Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

16 травня 2014 року
м. Добропілля

Добропільський
міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого
одноособово судді
Діденко С.О.

при секретарі
Сухіна О.Ю.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду в
приміщенні Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
справу за позовом ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету Добропільської
міської ради про визнання права
власності,

В С Т А Н О В И В :

13 травня 2014 року ОСОБА_1
звернулась до Добропільського
міськрайонного суду з позовом до
Виконкому Добропільської міської ради
про визнання права власності за
набувальною давністю, посилаючись в
позовній заяві на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3
помер її батько - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4
померла її матір - ОСОБА_3. В 1972 році
батькові було надано дозвіл на
виконання робіт на земельній ділянці.
Її батько за свого життя побудував
будинок, але не до кінця оформив право
власності на нього.

Після їх смерті залишилось спадкове
майно - будинок, розташований за
адресою в АДРЕСА_1. Після смерті батька
житловий будинок матір не
переоформляла на своє ім'я в порядку
спадкування.

Після смерті батьків вона почала
мешкати зі своєю родиною в будинку.
Із-за відсутності правовстановлюючих
документів на житловий будинок, у неї
не має можливості оформити спадщину в
установленому законом порядку, хоча
після смерті вона фактично прийняла
спадщину, проживає в будинку, утримує
його та користується усіма речами, які
в ньому залишились.

Просить визнати право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 за
набувальною давністю.

Позивач, відповідач в судове засідання
не з'явились, позивач надав заяву про
слухання справи в його відсутність, на
задоволенні позовних вимог наполягає,
представник виконкому Добропільської
міської ради надали листа з проханням
розглянути справу в їх відсутність, не
заперечують проти задоволення
позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
суд вважає можливим розглянути справу
в відсутність позивача, представника
відповідача.

Проаналізувавши в сукупності зібрані в
справі докази, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню. Позиція суду
підтверджується наступним.

Правовідносини по даній справі
регулюються Цивільним Кодексом
України

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

У судовому засіданні встановлено:

Згідно до ст. 114 ЦПК України, виключної
підсудністю є позови, що виникають з
приводу нерухомого майна,
пред'являються за місцезнаходженням
майна або основної його частини.

Спірний житловий будинок розташований
за адресою в АДРЕСА_1, тобто на
території Добропільського району.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача -
ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом
про смерть від 04 січня 1999 року, актовий
запис №2, видане відділом реєстрації
актів громадянського стану м.
Добропілля Донецької області.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла матір позивача -
ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом
про смерть від 23 травня 2013 року, актовий
запис №214, видане відділом державної
реєстрації актів цивільного стану по
місту Добропіллю реєстраційної служби
Добропільського міськрайонного
управління юстиції Донецької області.

Відповідно до свідоцтва про народження
та свідоцтва про шлюб позивача,
дошлюбне прізвище її ОСОБА_1, 03 вересня
1977 року уклала шлюб з ОСОБА_5, змінила
прізвище на «ОСОБА_1». (арк.справи 3)

Після смерті батьків позивача
залишилось спадкове майно - будинок,
розташований за адресою в АДРЕСА_1, на
який відсутні всі правовстановлюючі
документи.

З позовної заяви вбачається, що після
смерті батьків позивача, вона з родиною
мешкає у спірному будинку за адресою в
АДРЕСА_1. Із-за відсутності
правовстановлюючих документів на
житловий будинок, у неї не має
можливості оформити спадщину в
установленому законом порядку, хоча
після смерті вона фактично прийняла
спадщину, проживає в будинку, утримує
його та користується усіма речами, які
в ньому залишились. Вказаний факт ніким
не оспорюється, та не заперечується.

Відповідно до довідки ТОВ
«Добропільське бюро технічної
інвентаризації» від 22 січня 2014 року,
станом на 31 грудня 2012 року право
власності на житловий будинок,
розташований в АДРЕСА_1, не
зареєстрований.

З постанови про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 17 січня 2014 року,
вбачається, що позивачу ОСОБА_1 у видачі
свідоцтва про право на спадщину після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 її матері - ОСОБА_3
на житловий будинок АДРЕСА_1, який
належав чоловік спадкодавці - ОСОБА_2,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_3, після смерті
якого спадкодавця спадщину прийняла,
але не оформила на неї спадкових прав -
відмовити. (арк.справи 16)

Згідно зі ст. 321 ЦПК України и ст. 41
Конституції України право власності є
непорушним і ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Ст. 1216 ЦК України, обумовлюється, що
спадкування є перехід прав і обов'язків
(спадщина) від фізичної особи, яка
померла (спадкодавця) до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно до ст. 328 ч. 2 ЦК України,
право власності вважається таким, що
набуте правомірно, якщо інше не
випливає прямо із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлено судом.

Як вбачається зі ст. 344 ЦК України,
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває права
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Набуття права власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, в разі
відсутності документів на право
власності, власник може вимагати
визнання права власності в судовому
порядку.

У зв'язку з викладеним, суд вважає, що
вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню
в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 14, 130, 209, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 321, 328, 1216, 1218
ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги позовом ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету Добропільської
міської ради про визнання права
власності, - задовольнити.

Визнати право власності за гр.
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки село
Літіж Комаричського району Брянської
області, на житловий будинок А-1,
розташований за адресою в АДРЕСА_1
(загальна площа 56,2 кв.м., житлова площа
32,2 кв.м.) з надвірними побудовами і
спорудами, а саме: а-1 тамбур; Пг погріб;
Б-1 літня кухня; Б?-1 сарай; б-1 тамбур; Г-1
сарай; Д-1 сарай; Е-1 навіс; Ж-1 сарай; З-1
сарай; И-1 літній душ; Л-1 убиральня; І
водопровід; ІІ вимощення; ІІІ -
вимощення; №1 паркан; №2 ворота; №3
паркан; №4 паркан; №5 паркан; ? №6 паркан;
К колодязь.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду Донецької
області через Добропільський
міськрайонний суд Донецької області
протягом 10 днів після проголошення
рішення.

Складено одноособово у нарадчій
кімнаті в одному примірнику.

Головуючий суддя
С.О.Діденко

16.05.2014