Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Кузнєцова В.О.,

суддів: Дербенцевої Т.П.,
Ізмайлової Т.Л.,

Кадєтової О.В.,
Мартинюка В.І.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором

за касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі
представника на рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 11 липня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 23 жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ
«Дельта Банк») звернулося до суду із
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, мотивуючи вимоги тим,
що за кредитним договором від 26 липня
2007 року акціонерне товариство
«Укрсиббанк» (далі -
АТ «Укрсиббанк») надав грошові кошти
відповідачеві у розмірі 118 423 грн на
умовах сплати 12, 5 % річних із кінцевим
терміном повернення 26 липня 2014 року. За
договором від 8 грудня 2011 року право
вимоги за кредитним договором перейшло
до ПАТ «Дельта Банк».

Посилаючись на те, що внаслідок
порушення відповідачем строку та
порядку погашення кредиту станом на 21
січня 2013 року утворилася
заборгованість у розмірі 224 178, 31 грн, із
яких: 133 156, 90 грн - за тілом кредиту, 91 021,
41 грн - проценти, позивач просив
стягнути указану суму із боржника.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 11 липня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 23 жовтня 2013 року,
позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 224 178, 31 грн, із яких: 133 156, 90 грн
- за тілом кредиту, 91 021, 41 грн - проценти.
Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі
представника, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить скасувати
рішення суду першої інстанції, ухвалу
апеляційного суду та передати справу
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма
підлягає застосуванню до цих
правовідносин; чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; як
розподілити між сторонами судові
витрати; чи є підстави допустити
негайне виконання судового рішення;
чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Відповідно до положень ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Апеляційний суд розглянув справу із
порушенням указаних норм.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити.

За договором факторингу (фінансування
під відступлення права грошової
вимоги) одна сторона (фактор)
передає або зобов'язується передати
грошові кошти в розпорядження другої
сторони (клієнта) за плату, а клієнт
відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника). Клієнт може відступити
факторові свою грошову вимогу до
боржника з метою забезпечення
виконання зобов'язання клієнта перед
фактором (ст. 1077 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

У справі встановлено, що за кредитним
договором від 26 липня 2007 року АТ
«Укрсиббанк» надав грошові кошти
ОСОБА_3 у розмірі 118 423 грн на умовах
сплати 12, 5 % річних із кінцевим терміном
повернення 26 липня 2014 року.

Відповідно до наявної у матеріалах
справи виписки договору від 8 грудня 2011
року право вимоги за кредитним
договором перейшло до ПАТ «Дельта
Банк» (а. с. 18).

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та відхиляючи доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд на
спростування незгоди боржника із сумою
нарахованого боргу дійшов висновку
щодо правильності рішення суду першої
інстанції без обґрунтування таких
мотивів.

Разом з тим, апеляційний суд не
встановив, у якому розмірі виникла
заборгованість у відповідача з огляду
на ті обставини, що в акті
прийому-передачі документації за
договором відступлення права грошової
вимоги від 8 грудня 2011 року
ромір вимоги до ОСОБА_3 не вказаний (а. с.
8). Розрахунок заборгованості не
наданий і позивачем, а довідка про суму
боргу не включає в себе порядку його
нарахування (а. с. 7).

Таким чином, висновки апеляційного
суду щодо визначення розміру боргу за
кредитом у 224 178, 31 грн без посилання на
докази, зібрані й досліджені судом за
правилами ст. ст. 60, 212 ЦПК України на
підтвердження достовірності цієї
обставини, мають характер припущення,
що заборонено в силу ч. 4 ст. 60 ЦПК
України.

Враховуючи те, що внаслідок порушення
апеляційним судом норм процесуального
права істотні для правильного
вирішення справи обставини не
встановлені, постановлена ним ухвала
підлягає скасуванню відповідно до
ст. 338 ЦПК України із передачею
справи на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 336, 338 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 23 жовтня 2013 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.О. Кузнєцов

Судді:
Т.П. Дербенцева

Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова

В.І. Мартинюк