Справа № 359/486/13-ц Головуючий у І
інстанції Криворучко І.В.Провадження №
22-ц/780/2232/14 Доповідач у 2
інстанції Данілов О.М.Категорія 1
УХВАЛА

Іменем України

03 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Данілова О.М.,

суддів: Мережко М.В.,
Суханової Є.М.,

при секретарі: Власенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 13 лютого 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про припинення права на частку у
спільному майні, визнання права
власності на частку у майні, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області із позовом до ОСОБА_3
про припинення права на частку у
спільному майні, визнання права
власності на частку у майні, мотивуючи
свої вимоги тим, що вона є власником ?
частини трикімнатної квартири, що
знаходиться в АДРЕСА_1. Інша ? частина
зазначеної квартири належить на праві
спільної часткової власності
відповідачу.

З 2006 року у квартирі, що належить
сторонам проживає син відповідачки,
ОСОБА_4, який замінив замки на вхідних
дверях та свідомо не надав позивачеві
дублікату ключів, маючи на меті
постійно здавати квартиру в оренду без
згоди позивача.

Посилається на те, що позивач сумлінно
сплачує всі комунальні платежі за
належну їй ? частину квартири, при цьому
не проживаючи та не використовуючи
своєї частини майна.

На її неодноразові пропозиції щодо
продажу майна та розподілу доходу у
відповідних частках, відповідач не
реагує та не йде на діалог щодо поділу
майна та вирішення спірної ситуації.

Вважає, що оскільки відповідач
забезпечений інший житлом, в якому вона
проживає та зареєстрована, припинення
права на ? частини майна з виплатою
відповідачеві компенсації її ринкової
вартості не завдасть шкоди її правам та
інтересам, оскільки відповідач з
родиною постійно проживає в приватному
будинку в с. Вишеньки, Бориспільського
району Київської області.

Родина позивача проживає в квартирі та
потребує покращення житлових умов,
оскільки позивач має чоловіка, двох
доньок та внука, останні мають намір
проживати в зазначеній квартирі.

Просила суд позбавити права на частку у
спільному майні ОСОБА_3 у розмірі ?, яка
належить їй на праві власності, шляхом
виплати грошової компенсації вартості
частки; Визнати за ОСОБА_2 право
власності на частку в розмірі ?,
трикімнатної квартири, загальною
площею 70,8 кв.м., що знаходиться в
АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 13 лютого 2014 року, у задоволенні
позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
ухваленого з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 13 лютого 2014 року
та ухвалити нове рішення по суті
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які приймали участь у
розгляді справи, перевіривши матеріали
справи, в порядку, передбаченому
статтею 303 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
сторони є власниками по ? частини
квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1, яка
належить їм на підставі договору
дарування від 13 квітня 2004 року (а.с. 6, 7).

Вартість спірної квартири без
врахування переобладнань становить
439314 грн., що підтверджується висновком
експерта КНДІСЕ №7982/13-43 від 16.12.2013 року
(а.с. 99-108).

24 вересня 2013 року в присутності ОСОБА_2
експерту була надана можливість
проведення обстеження приміщень
квартири АДРЕСА_2.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив із того, що висновки
позивача про неможливість спільного
володіння і користування спірною
квартирою є необґрунтованими та
передчасними, оскільки сторони не
проживають у спірній квартирі, а
правовідносини щодо користування
спірним майном не виникли.

Суд першої інстанції також не прийняв
до уваги твердження позивача про те, що
припинення права власності на частку у
спільному майні не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника і членам
його сім'ї, оскільки позивачем не
надано доказів на підтвердження тієї
обставини, що відповідачу на праві
власності належать об'єкти нерухомого
майна, а тому припинення його права
власності на частку у спірному майні
завдасть істотної шкоди його правам та
інтересам.

З такими висновками колегія суддів
погоджується, оскільки вони
ґрунтуються на матеріалах справи та
узгоджуються з нормами чинного
законодавства.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_2 не надала належних та
допустимих доказів в обґрунтування
обставин, на які вона посилається як на
підставу для задоволення своїх
позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України,
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України,
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

З урахуванням наведеного суд зробив
правильний висновок про відмову у
задоволенні позову, оскільки
припинення права власності
відповідача на частку у спірному майні
завдасть істотної шкоди його правам та
інтересам.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам
справи, які судом установлені
відповідно до вимог процесуального
закону, а також узгоджуються з нормами
матеріального права, які судом
правильно застосовані.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків суду.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
відповідає обставинам справи,
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права і
не може бути скасовано з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 13 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: