Єдиний унікальний номер 259/7806/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2508/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючої Осипчук
О.В.

суддів Смєлік
С.Г., Ткачук С.С.

при секретарі
Біляєві М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду в місті Донецьку апеляційну
скаргу відповідачки ОСОБА_1 на рішення
Куйбишевського районного суду міста
Донецька від 31 січня 2014 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський банк
розвитку» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Рішенням Куйбишевського районного
суду міста Донецька 31 січня 2014 року
позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський
банк розвитку» - задоволено частково :
на користь позивача з відповідачів у
солідарному порядку стягнуто комісію
і пеню у розмірі 2235 грн. З ОСОБА_1 із
застосуванням положень ст. 551 ЦК
України стягнуто штраф у розмірі 87839, 63
грн. та судовий збір у розмірі 889, 57 грн.
З ОСОБА_2 стягнуто судовий збір у
розмірі 11,17 грн.

З вказаним рішенням не погодилась
відповідачка та подала апеляційну
скаргу, яка разом з матеріалами справи
надійшла до апеляційного суду
Донецької області.

В своїй апеляційній скарзі апелянт
вважає рішення суду таким, що підлягає
скасуванню.

Апелянт зазначила, що у травні 2011 року
вона від банку отримала лист в якому
позивач просив протягом семи днів від
дня отримання повідомлення надати
відомості про оплату третього та
четвертого страхових платежів. У
противному випадку вимушений був
нарахувати штраф у розмірі 25% від
вартості автомобіля тобто 175679.25 грн.
Так, страхові платежі вона не
сплачувала, проте щомісяця платила
щомісячні платежі по кредитним
зобов»язанням. До вимог про стягнення
неустойки ( пені та штрафу )
застосовується позовна давність в один
рік. Позовна давність обчислюється з
того дня ( місяця), коли кредитор
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення права. За правилами ст. 253 ЦК
України перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події. З
якою пов»язано його початок. Датою
першого повідомлення від ПАТ « ВБР» є 18
травня 2011 року + 7 днів = 25 травня 2011 року
( коли банк міг дізнатися про порушення
свого права ) є датою початку перебігу
строку позовної давності, а позивач
звернувся до суду 27 серпня 2013 року,
тобто за строками річного строку
позовної давності.

Судом першої інстанції неправильно
застосовані положення статей 526, 530 ЦК
України щодо відповідальності за
неналежне виконання вимог кредитного
договору виходячи з наступного.

15 березня 2013 року вона здійснила повне
дострокове погашення заборгованості, а
14 травня 2013 року отримала довідку банку
про відсутність заборгованості по
строковій заборгованості, відсоткам,
та комісії та відомості про штраф у
розмірі 175 679,25 грн. з посиланням на п. 6.4
Кредитного договору. Всупереч вимогам
ст. 60 ЦПК України позивачем не було
надано обгрунтованих розрахунків по
нарахуванню штрафу за порушення умов
договору.

Судом не повно з»ясовано обставини, що
мають значення для справи.

Судом не взято до уваги, що банк
всупереч зазначеному у квитанції № 298364
від 15 березня 2013 року про повне
погашення кредитних зобов»язань коли
правовідносини вже було припинено
виконанням у червні 2013 року, а саме 21. 06.
2013 року, провів операції щодо
перерозподілу платежу за кредитним
зобов»язанням за рахунком позивача.
Вважає, що дії банку суперечать
правилам банківського обслуговування
рахунків клієнта. Просила скасувати
рішення суду, у задоволені позову
відмовити.

ОСОБА_1 через відсутність
відомостей про засоби зв»язку, вдруге
про час та місце розгляду справи була
повідомлена у порядку ст. 74,76 ЦПК
України шляхом направлення судової
повістки до виконкому Куйбишевської
районної ради м. Донецька, проте в
судове засідання не з»явилася, що
відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України не є перешкодою у розгляді
справи.

ОСОБА_2 повідомлений належним
чином - телефонограмою № 12032, яку
отримав особисто 26 березня 2014 року, в
судове засідання не з»явився, що
відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України не є перешкодою у розгляді
справи.

Представник Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський банк
розвитку» заперечував проти доводів
апеляційної скарги, просив її
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника
судового засідання, перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається,
позивач 28 серпня 2013 року звернувся до
суду з позовом про відповідачів про
стягнення заборгованості в розмірі 177
914,25 грн, де 175 914,25 грн. - пеня, 2 000 грн. -
комісія, посилаючись на те, що 25.03.2010
року між позивачем та відповідачем
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
№ IKAPNIG.418.001, згідно умов якого Банк
надав Позичальнику строковий кредит на
придбання автомобіля в розмірі 250 000
грн. зі сплатою 18% річних строком до
24.03.2015 року. Позичальник зобов'язався
погасити кредит, сплатити відсотки за
користування кредитом та щомісячну
комісію за надання кредитних ресурсів
в сумах і строки, передбачені умовами
договору. Згідно п. 4.1 при порушенні
Позичальником кожного з зазначених
зобов'язань Банк має право нарахувати,
а Позичальник зобов'язується сплатити
пеню в розмірі 0,5% від суми
простроченого платежу, але не менш 1 грн
за кожен день прострочення. Крім того,
25.03.2010 року між Банком та відповідачем
ОСОБА_1 був укладений договір застави
рухомого майна, предметом якого є
автомобіль Toyota Landcruiser 200 VX 2008 року
випуску, вартістю 702 717 грн. Згідно п. 17.1
Заставодавець зобов'язався на вимогу
Заставодержателя на день укладення
договору застрахувати предмет застави
на суму, строк, на користь
заставодержателя від ризиків,
зазначених у п. 34.7 договору та надати
Заставодержателю договір страхування
та докази сплати страхового платежу.
Страхування предмета застави на
користь Заставодержателя здійснюється
у страховій компанії, узгодженій з
заставодержателем не пізніше дня
укладання договору. Не пізніше дати
закінчення договору страхування
продовжити його строк дії або укласти
новий договір страхування на користь
Заставодержателя у страховій компанії,
узгодженій з Заставодержателем та
надати докази сплати страхового
платежу в той же строк. До повного
виконання Заставодавцем зобов'язань за
кредитним договором він зобов'язується
не визначати будь-яку іншу особу,
вигодо набувачем до договором
страхування предмету застави. Згідно п.
19 у випадку порушення Заставодавцем
будь-якого із зобов'язань, в тому числі
передбаченого п. 17.1, він сплачує на
користь Заставодержателя штраф в
розмірі 25 % від вартості предмету
застави.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_1 в порушення умов
кредитного договору та договору
страхування ні в 2011році, ні в 2012 році не
укладала договорів страхування
предмета застави - автомобіля Toyota
Landcruiser 200 VX 2008 року випуску.

Відповідач ОСОБА_2 який посилався
на те, що автомобіль був застрахований
в іншій страховій компанії, при цьому
договорів страхування за цей період
суду не надав.

Таким чином було встановлено, що з
боку ОСОБА_1 було порушення умов
кредитного договору та договору
застави.

05.05.2011 року, 18 травня 2011 року за
вих. № 1329 ОСОБА_1 було направлено
повідомлення-вимогу про надання
відомостей про страхування предмету
застави, тобто автомобіля та
застосуванням штрафних санкцій у
розмірі 175679,25 грн. передбачених п. 19
договору застави. 10 червня 2011 року
лист було доставлено а адресою :
Донецьк- 3, Ілліча,16, тобто за місцем
роботи відповідачки.

29 серпня 2012 року відповідачці
направлено листа про порушення нею п.17.1
договору застави з вимогою надати
відомості про страхування договору
застави та докази про сплату страхових
платежів. До ОСОБА_1 доведено відомості
про те, що у разі ухилення страхування
договору застави на неї може бути
накладено штраф у розмірі 175679 грн

10 вересня 2012 року ОСОБА_1
направлено листа №1.09/1559 від 10 вересня
2012 року про застосування до неї
штрафних санкцій у розмірі 175679,2 грн. у
зв»язку із порушенням нею умов
страхування предмета застави
запропоновано сплатити зазначений
штраф протягом 7 днів. ( а.с.18 )

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог закону, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно п. 17.1 договору застави (
а.с.25-27 ) Заставодавець зобов'язався на
вимогу Заставодержателя на день
укладення договору застрахувати
предмет застави на суму, строк, на
користь заставоризиків, зазначених у п.
34.7 договору та надати Заставодержателю
договір страхування та докази сплати
страхового платежу. Страхування
предмета застави на користь
Заставодержателя здійснюється у
страховій компанії, узгодженій з
Заставодержателем не пізніше дня
укладання договору. Не пізніше дати
закінчення договору страхування
продовжити його строк дії або укласти
новий договір страхування на користь
Заставодержателя у страховій компанії,
узгодженій з Заставодержателем та
надати докази сплати страхового
платежу в той же строк. До повного
виконання Заставодавцем зобов'язань за
кредитним договором він зобов'язується
не визначати будь-яку іншу особу,
вигодо набувачем до договором
страхування предмету застави.

Згідно п. 19 договору у випадку
порушення Заставодавцем будь-якого із
зобов'язань, в тому числі передбаченого
п. 17.1, він сплачує на користь
Заставодержателя штраф в розмірі 25 %
від вартості предмету застави, які
згідно п.34.5 зазначеного договору
складає 702717 грн.

Проте, з огляду наявності порушень
укладеного договору з боку ОСОБА_1, у 2011
році, банк не застосовував до неї
штрафних санкцій, передбачених п.п. 17.1,19
договору застави, оскільки це є правом,
а не обов»язком банку.

Згідно умов договору застави, ОСОБА_1 у
2012 році мала застрахувати предмет
застави, проте такий договір укладений
не був.

Згідно повідомлення від 10.09.2012 року за
порушення п. 17.1 договору застави
рухомого майна ОСОБА_1 був нарахований
штраф в розмірі 25 % від вартості
предмету застави, що складає 175 679,25 грн
(а.с.18), який був зарахований на
кредитний рахунок Позичальника.

Відповідно до ст. 258 ЦК України до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені)
застосовується позовна давність в один
рік.

Відповідно до ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що ОСОБА_1 за
договором застави рухомого майна
зобов'язана була страхувати предмет
застави до повного виконання
зобов'язань за кредитним договором,
штраф за порушення у 2012 році зазначених
зобов'язань був нарахований банком
10.09.2012 року, тому доводи апелянта про
пропуск строку позовної давності( з
огляду на те, що банк звернувся з
позовом 27 серпня 2013 року, тобто в межах
строку - один рік ) є не обгрунтованими.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
посилалась на те, що вважає дії банку
незаконними та такими, що суперечать
вимогам та правилам банківського
обслуговування рахунків клієнта,
оскільки у червні 2013 року банк провів
операції по перерозподілу платежу за
кредитним зобов»язанням.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог. заявлених в суді
першої інстанції.

З огляду на доводи апеляційної скарги в
частині незаконного перерозподілу
банком коштів, ОСОБА_1 з таким позовом
до суду не зверталася, тому законність
дій банку з цього питання не можуть
бути предметом розгляду в
апеляційному суді.

У відповідності до вимог ч.1 ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На думку апеляційного суду оскаржуване
судове рішення відповідає вимогам
процесуального і матеріального закону,
тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307,308, 313, 315 ЦПК України,
апеляційний суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу відповідачки
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Куйбишевського районного
суду міста Донецька від 31 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий

Судді