У х в а л а

31 березня 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Савченко В.О.,

суддів: Гончара В.П., Карпенко С.О.,
Ступак О.В., Умнової О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 жовтня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_1, Управління Держкомзему в м.
Одесі, треті особи: заступник прокурора
м. Одеси в інтересах держави в особі
Одеської міської ради, публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, про скасування
державних актів на земельну ділянку,
визнання недійсним договору
купівлі-продажу, повернення земельної
ділянки у первинний стан,

в с т а н о в и л а:

У липні 2008 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із указаним позовом, у якому
просила визнати недійсним державний
акт на право власності на земельну
ділянку площею 0, 0828 га, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, виданий на ім'я
ОСОБА_3, визнати недійсним державний
акт на право власності на земельну
ділянку площею 0, 0451 га, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, виданий на ім'я
ОСОБА_24, визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 25 серпня
2008 року, визнати недійсним державний
акт на право власності на земельну
ділянку площею 0, 0828 га, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, виданий на
ім'я ОСОБА_1, зобов'язати ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 повернути земельну ділянку у
стан, який існував до порушення, шляхом
знесення паркану навколо спірної
земельної ділянки.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 05 березня 2012 року,
відмовлено у задоволенні позову.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 27 березня 2013 року,
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 05 березня 2012 року скасовано
та ухвалено нове рішення, яким
задоволено позов. Визнано недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0, 0828 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
виданий на ім'я ОСОБА_3 Визнано
недійсним договір купівлі-продажу
земельної ділянки площею 0, 0828 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 15 серпня
2008 року. Визнано недійсним державний
акт на право власності на земельну
ділянку площею 0, 0828 га, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, виданий на ім'я
ОСОБА_1 Зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_1
повернути земельну ділянку у стан, який
існував до порушення, шляхом знесення
паркану навколо земельної ділянки
площею 0, 0828 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 жовтня 2013
року, касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_18, ОСОБА_18, ОСОБА_17, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_23, ОСОБА_5, ОСОБА_6
відхилено. Рішення апеляційного суду
Одеської області від 27 березня 2013
року, залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 жовтня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема ст.
ст. 215, 216 ЦК України.

Як приклад неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 липня 2012 року
у справі про скасування рішення,
державних актів та договорів
купівлі-продажу земельних ділянок
водного фонду; ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 травня 2013 року у справі про
визнання незаконними розпоряджень,
визнання недійсними договорів
купівлі-продажу земельних ділянок,
визнання недійсними державних актів на
право приватної власності на землю та
скасування реєстрації; ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 31 липня 2013 року у справі про
визнання незаконним та скасування
правового акту індивідуальної дії,
визнання недійсними договору
купівлі-продажу і договору дарування
земельної ділянки, визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку; рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 грудня 2012 року у справі про
визнання недійсними договорів
купівлі-продажу, договору дарування та
державної реєстрації державних актів
на право власності на земельні ділянки,
про визнання права власності на
земельні ділянки та про витребування
земельних ділянок з чужого незаконного
володіння; рішення Верховного Суду
України від 01 вересня 2010 року у справі
про визнання недійсними довіреності та
договорів купівлі-продажу квартири,
виселення, вселення, зобов'язання
вчинити певні дії.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» заява про перегляд
судових рішень у цивільних справах із
підстави, передбаченої
п. 1 ч.1 статті 355 ЦПК, може бути подана
за сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Судова колегія вважає, що зі змісту
доданих до заяви ухвал та рішень
Верховного Суду України та Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, на які заявник посилається на
підтвердження неоднакового
застосування норм матеріального права,
не вбачається, що при розгляді вказаної
справи встановлені судами фактичні
обставини, які мають значення для
вирішення спорів, є тотожними у
порівнянні зі справою в якій
постановлена ухвала про перегляд якої
подано заяву, а, відповідно,
правовідносини між сторонами, які
брали участь у розгляді справ подібні,
і мало місце неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
рішень.

Само по собі посилання заявника на
неправильне застосування норм
матеріального права при відсутності
рішень суду (судів) касаційної
інстанції в яких має місце неоднакове
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах не може бути підставою
для допуску справи до провадження
Верховного Суду України.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 354, 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_1, Управління
Держкомзему в м. Одесі, треті особи:
заступник прокурора м. Одеси в
інтересах держави в особі Одеської
міської ради, публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, про скасування
державних актів на земельну ділянку,
визнання недійсним договору
купівлі-продажу, повернення земельної
ділянки у первинний стан, за заявою
ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 жовтня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

В.О. Савченко

Судді:
В.П. Гончар

С.О.
Карпенко

О.В.
Ступак

О.В.
Умнова