ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд
Дніпропетровської області

у складі головуючого
судді Ілюшик І.А.

при секретарі
Заіка А.В.

за участі позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Гринько М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщені суду в м.
Вільногірську Дніпропетровської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вільногірське скло»
про відшкодування моральної шкоди,
заподіяної каліцтвом внаслідок
нещасного випадку на виробництві,

В С Т
А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТОВ
«Вільногірське скло» про
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 400 000 грн., посилаючись на те, що
він перебував у трудових відносинах з
відповідачем та 29.12.2010 року з ним стався
нещасний випадок на виробництві,
внаслідок отриманої травми йому було
ампутовано праву верхню кінцівку на
рівні в/третини передпліччя. В зв'язку з
цим МСЕК встановила йому 30.11.2012 року
втрату працездатності в розмірі 50 % та
визнала інвалідом 3 групи безстроково.
Внаслідок отриманого каліцтва йому
була завдана моральна шкода, яка
виражається в тому, що він втратив
життєво важливий орган - руку, став
інвалідом, він змушений докладати
додаткових зусиль для організації
свого життя, відчуває біль,
психологічний дискомфорт, все це
порушує його звичайний спосіб життя.
Тому просить суд стягнути з
відповідача на його користь в рахунок
відшкодування моральної шкоди 400 000,00
гривень.

Позивач в судове засідання
з'явився, позов та його обґрунтування
підтримав, просив задовольнити в
повному обсязі, додатково суду пояснив,
що він працював на підприємств
відповідача оператором
склоформувальних машин, усі робітники
порушували правила техніки безпеки,
здійснюючи ремонт обладнання без його
зупинки, оскільки цього вимагав
начальник зміни. Зупинка машини
зменшувала вироблення, а від цього
залежала заробітна плата. До нещасного
випадку позивач пропрацював
оператором дев'ять місяців. Нещасний
випадок з ним стався 29.12.2010 року о 4
годині 05 хвилин. Визнав, що трохи його
вини у нещасному випадку є, рішення
зачистити форму без зупинки машини він
прийняв самостійно. Наслідком
нещасного випадку на виробництві стало
те, що він втратив 50 % працездатності,
йому ампутували руку. Позивачу видали
акти по розслідуванню нещасного
випадку, винними були визнані частково
начальник зміни та частково сам
позивач.

Після того, як він вийшов з
лікарні, його прийняли на роботу до ТОВ
«Вільногірське скло» на іншу посаду,
однак в подальшому змусили
звільнитися. Більше допомогу
підприємство йому не надавало.

Представник позивача в
судове засідання з'явився, позов та
його обґрунтування підтримав, просив
задовольнити в повному обсязі.
Додатково суду пояснив, що мав місце
нещасний випадок на виробництві і в
акті форми Н-1 чітко зазначено, що поряд
з виною позивача встановлена і вина
посадової особи відповідача.

Представник відповідача ТОВ
«Вільногірське скло» Гринько М.М. в
судове засідання з'явився, позов не
визнав, подав письмові заперечення
проти позову, а в подальшому - тези
промови у судових дебатах (а.с. 42-44, 78-82).
Пояснив, що вина роботодавця у настанні
нещасного випадку на виробництві,
внаслідок якого постраждав позивач,
відсутня. Основною причиною нещасного
випадку стало те, що склоформувальну
машину не зупинили, однак вини в цьому
підприємства не має, оскільки
інструкції позивач знав і розумів, вини
майстра також немає. Позивачу
підприємством було оплачено лікування.
Представник відповідача зазначив, що
позивачем не обґрунтовано розмір
моральної шкоди в сумі 400 000 грн.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, допитавши свідків, дослідивши
письмові матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач станом на
29.12.2010 року працював на ТОВ
«Вільногірське скло» на ділянці
виробництва скловиробів оператором
склоформувальної машини, що
підтверджується копією трудової
книжки і сторонами не заперечується
(а.с. 19, 39-40).

29.12.2010 року під час роботи з позивачем
стався нещасний випадок, а саме, о 04 год.
05 хвл. ОСОБА_1 після промазування
склоформувальних форм почав зачищати
чорнові форми. Зачистку проводив на
ходу машини металевою мочалкою
«їжачок» в рукавичках. На секції № 4
склоформувальної машини регулювальним
болтом поворотної голівки захватило
його руку та рукавичку та придавило
гарячими чорновими формами (а.с. 8).

Вказані обставини викладені також в
протоколі опитування потерпілого по
нещасному випадку, що стався 29.12.2010 року
о 04 год. 05 хвл., копія якого долучена до
матеріалів справи (а.с. 45).

До матеріалів справи долучена
пояснювальна записка по нещасному
випадку начальника зміни ОСОБА_4 в якій
він пояснює, що працював начальником
зміни 29.12.2010 року з 00 до 8 год. 00 хвл.,
знаходився в кабінеті, коли йому
повідомили про нещасний випадок, він
побіг на машину № 8, де побачив ОСОБА_1 з
закривавленою рукою, викликав
фельдшера, а потім і швидку допомогу.
Після надання першої допомоги ОСОБА_1
було доправлено до лікарні «Швидкої
допомоги» (а.с. 46).

За результатами проведення
розслідування нещасного випадку, що
стався 29.12.2010 року о 04 год. 05 хвл. на ТОВ
«Вільногірське скло», комісією 31.12.2010
року складено акти встановленої форми
Н-1 та Н-5, підписані головою та всіма
членами комісії (а.с. 7-16)

З акту проведення розслідування
нещасного випадку, що стався
вбачається, що комісія дійшла висновку,
що нещасний випадок пов'язаний з
виробництвом (а.с. 15).

Відповідно до акту № 3 про нещасний
випадок пов'язаний з виробництвом
(форма Н-1), причини настання нещасного
випадку: основна: організаційна:
невиконання посадових обов'язків.
Начальник зміни ОСОБА_4 порушив р. 4 п.
4.2.18 СУОП ТОВ «Вільногірське скло».
Супутня: організаційна: невиконання
вимог інструкції з охорони праці.
Оператор склоформувальних машин
ОСОБА_1 порушив п. 3.8 «Інструкції №
06-2.1-2010 по охороні праці для операторів
склоформувальних машин скляного цеху
№ 1» (а.с. 9).

Згідно виписного епікризу ГКБ № 16
Міжобласного центру хірургії кисті,
ОСОБА_1 в період з 29.12.2010 року до 07.02.2011
року знаходився на лікуванні в зв'язку
з отриманою виробничою травмою, яка є
тяжкою. Після виписки йому
рекомендовано продовжити лікування
амбулаторно (а.с. 17).

Згідно протоколу № 1 засідання комісії
по охороні праці ТОВ «Вільногірське
скло» від 15.04.2011 року про виплату
одноразової допомоги оператору
склоформувальних машин скляного цеху
№ 1 ТОВ «Вільногірське скло» ОСОБА_1,
комісія встановила, що у даному випадку
є вина постраждалого оператора
склоформувальних машин скляного цеху
№ 1 ТОВ «Вільногірське скло» ОСОБА_1,
оскільки він допустив порушення вимог
п. 3.8. «Інструкції № 06-2.1-2010 року по
охороні праці для оператора
склоформувальних машин скляного цеху
№ 1 (акт ф. Н-1 № 3 від 01.01.2011 року). Комісія
більшістю голосів вирішили знизити
одноразову допомогу ОСОБА_1 на 10 % (а.с.
18).

Відповідно до довідки МСЕК від 13.07.2012
року, позивачу з 01.05.2012 року первинно
встановлено 50 % втрати працездатності,
третя група інвалідності безстроково в
зв'язку з трудовим каліцтвом (а.с. 20).

Згідно копії журналу реєстрації
інструктажів з питань охорони праці
цех № 9/1 зміна «Б», ОСОБА_1 пройшов
інструктаж 20.03.2010 року (а.с. 47-48).

Відповідно до копії журналу реєстрації
інструктажів з питань охорони праці
цеху № 1 зміна «Г», ОСОБА_1 пройшов
інструктаж 03.09.2010 року (а.с. 49, 50).

Згідно п. 2.11 посадової інструкції
начальника зміни скляного цеху № 1, яка
введена в дію 09.04.2008 року, він має
здійснювати нагляд за безпечним
веденням робіт в цеху та виконаннями
робітниками інструкцій і правил по
техніці безпеки та виробничої
санітарії (а.с. 51, 52)

Відповідно до п. 3.7, 3.8 Інструкції з
охорони праці № 06-2.1-2010 для оператора
склоформувальних машин скляного цеху
№ 1, при працюючій машині доступ
персоналу до небезпечної зону
обертових та рухомих частин
заборонено, зачистку чорнових форм
проводити тільки при зупинці машини у
рукавичках, щільно прилеглих до руки
(а.с. 53, 54).

Згідно розділу 4.2.18 Системи управління
охорони праці на ТОВ «Вільногірське
скло», затвердженої наказом
генерального директора від 10.02.2010 року
№ 73, начальник зміни 9майстр зміни)
забезпечує безпечне ведення
технологічного процесу, а згідно п. 4.2.20
робітник (оператор, апаратник та ін.)
особисто приймає необхідні заходи до
усунення будь-якої виробничої
ситуації, яка створює загрозу його
життю або здоров'ю (а.с. 58, 59).

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_5, заступник
директора по охороні праці ТОВ
«Вільногірське скло», у 2010 році у
грудні йому повідомили, що відбулася
травма на виробництві, постраждав
ОСОБА_1 Розслідування нещасних
випадків входить до обов'язків свідка.
Було сповіщено усі органи по даному
випадку, проведено слідство.
Постраждалому ОСОБА_1 була надана
допомога на лікування, під час слідства
він знаходився на лікуванні. При огляді
місця події виявлено, що машина
відповідає нормам, було додаткове
освітлення, спецодяг. В процесі
слідства було з'ясовано, що потерпілий
пропрацював на машині дев'ять місяців,
знав порядок роботи, пройшов
стажування, був навчений, знав правила
техніки безпеки, ознайомлений з
інструкціями. Комісія прийняла
рішення, що випадок був виробничий і
він підлягає розслідуванню і обліку на
підприємстві. В актах зроблені
висновки про причину нещасного
випадку. Одна з основних причин полягає
в тому, що постраждалий чистив форми на
працюючій склоформувальній машині.
Начальник зміни ОСОБА_4 здійснював
загальний контроль роботи зміни, тому
за наполяганням інспекції в акті
винною, окрім позивача, вказана особа,
яка мала здійснювати контроль. Свідок
вважає, що вини ОСОБА_4 не було, він не
міг завадити настанню нещасного
випадку на виробництві, що ОСОБА_4 не
порушував норми та правила, він мав
тільки забезпечувати безпечне ведення
технологічного процесу.

Свідок ОСОБА_4, який працює на ТОВ
«Вільногірське скло», суду пояснив, що
29.12.2010 року зміна працювала вночі, він
був начальником зміни. Близько
четвертої години ранку йому повідомили
про нещасний випадок з ОСОБА_1, він
викликав фельдшера, потім
постраждалого посадили в машину і по
дорозі зустріли швидку. Згідно
інструкції по техніці безпеки зачистка
форм має здійснюватись при повній
зупинці машини, зупиняє сам оператор,
начальник зміни при цьому не має бути
присутнім. До його обов'язків входить
ведення документації, ознайомлення
робітників з інструкцією з техніки
безпеки, потім перевірка виконання
інструкції і правил техніки безпеки.
ОСОБА_1 інструктаж пройшов.
Розпорядження зупиняти машину свідок
не давав, робітники самі йдуть на
порушення правил техніки безпеки для
збільшення вироблення. Після настання
нещасного випадку з ОСОБА_1 свідка до
дисциплінарної відповідальності не
притягували, з висновком у акті щодо
наявності його вини свідок не згоден.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона
приймала участь в комісії по
розслідуванню нещасного випадку на
виробництві з ОСОБА_1, який трапився
29.12.2010 року. Під час розслідування було
з'ясовано, що він пов'язаний з
виробництвом, складені акти форми Н-1 та
Н-5, встановлено, що потерпілим порушено
вимоги інструкції по охороні праці і
порушено посадову інструкцію ОСОБА_4,
який не здійснював належний контроль. В
його посадовій інструкції вказано, що
він забезпечує безпеку виробничого
процесу, контролює виконання
інструкції з охорони праці, має
знаходитися періодично в цеху,
контролювати працівників. Свідок
контролювала проведення
розслідування, як член комісії
підписала акт. Членами комісії не було
встановлено, що ОСОБА_4 надавав усні
вказівки зачищати форми без зупинки
машини. Обставини зазначені в п. 10
(особи, які допустили порушення
законодавства про охорону праці) акту
відповідають дійсності. Рішення
приймалося комісією колегіально,
окремої думки члени комісії не писали.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що він працював
на ТОВ «Вільногірське скло» з 2009 року
по 2012 рік на роторних машинах, зупиняти
машину було не можна, оскільки це
впливало на вироблення, про це
начальники зміни давали усні
рекомендації, ОСОБА_4 також. У 2010 році
позивач став працювати на його машині,
оскільки свідок перейшов на іншу
роботу. Свідком нещасного випадку він
безпосередньо не був.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що він працював
на ТОВ «Вільногірське скло», правил
техніки безпеки не дотримувались, усе
доводилося робити не вимикаючи машини,
засобів захисту не було, тільки
рукавички, за маленьких відсоток
вироблення позбавляли премії. Свідком
нещасного випадку він безпосередньо не
був.

Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПКУ суд розглядає
справу в межах заявлених позивачем
вимог і на підставі доказів сторін,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ч .2 ст. 153 КЗпП, ч.
1 ст. 6, ст. 13 ЗУ «Про охорону праці»
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП шкода, заподіяна
працівникам каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП передбачено
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Відповідно до ст. 1167 ЦКУ моральна
шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини.

Згідно із ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я.

Згідно п. 1 ст. 9 ЦК України положення
цього Кодексу застосовуються до
врегулювання відносин, які виникли у
сфері трудових відносин, якщо вони не
врегульовані іншими актами
законодавства.

Згідно роз'яснень п. 13
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» (із відповідними змінами),
відповідно до статті 237-1 КЗпП України
за наявності порушення прав працівника
у сфері трудових відносин, яке призвело
до його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) шкоди покладається на
власника або уповноважений ним орган
незалежно від форми власності, виду
діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до роз'яснень п. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995р., з подальшими
змінами, «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», відповідно до
якого, розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, істотність вимушених змін
у його життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили.

Оцінивши надані сторонами докази
у їх сукупності, суд доходить висновку
про часткову обґрунтованість вимог
позивача.

Пояснення допитаних в судовому
засіданні свідків мають значення для
повнити судового розгляду, однак їх
свідчення щодо проведення
розслідування нещасного випадку,
висновків розслідування, причин
настання нещасного випадку суд не може
прийняти до уваги, оскільки в процесі
судового розгляду також встановлено,
що позивачем та роботодавцем не
оскаржували зміст актів за формами Н-5,
Н-1 в порядку, передбаченому
положеннями діючого законодавства.
Законодавством визначено конкретний
механізм щодо оскарження обставин та
причин нещасного випадку, однак в
даному випадку це питання не є
предметом судового розгляду, тому суд
при ухваленні рішення по справі
враховує викладені в актах обставини
та причини настання нещасного випадку
на виробництві, який стався з
позивачем.

В судовому засіданні наявність факту
заподіяння моральної шкоди позивачеві
встановлена тому, що він втратив
працездатність, став інвалідом,
змушений докладати додаткових зусиль
для організації свого життя, все це
порушує його звичайний спосіб життя.

Виходячи з того, що позивач під час
виконання трудових обов'язків отримав
травму, і ці ушкодження здоров'я,
заподіяні потерпілому під час
виконання трудових обов'язків,
спричинили йому моральні та фізичні
страждання, суд вважає доведеним, що
позивачу спричинена моральна шкода з
вини відповідача, який не створив
безпечних умов праці, відповідно до
положень ст. 153 КЗпП та ст. 13 ЗУ «Про
охорону праці».

Що стосується доводів ТОВ
«Вільногірське скло» про те, що
позивачем не надано жодного доказу,
яким би підтверджувався факт
спричинення йому моральної шкоди в
зв'язку з втратою працездатності, то
вони не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки уже самим фактом втрати
позивачем професійної працездатності
йому спричинена моральна шкода.
Відповідач зобов'язаний відшкодувати
позивачу моральну шкоду, яка завдана
йому в результаті отриманої ним травми
на виробництві, тобто під час роботи в
ТОВ «Вільногірське скло».

Суд звертає увагу на те, що отримана
позивачем виробнича травма є тяжкою, на
лікарняному він перебував більше
місяця, потребував подальшого
амбулаторного лікування, враховує
інтенсивність і довготривалість
фізичних і психічних страждань
позивача у зв'язку із отриманою
травмою, істотність вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
беручи до уваги конкретні обставини по
справі, характер отриманої позивачем
виробничої травми, ступінь втрати
професійної працездатності, часткову
вину самого позивача в порушенні
Інструкції з охорони праці під час
виконання трудових обов'язків, яка
встановлена Актом, розглядаючи справу
у рамках обґрунтування моральної
шкоди, застосовуючи принципи
розумності та справедливості, вважає,
що сума у 400 000 грн. є завищеною, а сума 15
000 грн. буде достатньою для
відшкодування моральної шкоди, яку
отримав позивач внаслідок ушкодження
здоров'я. Підстави для задоволення
позову у повному обсязі та стягнення
іншої грошової суми на відшкодування
моральної шкоди відсутні.

Виходячи з цього, суд вважає за
необхідне позов ОСОБА_1 до ТОВ
«Вільногірське скло» про
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної каліцтвом внаслідок
нещасного випадку на виробництві
задовольнити частково, стягнути з
відповідача на користь позивача в
рахунок відшкодування моральної шкоди
15 000 грн. без урахування податку на
доходи та обов'язкові збори.

Виходячи з того, що позивач
звільнений від сплати судового збору,
положення ст. 88 ЦПКУ, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь держави судовий збір в сумі 243
грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212-215, 218 ЦПКУ,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вільногірське скло»
на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за
адресою АДРЕСА_1, і/к № НОМЕР_1, в рахунок
відшкодування моральної шкоди
завданої каліцтвом внаслідок
нещасного випадку на виробництві 15 000
(п'ятнадцять тисяч) грн. без урахування
податку на доходи та обов'язкові збори.

В задоволенні позову в іншій частині -
відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вільногірське скло»
на користь держави
України судовий збір в сумі 243 грн. 60
коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, через
Вільногірський міський суд
Дніпропетровської області. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І.А.Ілюшик