Справа № 463/1941/13
Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/1989/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю представника ОСОБА_2- ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Личаківського районного суду м.Львова
від 23 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулася з
позовом до ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.
Позивачка зазначала, що 29 вересня 2012
року відповідач, керуючи мотоциклом
«Ява», грубо порушив ПДР, внаслідок
чого вона тримала тяжкі тілесні
ушкодження. Посилалася на те, що
вироком суду відповідача визнано
винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч.2 ст.286 КК України і
останньому призначено покарання у
вигляді позбавлення волі строком на 4
роки з позбавленням права керувати
транспортними засобами строком на один
рік та на підставі ст.75 КК України
встановлено іспитовий строк
тривалістю два роки. Просила стягнути з
відповідача матеріальну шкоду в
розмірі 18 437,07 грн. та моральну шкоду в
розмірі 100 000 грн.

Оскаржуваним рішенням суду позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4
в користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду,
завдану злочином, в розмірі 10 120,55 грн.
та моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 Апелянт
не погоджується в розміром моральної
шкоди. Вважає, що суд першої інстанції
не врахував, що внаслідок отриманих
тілесних ушкоджень вона тривалий час
знаходилася у коматозному стані, що
було вкрай небезпечним для її життя.
Зазначає, що перенесла ряд операцій,
які були тяжкими і небезпечними для її
здоров»я, після проведеного лікування
її стан не покращився, вона продовжує
лікуватися. Крім цього у зв»язку з
отриманими травмами їй необхідно
провести ще операції для приведення
обличчя в нормальний стан, провести
зубне протезування із встановленням
зубних імплантатів. Посилається на те,
що відповідач не відшкодував їй жодних
матеріальних витрат. Зазначає, що не
може на даний час працювати, вести
нормальний спосіб життя. Стверджує, що
розмір відшкодування моральної шкоди
не відповідає розміру її моральних
страждань. Просить рішення суду в
частині стягнення моральної шкоди
змінити та стягнути в її користь 100 000
грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_2- ОСОБА_3 на
підтримання апеляційної скарги, які
аналогічні її доводам про заперечення
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід задовольнити частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак рішення суду першої інстанції не
відповідає вказаним вимогам в повному
обсязі.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

А відтак рішення суду першої інстанції
переглядається в частині стягнення
моральної шкоди.

Судом першої інстанції встановлено
такі обставини.

29 вересня 2012 року ОСОБА_4, керуючи
мотоциклом «Ява», проявив неуважність
до дорожньої обстановки та її змін, що
призвело до зіткнення із перешкодою у
вигляді бетонного блоку та бетонної
електроопори, чим порушив вимоги п.1.5.2.3.
«б.», 12.1. ПДР України, внаслідок чого
пасажир мотоцикла - ОСОБА_2 отримала
травми тіла у вигляді: переломів
нижньої щелепи зліва, верхньої щелепи
по ФОР-11, ФОР-111 з переходом на основу
черепа, забій головного мозку
середньої важкості, ускладнений
коматозним станом, а також рани лобної
ділянки голови зліва та лівої щоки, які
являються тяжкими за ознаками
небезпеки для життя потерпілої на
момент заподіяння.

Вироком Личаківського районного суду
м.Львова від 19 квітня 2013 року ОСОБА_4
визнано винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч.2 ст.286 КК України та
призначено йому покарання у виді
позбавлення волі строком на 4 роки з
позбавленням права керувати
транспортними засобами строком на 1
рік, на підставі ст.75 КК України
звільнено від призначеного основного
покарання, встановивши йому іспитовий
строк тривалістю 2 роки. (а.с.6)

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач, вина якого встановлена
вироком суду, повинен відшкодувати
позивачці моральну шкоду на підставі
статей 23, 1167 ЦК України, розмір якої,
виходячи із принципу розумності та
справедливості, визначив в сумі 3000
грн.

Однак колегія суддів не погоджується з
визначеним судом першої інстанції
розміром моральної шкоди у зв»язку з
наступним.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» (зі
змінами та доповненнями) роз'яснено, що
під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Згідно ч. 4 ст.61 ЦК України вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду що
розглядає справу про цивільно-правові
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Однак суд першої інстанції на вказані
вимоги уваги не звернув та визначивши
розмір відшкодування позивачці
моральної шкоди в 3000 грн., не навів у
рішенні достатніх мотивів для такого
висновку з огляду на засади розумності
й виваженості.

Як безспірно встановлено матеріалами
справи внаслідок отриманих тілесних
ушкоджень, позивачка тривалий час
перебувала в коматозному стані, 18 днів
знаходилася в реанімаційному
відділенні, мала численні переломи,
проходила курс реабілітації. (а.с.3)

Крім цього з виписки із карти ОСОБА_2
вбачається, що в останньої залишилися
післяопераційні рубці на обличчі.

Позивачці рекомендовано спостереження
невропатолога та психіатра.

А відтак, виходячи з підстав
пред'явлення позову, характеру
правовідносин сторін, а також
наявності підстав для
відповідальності відповідача за
завдану моральну шкоду, колегія суддів
вважає, що розмір відшкодування
моральної шкоди повинен становити 25 000
грн. і такий буде обґрунтованим та
відповідати засадам розумності,
виваженості та справедливості,
враховуючи характер та обсяг
страждань, яких зазнала позивачка,
тяжкість вимушених змін у її життєвих і
виробничих стосунках, час та зусилля,
необхідні для відновлення
попереднього стану,

У зв»язку з вищенаведеним, рішення
суду першої інстанції в частині
стягнення моральної шкоди слід
змінити та стягнути з з ОСОБА_4 в
користь ОСОБА_2 моральну шкоду в
розмірі 25000 грн.

Керуючись п.3 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.316
ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду
м.Львова від 23 грудня 2013 року в
частині визначення розміру
відшкодування моральної шкоди змінити
та визначити розмір відшкодування
моральної шкоди в сумі 25 000 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.