Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1137/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
УХВАЛА

Іменем України

20.05.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого - Сукач Т.О.

суддів
- Бубличенко В.П.

Мурашка С.І.

при
секретарі - Зінов'євій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді справу
за позовом комунального підприємства
«Елегант» до товариства з обмеженою
відповідальністю
«Кіровоградінтерсервіс» і ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору дарування,
витребування майна із чужого
незаконного володіння, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Кіровського
районного суду міста Кіровограда від 27
лютого 2014 року і

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кіровського районного
суду міста Кіровограда від 27 лютого 2014
року відмовлено у задоволенні позову
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Кіровоградінтерсервіс» до ОСОБА_3 про
визнання договору дарування недійсним
та задоволено позов комунального
підприємства «Елегант» до ТОВ
«Кіровоградінтерсервіс», ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору дарування,
витребування майна із чужого
незаконного володіння.

Суд визнав недійсним договір дарування
від 19.02.2013 р., укладений між ТОВ
«Кіровоградінтерсевіс» і ОСОБА_3,
посвідчений приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу, витребував із
незаконного володіння та зобов'язав
ОСОБА_3 передати КП «Елегант» 13/200
частину комплексу будівель по АДРЕСА_1,
яка складається із приміщення їдальні
загальною площею 597,7 кв.м., приміщення
гаражу загальною площею 302,1 кв.м.,
приміщення гаражу загальною площею 202,6
кв.м., ? частини огорожі.

З ОСОБА_3 на користь КП «Елегант»
стягнуто 1 290,34 грн. на відшкодування
сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення,
якими у задоволенні позову КП
«Елегант» відмовити. Посилається на
те, що рішення суду ухвалене з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, не відповідає
фактичним обставинам справи. Крім
того, судом було порушено її
процесуальні права, оскільки справу
розглянуто без її участі.

Ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 10 квітня
2014 року згідно з положеннями ч.ч1,3 ст.174,
п.3 ч.1 ст.205, ч.1 ст.310 ЦПК України
прийнято відмову ТОВ
«Кіровоградінтерсервіс» від позову до
ОСОБА_3 про визнання недійсним
договору дарування, провадження у
справі за позовом ТОВ
«Кіровоградінтерсервіс» до ОСОБА_3 про
визнання договору дарування недійсним
закрито.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася,
про час і місце розгляду справи
повідомлена у порядку, визначеному
статтею 76 ЦПК України, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, причину неявки не
повідомила. Враховуючи положення ч.2
ст.305 ЦПК України, згідно з якою неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи, колегія суддів вирішила
розглядати справу у відсутності
ОСОБА_3

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ТОВ
«Кіровоградінтерсервіс», Маковея О.В.,
який підтримував доводи апеляційної
скарги ОСОБА_3, заперечення на скаргу
представника КП «Елегант», ОСОБА_5,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, в межах визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів дійшла
висновку, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 19.02.2013 року між
ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» в особі
директора Бойко А. Я. і ОСОБА_3 укладено
договір дарування, за умовами якого
товариство безоплатно передало у
власність обдарованої 13/200 частки
комплексу будівель, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Договір посвідчений
приватним нотаріусом Кіровоградського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
та зареєстрований в реєстрі за № 586
(а.с.5-6, т.1).

Статтею 203 ЦК України визначені
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
зокрема, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства (ч.1 ст. 203
ЦК України).

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності (ч.2 ст.203 ЦК).

Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК).

Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним (ч.5 ст.203 ЦК).

Підстави визнання недійсними угод
передбачені ст.215 ЦК України, у якій
зазначено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним.

Отже, вирішуючи спір про визнання
договору недійсним, суд має встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угод недійсними і
настання відповідних наслідків, а саме:
відповідність змісту угод вимогам
закону, додержання встановленої форми
угоди; правоздатність сторін за угодою;
у чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони тощо.

Обґрунтовуючи вимоги про визнання
договору дарування недійсним, КП
«Елегант» посилалося на те, що ТОВ
«Кіровоградінтерсервіс» не мало права
на відчуження спірного майна на
користь ОСОБА_3, оскільки на час
укладення договору не було власником
спірного майна.

Судом встановлено, що постановою
Вищого господарського суду України від
05.12.2012 року задоволено позов КП
«Елегант» до ТОВ
«Кіровоградінтерсервіс», третя особа:
Кіровоградська міська рада, про
витребування майна з чужого
незаконного володіння. Суд витребував
у ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» та
зобов'язав його передати КП «Елегант»
нерухоме майно, а саме: 13/200 частину
комплексу будівель по АДРЕСА_1, що
складається з приміщення їдальні
загальною площею 597,7 кв.м. (літ.ЕЕ1),
приміщення гаражу загальною площею 302,1
кв.м. (літ.Г), приміщення гаражу
загальною площею 202,6 кв.м. (літ.Д), ?
частини огорожі ( літ. NN1) (а.с.50-52,т.1).

22.01.2013 року державним виконавцем
Кіровського відділу ДВС
Кіровоградського міського управління
юстиції відкрито виконавче
провадження про примусове виконання
наказу господарського суду № 5013/469/12
від 03.01.2013 року, що був виданий на
виконання постанови Вищого
господарського суду України від 05.12.2012
року про витребування з володіння ТОВ
«Кіровоградінтерсервіс» спірного
нерухомого майна та зобов'язання
передати це майно КП «Елегант»
(а.с.53,т.1).

Договір дарування укладено між
відповідачами 19.02.2013 року, тобто вже
після набрання постановою Вищого
господарського суду України законної
сили та відкриття виконавчого
провадження на виконання цього
судового рішення.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.
Частиною 3 ст. 388 ЦК України передбачено,
якщо майно було набуте безвідплатно в
особи, яка не мала права його
відчужувати, власник має право
витребувати його від добросовісного
набувача у всіх випадках.

Отже, ураховуючи те, що ОСОБА_3 набула
право власності на спірний об'єкт
нерухомості на підставі договору
безоплатної передачі від 19.02.2013 року у
ТОВ «Кіровоградінтерсервіс», яке не
мало права його відчужувати, оскільки
судовим рішенням дане майно було
витребувано у товариства як у набувача,
який без відповідної правової підстави
володіє ним, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про недійсність
цього договору дарування та про
наявність у КП «Елегант» права на
звернення до суду з вимогою про
витребування свого майна з чужого
незаконного володіння і обґрунтовано
задовольнив позов КП «Елегант».

Не можна погодитися з доводами
апеляційної скарги відповідачки про
те, що позивачем не надано доказів на
підтвердження права на спірне майно.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини

Із матеріалів справи вбачається, що
постановою Вищого господарського суду
України від 05.12.2012 року встановлено, що
КП «Елегант» засновано на комунальній
власності територіальної громади
міста Кіровограда та є
правонаступником державного
торговельного підприємства «Елегант».
Майно підприємства складають
закріплені за ним фонди та оборотні
кошти, а також інші цінності, вартість
яких відображається у його
самостійному балансі і належить йому
на праві повного господарського
відання.

Розпорядженням голови Кіровоградської
обласної державної адміністрації від
11.12.1997 року дозволено державному
торговельному підприємству «Елегант»
(АДРЕСА_1) взяти на свій баланс будівлі і
споруди, в яких вони розташовані.

12.12.2001 року рішенням № 1668 виконавчого
комітету Кіровоградської міської ради
оформлено право власності на цілий
комплекс будівель комунального
підприємства «Елегант» по АДРЕСА_1 за
територіальною громадою міста
Кіровограда в особі Кіровоградської
міської ради. На підставі цього рішення
було видано відповідне свідоцтво про
право власності на вказане майно від
21.12.2001року № 736.

Рішенням Кіровоградської міської ради
від 23.12.2003 року № 623 дозволено Державній
податковій інспекції у місті
Кіровограді провести продаж
приміщення їдальні загальною площею
597,7 кв.м. (літ.ЕЕІ), приміщення гаражу
загальною площею 302,1 кв.м. (літ.Г),
приміщення гаражу загальною площею 202,6
кв.м. (літ.Д), ? частини огорожі (літ.NNl) по
АДРЕСА_1, що належать КП «Елегант» в
рахунок погашення податкового боргу
цього підприємства.

За результатами проведених торгів між
організатором торгів ГПМВТБП
«Агросервіс-Інтекс», КП «Елегант» та
переможцем торгів ОСОБА_8 був
укладений договір від 09.03.2004 року № 24
купівлі-продажу майна позивача, яке
перебувало у податковій заставі.

Рішенням Ленінського районного суду
міста Кіровограда від 07.04.2004 року
задоволено позов ОСОБА_8 та визнано
дійсним вказаний договір
купівлі-продажу, визнано право
власності ОСОБА_8 на придбане майно з
тих підстав, що договір від 09.03.2004 року
був фактично виконаний сторонами,
проте не посвідчений нотаріально.

27.09.2006 року ОСОБА_8 за нотаріально
посвідченим договором купівлі-продажу
продав спірне майно ТОВ
«Кіровоградінтерсервіс» (а.с.157-160, т.1).

Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 16.03.2011 року
рішення Ленінського районного суду
міста Кіровограда від 07.04.2004 року
скасовано і ухвалено нове рішення, яким
ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні позову
про визнання дійсним договору
купівлі-продажу та визнання права
власності на спірне майно.

Скасування рішення Ленінського
районного суду міста Кіровограда від
07.04.2004 року свідчить про те, що договір
від 09.03.2004 року є нікчемним в силу ч. 1 ст.
210 та ч. 1 ст. 220 ЦК України, а тому не
породжує для сторін будь-яких прав та
обов'язків.

Ураховуючи, що спірне майно вибуло з
володіння КП «Елегант» поза його волею
внаслідок ухвалення Ленінським
районним судом міста Кіровограда
рішення від 07.04.2004 pоку, яке було
скасовано, набувачі цього майна за
договорами від 09.03.2004 року та від 27.09.2006
р. (ОСОБА_8 та ТОВ
«Кіровоградінтерсервіс») не набули
права власності на нього, Вищий
господарський суд дійшов висновку, що
КП «Елегант», як власник спірного
майна, на підставі вимог закону має
право витребувати його від набувача -
ТОВ «Кіровоградінтерсервіс», який без
відповідної правової підстави володіє
ним.

Отже, право власності КП «Елегант» на
спірне майно встановлено судовий
рішенням, що набрало законної сили.

За таких обставин доводи представника
відповідача про відсутність правових
підстав у позивача вимагати повернення
нерухомого майна, що є предметом спору,
є безпідставними.

Не можна визнати обґрунтованими доводи
апеляційної скарги щодо неправильного
обрання позивачем способу захисту
порушеного права.

Враховуючи те, що договір дарування був
укладений між відповідачами вже після
прийняття і набрання законної сили
постановою Вищого господарського суду
України від 05.12.2012 року про
витребування у ТОВ
«Кіровоградінтерсервіс» користь КП
«Елегант» спірного майна, колегія
суддів вважає, що звернення позивача до
суду з новим позовом про визнання
недійним договору дарування та
витребування спірного майна із чужого
незаконного володіння не суперечить
положенням ст.16 ЦК України та рішенням
Верховного Суду України, прийнятим за
наслідками розгляду заяв про перегляд
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Під час перевірки матеріалів справи
судовою колегією не встановлено
порушень судом першої інстанції норм
процесуального права, які відповідно
до положень ч.3 ст.309 ЦПК України могли
бути підставою для скасування рішення
суду.

Згідно медичних довідок, ОСОБА_3 за
станом здоров'я не може самостійно
пересуватися і їй не рекомендовано
транспортування за межі місця
проживання (а.с.28, т.1).

Із довідки адресно-довідкового
підрозділу ГУДМС України в
Кіровоградській області вбачається, що
ОСОБА_3 зареєстрована і проживає в
АДРЕСА_2 (а.с.11 зворот,т.1).

За таких обставин та зважаючи на
достатність доказів для ухвалення
законного і обґрунтованого рішення,
суд мав право розглянути справу у
відсутності відповідачки, яка була
належним чином повідомлена про час і
місце розгляду справи (а.с.185,206-а, т.1).

Статтею 308 ЦПК України визначено, що
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на законі та доказах,
висновків суду не спростовують, тому
підстав для її задоволення колегія
суддів не вбачає.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
по суті правильне, що відповідно до
ст.308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.209,307,308,313-315 ЦПК України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 27 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді