Єдиний унікальний номер 253/5992/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/4352/2014
Головуючий у 1 інстанції Кошева О.А.
Доповідач Лоленко А.В.
Апеляційний суд Донецької
суддів Груіцької Л.О.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, діючої в
інтересах ОСОБА_2 на підставі
довіреності, та ОСОБА_3 на рішення
Центрально-Міського районного суду
міста Горлівки Донецької області від 3
квітня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення
перешкод у здійсненні права власності;
треті особи: ОСОБА_5, Центрально-Міський
відділ міста Горлівки ГУ Державної
міграційної служби України в Донецькій
Рішенням Центрально-Міського
районного суду міста Горлівки
Донецької області від 3 квітня
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
усунення перешкод у здійсненні права
власності; треті особи: ОСОБА_5,
Центрально-Міський відділ міста
Горлівки ГУ Державної міграційної
служби України в Донецькій області.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право власності на житло
від 10.05.1999 року позивачі є власниками
квартири АДРЕСА_1.

З 14 жовтня 2006 року позивач та
відповідач ОСОБА_3 перебували у
зареєстрованому шлюбі який розірвано
рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 20 вересня 2012 року. Від
спільного подружнього життя мають
доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідок № 213 від 18.02.2013 року, № 370
від 18.03.2013 року виданих ПП
"Фактор-Інвест", відповідачка та її
неповнолітня донька зареєстровані в
цій квартирі з 01 липня 2007 року та з 02
квітня 2010 року, як члени родини
позивача ОСОБА_3 (наймача), який був
зареєстрований один в спірній квартирі
з 30.01.2001 року та по теперішній час.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка
діє в інтересах ОСОБА_2 на підставі
довіреності та ОСОБА_3 просять рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити заявлені позовні вимоги з
тих підстав, що ухвалюючи рішення по
справі, суд не звернув уваги на те, що
спірна квартира є об'єктом спільної
сумісної власності позивачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_5 що
підтверджується наданими суду
правовстановлюючими документами на
спірну квартиру. Відповідач ОСОБА_4
перешкоджає позивачу ОСОБА_3
користуватися квартирою,
використовуючи своє службове
становище як співробітника міліції.
Суд не прийняв до уваги і не надав
правової оцінки доводам представника
позивача ОСОБА_2 і наданим доказам
стосовно того, що відповідач ОСОБА_4
була зареєстрована у спірній кватирі
тільки за заявою власника ОСОБА_3, про
що іншим власникам ОСОБА_2 і ОСОБА_5
взагалі нічого не було відомо та своєї
письмової згоди на розпорядження таким
чином свого майна вони не надавали.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_3, який виступає в своїх
інтересах, та в інтересах позивача
ОСОБА_4 та третьої особи ОСОБА_5 на
підставі довіреностей, належним чином
оформлених, який підтримав доводи
апеляційної скарги, просив рішення
суду скасувати, задовольнити позовні
вимоги, дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України
до членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 64 ЖК України
передбачено, що до членів сім'ї наймача
належить дружина, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.

Суд дійшов обґрунтованого
висновку про те, що розірвання шлюбу
між сторонами та припинення
відповідачем ОСОБА_4 сімейних відносин
з позивачем ОСОБА_3 - співвласником
квартири, не позбавило її права
користування житловим приміщенням. При
цьому судом також враховано, що
малолітня донька сторін після
розірвання шлюбу залишилася проживати
із відповідачем ОСОБА_4, і це не
оспорювалося, позивач ОСОБА_3 місце
проживання дитини із собою не визначав,
тому дитина має право проживати в
спірній квартирі разом із своєю
матір'ю.

Крім того судом взято до уваги, що
відповідач ОСОБА_4 вселилась та
зареєструвалась в квартирі позивачів
перебуваючи з позивачем ОСОБА_3 у
сімейних відносинах та після
розірвання шлюбу відповідачка
продовжує мешкати в спірному
приміщенні.

З позовної заяви вбачається, що
позов заявлений на підставі ст.. 391 ЦК
України, 116 ЖК України ( а.с. 60) та
позивачі просили виселити відповідача
з дитиною зі спірної квартири. Разом з
тим, підстави, передбачені ст. 116
Житлового кодексу України, позивачами
не наведені.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не є
підставами для скасування рішення
суду.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303-315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, діючої
в інтересах ОСОБА_2 на підставі
довіреності, та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Центрально-Міського
районного суду міста Горлівки
Донецької області від 3 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвали суду.

Головуючий:

Судді: