Справа №478/233/14-ц 28.04.2014 28.04.2014 28.04.2014
Провадження №22-ц/784/1231/14
Провадження №22-ц/784/1231/14
Головуючий першої інстанції: Сябренко
Суддя-доповідач апеляційної інстанції:
Рішення

Іменем України

28 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Галущенка О.І.,

суддів: Серебрякової Т.В.,
Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання
- Яценко Л.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2, його
представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Казанківського районного
суду Миколаївської області від 06
березня 2014 року, ухваленого за
позовом ОСОБА_2 до Олександрівської
сільської ради Казанківського району
Миколаївської області, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - сьома Криворізька
державна нотаріальна контора, про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
законом,

встановила:

06 лютого 2014 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до Олександрівської
сільської ради Казанківського району
про визнання права власності на
земельну ділянку в порядку спадкування
за законом.

Позивач вказував, що 13 квітня 2011
року його рідній сестрі ОСОБА_4
нотаріусом було видано свідоцтво про
право на спадщину за законом на
спадкове майно її матері ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Дане спадкове майно складалось із
земельної ділянки, площею 9,91 га, для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована в межах території
Олександрівської сільської ради
Казанківського району та належала
спадкодавцеві на підставі Державного
акту на право приватної власності на
землю.

Позивач вказував, що відповідне
право на спадщину, згідно ст. 1299 ЦК
України, його сестра не встигла
зареєструвати у зв'язку зі смертю, яка
настала ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

На підставі цього, нотаріусом
йому було відмовлено у видачі
свідоцтва про право власності на
спадщину за законом на зазначену
земельну ділянку.

Посилаючись на викладене та
відсутність спадкоємців першої черги,
позивач просив визнати за ним, як
спадкоємцем другої черги за законом,
після смерті його сестри ОСОБА_4 право
власності на спірну земельну ділянку.

Рішенням Казанківського
районного суду Миколаївської області
від 06 березня 2014 року
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати рішення і ухвалити
нове, яким позов задовольнити.

Перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Судом встановлено і таке
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_5 на підставі Державного акту на
право приватної власності на землю
серії МК № 007885, виданого
Казанківською райдержадміністрацією 04
березня 2004 року та зареєстрованого в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 307,
була власником земельної ділянки,
загальною площею 9,91 га, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, яка розташована в межах
території Олександрівської сільської
ради Казанківського району.

Зазначеній ділянці були
присвоєні кадастрові номери:
0:04:000:0011, 0:04:000:0002 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла
(а.с.10).

13 квітня 2011 року державним
нотаріусом Сьомої криворізької
державної нотаріальної контори донці
померлої ОСОБА_5 - ОСОБА_4 - було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на спадкове майно - вищевказану
земельну ділянку (а.с. 7).

У зв'язку з цим, в Державному акті
на право приватної власності на землю
здійснено відмітку про перехід права
власності на земельну ділянку.

Проте, право на спадщину, згідно
ст. 1299 ЦК України, ОСОБА_4 не
зареєструвала у зв'язку зі смертю, яка
настала ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Згідно матеріалів заведеної
після смерті ОСОБА_4 спадкової справи
із заявою про прийняття спадщини
звернувся лише її рідний брат - позивач
ОСОБА_2 (а.с.60-82).

Спадкоємців першої черги за
законом судом не встановлено.

У видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на вищевказану
земельну ділянку нотаріусом позивачу
було відмовлено, оскільки спадкодавець
за життя не зареєструвала право
власності в уповноваженому на те
органі (а.с.12).

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд вважав, що на момент смерті ОСОБА_4 у
спадкодавця не виникло право власності
на зазначену земельну ділянку, а тому
вона не може бути предметом
спадкування.

Проте колегія суддів не може
погодитися із таким висновком суду.

Статтями 1216, 1218 ЦК України
встановлено, що спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців). До складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Частиною 1 ст.131 ЗК України також
передбачена можливість набуття права
власності на земельну ділянку на
підставі успадкування.

Відповідно до роз'яснень,
викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 року "Про судову практику у
справах про спадкування" згідно статті
1225 ЦК право власності на земельну
ділянку переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування (зі
збереженням її цільового призначення)
при підтвердженні цього права
спадкодавця державним актом на право
власності на землю або іншим
правовстановлюючим документом. У разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

Ухвалюючи рішення, суд зазначені
положення закону не врахував та
прийшов до помилкового висновку, що не
реєстрація ОСОБА_4 (хоча і з поважних
причин) права на спадщину на спірну
земельну ділянку, яка належала їй на
праві власності на підставі свідоцтва
про на спадщину за законом, тягне за
собою втрату права власності та
виключення цього майна зі спадкової
маси.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що відповідно до
вищевикладених положень законодавчих
актів існують підстави для задоволення
позову і визнання за ОСОБА_2 права
власності на спірну земельну ділянку в
порядку спадкування за законом після
смерті його рідної сестри ОСОБА_4.

Оскільки суд першої інстанції на
зазначене уваги не звернув, то рішення
відповідно до п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Казанківського районного
суду Миколаївської області від 06
березня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на земельну ділянку, площею 9,91 га з
кадастровими номерами 0:04:000:0011,
0:04:000:0002, розташовану в межах
території Олександрівської сільської
ради Казанківського району
Миколаївської області, переданої для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва, в
порядку спадкування за законом після
смерті його рідної сестри ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу протягом двадцяти днів може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: