Справа № 259/2453/14-ц
Провадження № 2/259/1190/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

"10" квітня 2014 р.
м.Донецьк

Куйбишевський районний суд м. Донецька
у складі:

головуючого - судді: Добнєва
С. С.

при секретарі: Юркіній
Ю.Є.,

за участтю позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому заочному
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про
розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою про розірвання шлюбу з
відповідачем, зареєстрованого 29
квітня 2006 року Донецьким міським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Донецького областного
управління юстиції, актовий запис № 315.
Від спільного шлюбу сторони мають
неповнолітню доньку ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини фактично
припинені з жовтня 2012 року, подальше
спільне життя неможливе через втрату
порозуміння.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримав, наполягав на його
задоволенні. Вказав, що примирення та
подальше спільне життя не можливе.
Спору про місце проживання дитини та
поділ майна з відповідачкою немає.

Відповідачка до судового засідання
з'явилася, позов визнала, також
наполягала на розірванні шлюбу,
подальше спільне життя вважає
неможливим. Спору про місце проживання
дитини, яка на даний час проживає з нею,
та поділ майна з позивачем не має.

Суд, заслухавши пояснення сторін, які
наполягали на розірванні шлюбу,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Сторони перебували у шлюбі. Цей факт
підтверджується наданим суду
свідоцтвом про укладення шлюбу
зареєстрованим 29 квітня 2006 року
Донецьким міським відділом реєстрації
актів цивільного стану Донецького
областного управління юстиції, актовий
запис № 315, від спільного шлюбу сторони
мають неповнолітню доньку ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні встановлено, що
шлюбні відносини між сторонами
фактично припинені ще з жовтня 2012
року, з того часу сторони проживають
окремо.

Сторони наполягала на розірванні
шлюбу, суперечок про місце проживання
дитини та розділ майна немає,
примирення вважають неможливим, через
втрату взаєморозуміння. Сторони
проживають окремо, спільне
господарство не ведуть. При таких
умовах, суд вважає, що сім'я фактично
припинила існування і шлюб між
сторонами підлягає розірванню,
оскільки перебування у шлюбі буде
порушувати права та інтереси сторін.

Відповідно до положень статті 51
Конституції України та частини першої
статті 24 Сімейного кодексу України,
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка.

Суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, згідно припису статті 112 СК
України, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення. При
цьому суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя.

Відповідно до положень статті 3
Сімейного кодексу України, сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають спільні права та обов'язки.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму
Верхового Суду України від 21.12.2007 року
№ 11, проголошена Конституцією України
охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано у судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей.

Проаналізувавши встановлені конкретні
обставини у справі, оцінивши надані в
силу вимог статті 60 ЦПК України докази
в їх сукупності, приймаючи до уваги
існуючи взаємини між подружжям,
ступінь конфліктних стосунків та
причини розлучення, небажання сторін
продовжувати шлюбні відносини, суд
дійшов висновку, що подальше спільне
життя сторін та збереження їх сім'ї
неможливе і суперечить їх інтересам, що
має істотне значення, заява відповідає
дійсній волі жінки, тому позовні вимоги
про розірвання шлюбу підлягають
задоволенню.

Позивач не вимагає компенсації за
понесені нею витрати у вигляді
сплаченого судового збору.

На підставі ст. ст. 105, 109, 110, 112 Сімейного
кодексу України та керуючись ст. ст. 60,
209, 213-215 ЦПК України, суд -

В И
Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 29 квітня 2006 року
Донецьким міським відділом реєстрації
актів цивільного стану Донецького
областного управління юстиції, актовий
запис № 315, між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, які мають
неповнолітню дитину -розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище
сторін залишити бз змін: позивача:
"ОСОБА_3", відповідача "ОСОБА_2".

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області на
протягом десятьох днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -