
адресою; свідоцтво про право власності
на комплекс, видане на підставі акту
про проведення прилюдних торгів від 30
липня 2009 року на ім'я ТОВ «Кернл Трейд»;
зобов'язати ТОВ «Кернел Трейд»
повернути ОСОБА_6 належне йому на праві
власності майно - комплекс АДРЕСА_1.
Скасовано державну реєстрацію права
власності на комплекс за ТОВ «Кернел
Трейд»; скасувати державну реєстрацію
права власності на вказане нерухоме
майно та земельну ділянку за ТОВ
«Кернел Трейд»; визнати таким, що не
підлягає виконанню, виконавчий напис,
вчинений приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 від 17 березня 2009 року,
яким звернуто стягнення на
Ѕ частину комплексу АДРЕСА_1;
скасувати постанову ВДВС ГУЮ у
Дніпропетровській області від 14 травня
2009 року про відкриття виконавчого
провадження за вище зазначеним
виконавчим написом.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 1 липня 2013 року позов ОСОБА_3
задоволено частково. Визнано такими, що
не відбулися, прилюдні торги від 27
липня 2009 року по продажу комплексу, що
складається з: склад - літ. В, площею 199,0
кв.м, склад - літ. Г, площею 589,1 кв.м, гараж
- літ. Д, площею 142,3 кв.м,
адміністративно-побутовий комплекс
«Є», площею 952,5 кв.м, КПП - літ. З, площею
66,4 кв.м, склад - літ. Г, площею 110,4 кв.м,
склад - літ. І, площею 407,9 кв.м, ТП - літ. Л,
площею 52,2 кв.м., колодязь «к»,
грязевідстійник «я1», зливна яма «я2», І
- покриття, 11 - покриття, III - покриття, IV -
освітлювальна мачта, № 1-8 огорожі,
розташованого АДРЕСА_1

Визнано недійсним акт про проведення
реалізації вказаного нерухомого майна
від 30 листопада 2009 року. Визнано
недійсним свідоцтво про право
власності на комплекс, видане на
підставі акту про проведення прилюдних
торгів від 30 липня 2009 року на ім'я ТОВ
«Кернл Трейд».

Зобов'язано ТОВ «Кернел Трейд»
повернути ОСОБА_6 належне йому на праві
власності майно - комплекс АДРЕСА_1.
Скасовано державну реєстрацію права
власності на комплекс за ТОВ «Кернел
Трейд».

Визнано таким, що не підлягає
виконанню, виконавчий напис, вчинений
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу
ОСОБА_4 від 17 березня 2009 року, яким
звернуто стягнення на Ѕ
частину комплексу АДРЕСА_1. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20 грудня
2013 року рішення районного суду в
частині задоволених позовних вимог
скасовано та в цій частині ухвалено
нове рішення про відмову у позові.
В іншій частині рішення районного
суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3,
суд першої інстанції виходив із того,
що комплекс та земельна ділянки були
набуті за час шлюбу і є спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та
ОСОБА_3; згоди на передачу вказаного
майна в іпотеку позивачка не надавала,
що встановлено рішенням суду, що
набрало законної сили, відтак, при
проведенні прилюдних торгів з продажу
зазначеного майна її права були
порушені.

Скасовуючи рішення міськрайонного
суду в частині задоволених позовних
вимог та ухвалюючи в цій частині нове
рішення про відмову у позові,
апеляційний суд виходив із того, що
позивачка не є особою, яка має права на
оскарження результатів прилюдних
торгів, перелік яких передбачений
ст. 48 Закону України «Про іпотеку»;
позивачкою пред'явлено позов в порядку
ст. ст. 215, 216 ЦК України, проте нею обрано
невірний спосіб судового захисту свого
порушеного права, так як вона мала б
звернутися із позовом про визнання
права власності на належне їй майно в
порядку ст. 392 ЦК України.

Проте з таким висновком апеляційного
суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судом встановлено, що з 3 грудня 1998 року
по 4 листопада 2005 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6
знаходилась у зареєстрованому шлюбі.

За час шлюбу ними набуто комплекс
АДРЕСА_1

24 жовтня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки,
за яким комплекс АДРЕСА_1 та земельна
ділянка, площею 21 982 кв.м, за цією ж
адресою були передані в іпотеку банку
для забезпечення виконання зобов'язань
ТОВ «ІнтерПлюс» за кредитним договором
від 24 жовтня 2007 року на
суму 1 180 000 доларів США.

17 березня 2009 року приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий
напис, яким звернуто стягнення на
майно, передане в іпотеку за договором
іпотеки від 24 жовтня 2007 року.

14 травня 2009 року державним виконавцем
ВДВС ГУЮ в Дніпропетровській області
було відкрито виконавче провадження на
підставі вказаного виконавчого напису.

27 липня 2009 року були проведені прилюдні
торги з продажу комплексу АДРЕСА_1 та
земельну ділянку, площею 21 982 кв.м, за
цією ж адресою, переможцем яких стало
ТОВ «Кернел Трейд».

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25 травня 2012 року, що набрало
законної сили 25 вересня 2012
року, позов ОСОБА_3 до ВАТ КБ «Надра»,
ОСОБА_6, ТОВ «Інтер Плюс»,
третя особа - ТОВ «Кернел Трейд» про
визнання договору іпотеки недійсним
задоволено частково, визнано
недійсним договір іпотеки, укладений 24
жовтня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_6, в частині передачі в іпотеку
комплексу АДРЕСА_1

Під час розгляду вказаної цивільної
справи, за результатами судової
почеркознавчої експертизи було
встановлено, що підпис, вчинений від
імені ОСОБА_3 на нотаріально
посвідченій заяві від 25 жовтня 2007 року
про надання згоди на укладення вище
зазначеного договору іпотеки, був
вчинений не ОСОБА_3, а іншою особою.

Ухвалюючи рішення, апеляційний суд
прийшов до висновку, що комплекс
АДРЕСА_1 в силу ст. 22 КпШС України та ст.
60 СК України є спільною сумісною
власністю подружжя.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.
3 ЦПК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відмовляючи в позові, апеляційний суд
послався на те, що позивачка не входить
до переліку осіб, передбаченого ст. 48
Закону України «Про іпотеку»
(іпотекодержатель, іпотекодавець,
боржник та будь-який з учасників
прилюдних торгів), відтак, не має права
на оспорення результатів прилюдних
торгів, тобто на пред'явлення позову.

Проте апеляційний суд не звернув уваги
на те, що за своєю правовою природою
прилюдні торги є правочином договору
купівлі-продажу. Отже, позивачка, як
співвласник спірного майна згідно
презумпції спільності майна подружжя
має право на оспорення цього правочину.

Разом з тим, апеляційний суд дійшов до
суперечливих та взаємовиключних
висновків. Визнавши позивачку
співвласником нерухомого майна та
враховуючи, те що договір іпотеки в
частині передачі в іпотеку комплексу
(продбази) рішенням суду визнано
недійсним через відсутність згоди
позивачки, як подружжя і співвласника,
на його укладення, апеляційний суд,
помилково послався на те, що її права як
подружжя не порушені (тобто, тут
зазначено, що вона має право на
пред'явлення такого позову), проте нею
обрано невірний спосіб судового
захисту.

Також помилковим є висновок суду з
посиланням на ч. 2 ст. 388 ЦК України,
оскільки позов пред'явлено не про
витребування майна із чужого
незаконного володіння, а про визнання
правочину недійсним, де встановлюються
і доводяться інші юридично важливі
обставини, при яких добросовісність
набувача не має значення.

Отже, у порушення вимог ст. ст. 212-214, 316
ЦПК України апеляційний суд, не
врахувавши, що спільність майна
подружжя презюмується, відтак
позивачка в силу ч. 3 ст. 215 ЦК України
має право на оспорення результатів
прилюдних торгів, прийшов до
передчасного висновку про відмову в
позові.

Враховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судом не встановлені,
рішення апеляційного суду не
відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
його скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20 грудня
2013 року скасувати, справу передати
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко