Центрально-Міський районний суд
буд.111 м. м. Макіївка Донецька область
Справа № 270/3774/13-ц
Провадження № 2/270/62/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
Центрально-Міський районний суд м.
Макіївки Донецької області в складі:
головуючого - судді Андрюшиної Л.А. при
секретарі Свіягіній О.Е., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Макіївці цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1

до
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та

піклування Макіївської міської
ради

про
захист права власності, захист права на
житло та виселення з

житлового приміщення ,-

В
С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про захист права власності,
захист права на житло та виселення з
житлового приміщення, мотивуючи свої
вимоги тим, що за адресою: АДРЕСА_1,
раніше проживали: її мати - ОСОБА_5 та її
чоловік ОСОБА_6, який для неї є вітчимом.
Вказана квартира, належала їм на праві
спільної сумісної власності, на
підставі акту про приватизацію.
ІНФОРМАЦІЯ_1, її мати померла, ті після
її смерті відкрилася спадщина у
вигляді 1/2 частини вказаної квартири.
Спадщина нею була прийнята, та на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, від 01 грудня 2011
року, їй належить 1/4 частина
вищевказаної квартири. Відповідно, її
вітчим ОСОБА_6, який також прийняв
спадщину, став власником ? частин
спірної квартири. Таким чином, вона та
її вітчим - ОСОБА_6 є співвласниками
спірної квартири, яка належить їм на
праві спільної часткової власності. У
грудні 2009 року, її вітчим ОСОБА_6
захворів на психіатричну хворобу, та з
цього часу він постійно знаходиться на
стаціонарному лікуванні у комунальній
медичній установі «Макіївська міська
психіатрична лікарня». На теперішній
час, на підставі рішення суду ОСОБА_6
визнаний недієздатним, та на підставі
рішення Макіївської міської ради, йому
призначений опікун, його рідна сестра -
відповідачка ОСОБА_2. Як опікун,
відповідачка ОСОБА_2 здійснює нагляд за
майном її недієздатного вітчима, у тому
числі за належними йому 3/4 частинами
вказаної квартири. До березня 2012 року
вона користувалася належною їй часткою
у спірній квартирі, як житловим
приміщенням, для тимчасового мешкання,
на час її приїзду до м. Макіївки, де у
неї є багато знайомих, оскільки вона
народилася та виросла у цьому місті.
Приблизно у березні 2012 року від сусідки
вона дізналася, що опікун її вітчима -
відповідачка ОСОБА_2, без її відома,
змінивши замки на вхідної двері
вищевказаної квартири, вселила до неї
молоде подружжя - квартирантів, таким
чином незаконно розпорядившись
належною їй часткою квартири, чим
порушила її майнові права. Відповідно
до ч.1, ч.2, ст. 358 ЦК України, право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Таким чином, відповідачкою
ОСОБА_2 порушено її право на володіння
та користування майном, що є спільною
частковою власністю. Вважає, що
відсутні підстави того, що
відповідачка ОСОБА_2 передавши вказану
квартиру в користування інших осіб,
діяла в інтересах особи яку вона опікає
- ОСОБА_6. Відповідно до пункту 4.7.
Правила опіки та піклування,
затверджених Наказом Державного
комітету України у справах сім'ї та
молоді, Міністерства освіти України,
Міністерства охорони здоров'я України,
Міністерства праці та соціальної
політики України 26.05.99 N 34/166/131/88,
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 17 червня 1999 р. за N 387/3680:
«Опікун не має права без дозволу
органів опіки та піклування укладати
угоди, якщо вони виходять за межі
побутових. Такими угодами є договори,
що вимагають нотаріального
засвідчення та спеціальної реєстрації,
про відмову від майнових прав, які
належать підопічному, поділ майна,
поділ, обмін та продаж житлової площі, а
також видача письмових зобов'язань
тощо. Укладання договору про передання
в користування єдиного житла
підопічного, де він зареєстрований по
місту постійного проживання, виходить
за межі побутового. Відповідно до листа
виконавчого комітету Макіївської
міської ради від 24.04.2013 року за
№00801-91-2-13, що додається до позовної
заяви, опікун ОСОБА_2 із заявою про
надання дозволу на укладення договору
відносно майнових прав на користь
свого підопічного ОСОБА_6 не
зверталася. Таким чином, опікун ОСОБА_2,
зловживаючи опікунськими правами,
діяла всупереч інтересів підопічного
ОСОБА_6, та у своїх власних інтересах.
Через своїх давніх знайомих, що є
родичами її вітчима ОСОБА_6 та
відповідачки ОСОБА_2, вона дізналася, що
особами, яки без її згоди вселилися до
вказаної квартири є подружжя:
відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які є
дальніми родичами відповідачки ОСОБА_2.
У березні 2012 року та у травні 2013 року, а
також в інші рази, коли вона намагалася
відвідати належну їй частку у спірній
квартирі, то відповідачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 відмовилися допустити її до
квартири, пояснивши, що вони її
орендують на підставі усної
домовленості з відповідачкою ОСОБА_2,
яка є власником квартири, та сплачують
їй за користування квартирою гроші.
Незважаючи на відому їм обставину, що
вона є співвласником спірної квартири,
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не
реагують на її вимоги звільнити
квартиру, що належить їй на праві
спільної часткової власності. Таким
чином, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
самовільно, без її згоди, як
співвласника житла, вселилися до
квартири, та без законних підстав
користуються її майном, а тому є
незаконними, недобросовісними
володільцями належного їй майна.
Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до ст. 400 ЦК України,
недобросовісний володілець
зобов'язаний негайно повернути майно
особі, яка має на нього право власності
У разі невиконання недобросовісним
володільцем цього обов'язку,
заінтересована особа має право
пред'явити позов про витребування
цього майна. Відповідачка ОСОБА_2
пояснила їй, що вона, будучи
піклувальником ОСОБА_6, вважає своїм
правом на власний розсуд
розпоряджатися спірною квартирою, та в
подальшому вона має намір будь-яким
чином та у будь-який спосіб стати
одноосібним власником цієї квартири,
та взагалі не вважає її власником
вказаної квартири та не визнає її права
на частку вказаної квартири, та права
користування належним їй майном, яке
одночасно є для неї тимчасовим житлом.
Крім того, ОСОБА_2 змінила замки на
вхідної двері квартири, що взагалі
робить неможливим користування
квартирою. Таким чином, відповідачка
ОСОБА_2, не визнає її право власності на
1/4 частину квартири, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, та чинить їй
перешкоди щодо користування власним
майном, яке одночасно є для неї
житловим приміщенням. Відповідно до ст.
321 ЦК України, право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном. В зв»язку з чим вона звернулася
до суду та просить зобов»язати
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
усунути перешкоди в користуванні
належною їй на праві спільної
часткової власності квартирою, яка
розташована за вищевказаною адресою,
та передати їй ключі від вхідної двері
зазначеної квартири; витребувати з
незаконного володіння недобросовісних
володільців - відповідачів ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, належне їй на праві спільної
часткової власності майно у вигляді
вищевказаної квартири, та висилити їх
зі спірної квартири, а також вселити її
до належної їй на праві спільної
часткової власності спірної квартири.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не
з»явилася. Про день та час розгляду
справи була повідомлена своєчасно та
належним чином, у встановленому
законом порядку. Суду надала заяву з
проханням справу розглянути без її
участі/а.с.25/.

Представник позивачки - ОСОБА_9,
який діє на підставі нотаріально
посвідченої довіреності, в судовому
засіданні позовні вимоги позивачки
ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі та
просив їх задовольнити. В
обґрунтування позовних вимог надав
суду пояснення аналогічні тим, що
викладені в позовній заяві та наданих
до неї уточненнях.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала, та
суду пояснила, що вона на підставі
рішення суду є опікуном ОСОБА_6, який є
співвласником квартири АДРЕСА_1. На
теперішній час ОСОБА_6 перебуває на
стаціонарному лікуванні у
психіатричному закладі. Співвласником
вище зазначеної квартири, а саме ?
частки є позивачка ОСОБА_1, яка проживає
в м. Харкові і приїжджає до м. Макіївки
лише раз на рік, та не має ніякого
інтересу до житла, не утримує квартиру
в належному стані. Речей позивачки в
квартирі також не має. Ніяких перешкод
у користуванні квартирою вона їй не
чинила та не чинить. Заміна замків
вхідної двері квартири з 2009 року не
проводилась, а тому зазначені
ствердження позивачки не відповідають
дійсності, оскільки вона має ключі від
спірної квартири. На вселення до
спірної квартири відповідачів ОСОБА_3
та ОСОБА_4 вона отримала згоду
позивачки ОСОБА_1 в усній формі. Їх
вселення до квартири було здійснено
лише в інтересах її підопічного ОСОБА_6,
оскільки відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
повністю за свій рахунок сплачують
комунальні послуги по утриманню
будинку та прибудинкової території, а
також послуги з опалення квартири.
Позивачка ОСОБА_1 комунальні послуги з
часу виникнення у неї права власності
на частку квартири не сплачувала, а
лише з літа 2013 року почала вносити
оплату комунальних послуг. Особисто
вона, ніякої матеріальної вигоди від
проживання сім»ї ОСОБА_3 в спірній
квартирі не має. Крім того, відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доглядають за
квартирою, проводять дрібний ремонт, та
підтримують квартиру в придатному для
проживання стані. Ніякого договору з
сім»єю ОСОБА_3 з питання їх проживання в
спірній квартирі, вона не укладала і
вони проживають в квартирі за усною
домовленістю. Вважає, що її діями не
були порушені права позивачки ОСОБА_1
як співвласника частки вищевказаної
квартири, в зв»язку з чим вважає, що
позовні вимоги є необґрунтованими та
просить суд відмовити в їх задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги позивачки
ОСОБА_1 не визнала, та суду пояснила, що
відповідачка ОСОБА_2 є її бабусею, яка
вселила їх в квартиру АДРЕСА_1, завдяки
чому вони познайомилися з позивачкою
ОСОБА_1. Вони проживають в зазначеній
квартирі разом з дитиною, підтримують
квартиру у її нормальному стані, та
сплачують комунальні послуги.
Позивачка ОСОБА_1 не заперечувала проти
їх вселення в спірну квартиру, та
навіть пропонувала їм купити у неї
належну їй ? частку квартиру, але вони
не дійшли згоди по її вартості. Був
такий випадок, коли позивачка прийшла
до квартири, але оскільки в квартирі
була лише дитина, він її не впустив і не
відкрив двері. В минулому році ОСОБА_1
забрала з квартири свої речі. Спочатку
позивачка не заперечувала проти їх
проживання у спірній квартирі і почала
заперечувати проти цього, коли вони
відмовилися придбати у неї належну їм
частину квартири.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з»явився. Про день та час розгляду
справи був повідомлений своєчасно та
належним чином, у встановленому
законом порядку. Суду надав заяву з
проханням справу розглянути без його
участі.

Представник третьої особи органу
опіки та піклування Макіївської
міської ради - Шевченко М.О., яка діє на
підставі довіреності, в судовому
засіданні не визнала та суду пояснила,
що ОСОБА_6 на підставі рішення суду
визнаний недієздатним, та його сестру
ОСОБА_2 призначено опікуном, яка
виконує свої обов»язки, як опікун. За
місцем проживання ОСОБА_6 був
здійснений вихід спеціаліста УПТСЗН,
яким встановлено, що умови проживання
в квартирі є задовільними, зроблений
ремонт, про що складений акт. З органом
опіки та піклування опікун повинен
узгоджувати лише укладання договорів
від імені підопічного, які потребують
нотаріального посвідчення. Вважає, що
інтереси недієздатного ОСОБА_6 не були
порушені.

Суд, заслухавши пояснення
сторін, допитавши свідка, і дослідивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Положеннями ст. 317 ЦК України
передбачено, що власникові належать
права володіння, користування та
розпорядження своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна. Згідно ч.1 ст. 319
ЦК України власник володіє,
користується, розпоряджується своїм
майном на власний розсуд.

З свідоцтва про право власності на
житло від 17.01.1996 року, свідоцтв про
право на спадщину за законом від 01
грудня 2011 року, витягу про реєстрацію в
Спадковому реєстрі від 01.12.2011 року, а
також згідно витягів про державну
реєстрацію прав КП «БТІ м. Макіївки»
від 20.12.2011 року вбачається, що квартира
АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_5 та її чоловіку ОСОБА_6,
та після смерті ОСОБА_5 відкрилася
спадщина, і спадкоємцями майна ОСОБА_5 у
вигляді ? частки квартири АДРЕСА_1, є її
чоловік - ОСОБА_6, та донька ОСОБА_1.
Свідоцтво про право на спадщину на ?
частину видано доньці померлої ОСОБА_1
та чоловіку ОСОБА_6./а.с.6,7,50,51,52,53/.

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю. Згідно ч.1,2 ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Згідно відповіді виконавчого
комітету Макіївської міської ради від
24.04.2013 року, наданої на звернення
позивачки ОСОБА_1 з питання продажу ?
частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 на
користь недієздатного
ОСОБА_6,позивачці було роз»яснено, що
відповідно до ч.4 ст. 72 ЦК України, п.4.7
«Правил опіки та піклування» опікун
без дозволу органів опіки та
піклування не має права укладати угоди
та договори, що вимагають
нотаріального засвідчення та
спеціальної реєстрації. Опікун ОСОБА_2
із заявою про надання дозволу на
укладення договору відносно майнових
прав на користь підопічного ОСОБА_6 до
опікунської ради не зверталась/а.с.8/.

З акту від 04.05.2013 року, складеного
мешканцями будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_13
(квартира НОМЕР_1), ОСОБА_14 (кв.НОМЕР_2),
ОСОБА_15 (кв.НОМЕР_3) вбачається, що вони
засвідчили про те, що в квартирі
АДРЕСА_1 зазначеного будинку з березня
2012 року проживає молода сім»я без
законних підстав. Власник ? частки
вказаної квартири ОСОБА_1 не може
потрапити до квартири/а.с.9/.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_15 пояснив, що він знайомий
з позивачкою ОСОБА_1, оскільки є її
сусідом, і одного разу, в травні 2013 року,
коли він її зустрів, а до цього не бачив
приблизно два роки, вона попросила його
допомогти їй, оскільки вона не могла
попасти до своєї квартири. Коли вони
прийшли за адресою: АДРЕСА_1, вони
постукали у двері, та хлопчик їм
відповів, що нікого немає вдома. Ключ,
який мала при собі позивачка ОСОБА_1, до
замку вхідної двері не підходив і вона
не змогла своїм ключем відчинити замок.
Крім того, йому відомо, що в зазначеній
квартирі проживає молода сім»я з
дитиною.

Відповідно до посвідчення
НОМЕР_4, виданого виконавчим комітетом
Макіївської міської ради, відповідачка
ОСОБА_2 згідно рішення Центрально -
Міського районного суду м. Макіївки
Донецької області від 31.05.2010 року
призначена опікуном над недієздатним
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2/а.с.42,43,44/.

Згідно ордеру на житлове
приміщення №1952 від 11.07.2011 року, ОСОБА_3 з
сім»єю з 3-х осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_7., надане право на зайняття
житлового приміщення за адресою:
АДРЕСА_2. Зазначені особи значаться
зареєстрованими за вище вказаною
адресою з 03.08.2011 року, що
підтверджується копією особового
рахунку, виданого ТОВ «Керуюча
компанія - Лідер»/а.с.28,29,30/.

Відповідно до листа Макіївської
ОДПІ від 17.06.2013 року надісланого на
ім.»я ОСОБА_1, вбачається, що
Макіївською ОДПІ на виконання завдання
прокуратури м. Макіївки щодо
приховування громадянкою ОСОБА_2
доходів від надання в оренду
нерухомого майна, не встановлено
доказів щодо отримання останньою
доходів від надання майна в
оренду/а.с.31/.

З квитанції №416/70643 від 21.06.2013 року
вбачається, що позивачка ОСОБА_1
сплатила на користь ПП «Макринок -
Сервіс» квартплату у розмірі
100,00грн/а.с.32/.

З акту обстеження фактичного
проживання недієздатного ОСОБА_6 від
29.05.2013 року вбачається, що за адресою:
АДРЕСА_1 умови проживання задовільні, в
квартирі є все необхідне для
проживання. На момент відвідування
квартири, ОСОБА_6 знаходився на
стаціонарному лікуванні. В квартирі
знаходилась ОСОБА_3, яка є племінницею
ОСОБА_2 та ОСОБА_6 Родичі проживають
квартирі за проханням ОСОБА_2 з жовтня
2012 року та здійснюють нагляд за житлом
у період відсутності ОСОБА_6. Зі слів
ОСОБА_3, за час проживання в квартирі,
ними було здійснено ремонт
опалювальної, каналізаційної,
водопровідної та газової систем,
виведено грибок зі стін, ведеться
підготовка до ремонту даху/а.с.95/.

Положеннями ч.2 ст. 386 ЦК України
передбачено, що власник, який має
підстави передбачити можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійснені ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Як встановлено в судовому
засіданні, позивачка ОСОБА_1 є
співвласником квартири АДРЕСА_1.
Зазначена квартира належить на праві
спільної часткової власності їй та
ОСОБА_6, який на підставі рішення суду
визнаний недієздатним, над ним
встановлено опіку і відповідачку
ОСОБА_2 призначено його опікуном. Діючи
як опікун, відповідачка ОСОБА_2 вселила
до вище вказаної квартири відповідачів
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з їх
неповнолітньою дитиною, при цьому
останні не є членами сім»ї
співвласника спірної квартири ОСОБА_6,
договір найму житлового приміщення з
ними не укладався, що було визнано
відповідачами в судовому засіданні, а
тому ці обставини не підлягають
доказуванню відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК
України. Належних та достовірних
доказів того, що вселення відповідачів
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відбулося з дозволу
співвласника квартири позивачки
ОСОБА_1 суду не було надано, а остання,
як і її представник в судовому
засіданні заперечували цей факт. Таким
чином, на підставі наданих сторонами
доказів, суд приходить до переконання,
що вселення відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 до спірної квартири відбулося
без дозволу позивачки ОСОБА_1, як
співвласника цієї квартири, а також без
будь-якої правової підстави, лише з
дозволу опікуна ОСОБА_2. Разом з тим, на
підставі наданих достовірних
письмових доказів судом встановлено,
що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх
неповнолітня дитина мають в
користуванні інше житлове приміщення,
яке надане ним відповідно до чинного
законодавства та до теперішнього часу
зберігають за собою право користування
цим житлом, у той самий час жодних
правових підстав для зайняття та
користування житловою площею у спірній
квартирі у відповідачів немає.
Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_15 підтвердив той
факт, що позивачка ОСОБА_1 не мала змоги
потрапити до приміщення спірної
квартири та ключ від замка вхідної
двері, який у неї мався, не підходив до
нього.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійснені.
Відповідно до вимог ст.10,11,60 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Обставини, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі щодо яких у сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи надані по
справі докази, у їх сукупності, суд
приходить до переконання, що в судовому
засіданні достовірно встановлений
факт того, що відповідачами порушено
право позивачки ОСОБА_1 на володіння та
користування належним їй майном, що є
спільною частковою власністю, в зв'язку
з чим її позовні вимоги в частині
усунення перешкод в користуванні
спірною квартирою, передачі їй ключів
від вхідної двері, а також виселення
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зі
спірної квартири та вселення позивачки
в спірну квартиру є обґрунтованими і
підлягають задоволенню. В той самий
час, суд вважає, що позовні вимоги в
частині витребування з незаконного
володіння відповідачів спірної
квартири є зайво заявленими, оскільки
квартира є нерухомим майном,
розташована у багатоквартирному
житловому будинку, позивачці ОСОБА_1
належить не вся квартира, а лише її 1/4
частина, а тому суд приходить до
переконання, що обрані позивачкою
способи захисту її порушеного права у
вигляді усунення перешкод в
користуванні спірною квартирою,
виселення відповідачів та вселення
позивачки в спірну квартиру вже будуть
достатніми для захисту у повному
обсязі її порушених прав, як
співвласника житлового приміщення, а
тому позовні вимоги в цій частині не
можуть бути задоволені судом.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві-пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволені
яких відповідачеві відмовлено. Отже, з
відповідачів на користь позивачки слід
стягнути судовий збір у розмірі
229,40грн., сплата якого у зазначеному
розмірі передбачалася на час звернення
з позовом до суду. У той самий час
оплата банківських послуг не
відноситься до судових витрат, а тому
не підлягає стягненню з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 317,319, 321 ч. 1, 358 ч.1,2, 386
ч.2, 391 ЦК України, ст. ст.
10,11,60,61,209,212,213-215,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Зобов»язати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
усунути перешкоди ОСОБА_1 в
користуванні належної їй на праві
спільної часткової власності квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та
зобов'язати передати ОСОБА_1 ключі від
вхідної двері вказаної квартири.

Виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 в належну їй на праві
спільної часткової власності квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 229,40грн..

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10-ти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Андрюшина Л.А.