У Х В А Л А

Іменем України

14 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів - Ігнатюка Б.Ю., Куштана Б.П.

при секретарі - Савариній Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
24 лютого 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третьої особи:
виконавчого комітету Ужгородської
міської ради про виділ частки в
спільній власності та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1,
третьої особи: виконавчого комітету
Ужгородської міської ради про виділ
частки в спільній власності, а також
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третьої особи виконавчого
комітету Ужгородської міської ради про
виділ частки в спільній власності та
про розподіл частки у спільній
власності на нерухоме майно в АДРЕСА_1,
загальною площею 341 м.кв., виділення в
натурі та визнання права власності
ОСОБА_1 на 339/341 частини у спільній
частковій власності, ОСОБА_3 1/341 частини
у спільній частковій власності, ОСОБА_2
на 1/341 частини у спільній частковій
власності, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_1, третьої особи:
виконавчого комітету Ужгородської
міської ради про виділ частки в
спільній власності, мотивуючи свої
вимоги тим, що нею та ОСОБА_3, ОСОБА_1 не
досягнуто згоди щодо порядку
використання спільним майном. Вона, як
співвласник будинковолодіння по
АДРЕСА_1, протиправно обмежена в
реалізації свого права власності,
оскільки ОСОБА_1 чинить перешкоди в
користуванні належною їй частиною в
спільному майні. Уточнивши позовні
вимоги, просила згідно з
запропонованим експертом варіантом
розподілу вищевказаного
будинковолодіння виділити в натурі
ОСОБА_1 1/3 частину будівлі.

ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третьої
особи: виконавчого комітету
Ужгородської міської ради про виділ
частки в спільній частковій власності,
посилаючись на те, що між
співвласниками вищевказаної будівлі
існує спір щодо користування належним
їй на праві спільної часткової
власності майна. Уточнивши позовні
вимоги, просила згідно з
запропонованим експертом варіантом
розподілу вищевказаного
будинковолодіння виділити в натурі
ОСОБА_1 1/3 частину будівлі.

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи
виконавчого комітету Ужгородської
міської ради про виділ частки в
спільній власності, мотивуючи його тим,
що відповідно до договору
купівлі-продажу нерухомого майна разом
з відповідачами набула право спільної
часткової власності на житловий на
спірний житловий будинок з надвірними
спорудами. З метою розміщення у
вказаній будівлі навчального центру
«Лік» за домовленістю сторін вона
вчинила всі необхідні дії по
організації та фінансуванню
переведення житлової будівлі у
нежитлову та її реконструкцію з
добудовою третього поверху. Збільшивши
позовні вимоги, просила суд
розподілити частки на спірне майно
загальною площею 341 м. кв. виділивши в
натурі та визначивши право власності
ОСОБА_1 на 339/341 частини у спільній
частковій власності, ОСОБА_3 на 1/341
частину, ОСОБА_2 - на 1/341 частину у
спільній частковій власності.

Рішенням суду першої інстанції
первісний позов ОСОБА_2 та зустрічний
позов ОСОБА_3 - задоволено, а в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1
- відмовлено.

ОСОБА_1 порушила питання про скасування
цього рішення та ухвалення нового
рішення про задоволення її зустрічного
позову, та відмову в задоволенні
позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Апеляційна скарга мотивована
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник
апелянта скаргу з наведених підстав
підтрив.

Представник ОСОБА_5 в судовому
засіданні вважав, що підстав для
задоволення скарги немає.

Заслухавши сторін та дослідивши
матеріали справи колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Доводи апеляційної скарги є
аналогічними обґрунтуванню позовної
заяви та зводяться до тверджень
апелянтки про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
всупереч ст..60 ЦПК України не доведено
належними доказами факту створення
ОСОБА_1 перешкод в користуванні спірним
майном; вказує, що дана будівля в цілому
є навчальним центром, виділ часток
порушить її цілісність з точки зору її
призначення та порушить порядок її
використання як нерухомого майна;
подана спільна заява ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про зміну предмета первісного та
зустрічного позовів не підлягала до
задоволення, оскільки останні є
протилежними за процесуальним
статусом сторонами у справі.

Однак, з вказаними доводами погодитись
не можна на підставі наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно Свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 27.02.2009 року
навчальний центр після реконструкції з
надбудовою власної будівлі,
розташованої за адресою АДРЕСА_1
належить на праві приватної, спільної,
часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_1 по 1/3 частині кожній. Згідно
інвентаризаційної справи №5784кп «БТІ
м.Ужгорлд» спільне майно співвласників
вказаного будинку складається з
підвальних приміщень загальною площею
62, 8 кв.м., першого поверху - площею 88, 5
кв.м., другого поверху площею 91, 6 кв.м. та
третього поверху площею 98,9 кв.м.
Загальна площа 341, 8 кв.м.

Згідно висновку №72 судової
будівельно-технічної експертизи
реальний розподіл приміщень спірної
будівлі не можливий відповідно до
діючих ДБН. При цьому експертом
запропоновано наступний варіант
розподілу:

-першому співвласнику, ідеальна доля
якого 1/3 пропонується такі приміщення:
цокольного поверху - сходи (6,4 м.кв.),
приміщення (1,6 м.кв.) приміщення (6,2 м.кв.),
приміщенням (11,0 мкв.), приміщення (17.1
м.кв.); перший поверх - приймальня (20,0
м.кв.), кабінет (18,5 м.кв.), вбиральня (2,7
м.кв.), кабінет (12,9 м. кв), коридор ( 10,2
м.кв.), що разом становить 106,6 м.кв.

-другому співвласнику: перший поверх
кабінет (13,9 м.кв.), сходи (10,3 м.кв.), другий
поверх - коридор (12,2 м.кв.), кабінет (15,2
м.кв.), кабінет (18,0 м.кв.), кабінет (21,3
м.кв)., кабінет (9,1 м.кв.) вбиральня (2,0
м.кв.), підсобка (3,7 м.кв.), сходи (10,1 м.кв.),
третій поверх - приміщення (75,9 м.кв.),
приміщення (8,5 м.кв.), котельня (4,8 м.кв.),
сходи (9,7 м.кв.), що разом становить 214,7
кв.м.

Посилання апелянтки на те, що дана
будівля в цілому є навчальним центром,
виділ часток порушить її цілісність з
точки зору її призначення та порушить
порядок її використання як нерухомого
майна не може бути прийнято до уваги,
оскільки в документах на
переобладнання вказане не цільове, а
функціональне призначення будівлі і це
не впливає на її неподільність.
Можливість реального розподілу
будівлі була підтверджена висновком
судової будівельно-технічної
експертизи №72, яка наявна в матеріалах
справи.

Щодо посилання апелянтки на те, що
подана спільна заява ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про зміну предмета первісного та
зустрічного позовів не підлягала до
задоволення, оскільки останні є
протилежними за процесуальним
статусом сторонами у справі, та те, що
їх інтереси представляла одна і та сама
особа, то слід зазначити, що обєднання
позовних вимог двома
співвідповідачами не можна вважати
порушенням процесуальних норм,
оскільки вимоги співвідповідачів є
однорідними, крім цього чинним
законодавством не заборонено вчинення
таких процесуальних дій.

Посилання апелянтки на те, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 всупереч ст..60 ЦПК
України не доведено належними доказами
факту створення ОСОБА_1 перешкод в
користуванні спірним майном, не
приймається до уваги на підставі
наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

В матеріалах справи наявні заява
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до прокуратури м.
Ужгорода від 26.04.2012 року а також
відповідь з Управління архітектури та
містобудування Ужгородської міської
ради і Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Закарпатській області які
підтверджують, що громадянка ОСОБА_1
самовільно, без згоди співвласників
проводила різного роду ремонтні робот,
чим створювала перешкоди в
користуванні майном інших
співвласників.

В оскаржуваному рішенні суд першої
інстанції послався на ст..372 ЦК України,
яка регулював право спільної сумісної
власності. Однак, таке посилання суду
на дану норму є помилковим, оскільки
дані правовідносини регулюються ст.356
ЦК України. Разом з тим, зазначене не є
суттєвою обставиною, яка тягнула б за
собою як наслідок - скасування рішення
суду першої інстанції.

Питання спільної часткової власності
регулює ст.356 ЦК України. Суд вправі
визначити норму законодавства, якою
врегульовано встановлені
правовідносини: це передбачено п.4 ч.1
ст.214 ЦПК України.

Відповідно до ст. 356 ЦК України
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю. Суб'єктами права спільної
часткової власності можуть бути
фізичні особи, юридичні особи, держава,
територіальні громади.

Разом з тим кожен співвласник має право
вимагати від інших передання йому у
володіння та користування конкретної
частини спільного майна, що відповідає
його частці у праві власності (ч. 3 ст. 358
ЦК).

На підставі викладеного, колегія
суддів прийшла погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
вирішення даної справи.

Враховуючи вищенаведеного колегія
суддів констатує, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи та вирішив спір у
відповідності із чинним
законодавством.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, підстав для його зміни
чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України,
судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 24 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді :