Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №290/1432/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді Матюшенка І.В.

суддів: Борисюка Р.М., Широкової Л.В.

при секретарі судового

засідання Ходаківській О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Романівського районного суду
Житомирської області від 10 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання правочину
удаваним,

в с т а н о в
и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом в якому
просив визнати удаваним, як таким, що
приховує договір купівлі-продажу
житлового будинку з господарськими
будівлями, договір дарування житлового
будинку по АДРЕСА_1, укладений між
ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_3
(обдарована), посвідчений 19 листопада
2012 року державним нотаріусом
Романівської державної нотаріальної
контори Назарцем Д.В., який був
зареєстрований в реєстрі за № 2-1589. На
обґрунтування позову зазначав, що,
перебуваючи у шлюбі з відповідачкою
ОСОБА_3, він з останньою купили у ОСОБА_4
житловий будинок, сплативши за нього
кошти в сумі 112000 грн. Проте, ОСОБА_3,
передавши гроші продавцю, оформила з
останньою договір дарування.

Рішенням Романівського районного
суду від 10.02.2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування судом норм
матеріального права, просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове про задоволення позову.
Апелянт зазначає, що суд безпідставно
не врахував письмових доказів на
підтвердження його позову, а відтак
дійшов помилкового висновку про
безгрошовість оспорюваного договору.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав.

Встановлено, що 19.11.2012 року між
ОСОБА_4, як продавцем, та ОСОБА_3, як
покупцем, укладено договір
купівлі-продажу житлового будинку з
господарськими будівлями, що по
АДРЕСА_1, за ціною в 112000 грн. Проте,
вказаний договір було оформлено як
договір дарування ОСОБА_4 вказаного
об'єкта нерухомості на користь ОСОБА_3
(а.с.6-10).

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем не представлено суду
письмових доказів на підтвердження
позову, а тому останній є
необґрунтованим. Проте, такий висновок
суду є помилковим виходячи з
наступного.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом. Суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або
не вчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції неповно
з'ясував обставини справи, не роз'яснив
позивачеві наслідки не вчинення ним
дій по представленню письмових
доказів, не перевірив пояснення
позивача про розміщення грошових
коштів продавцем у банківській
установі в день підписання договору та
не дав оцінки розписці ОСОБА_4

Вирішуючи спір, колегія суддів
виходить з наступного.

Намір відповідачки ОСОБА_4 продати
спірний житловий будинок
підтверджується змістом оголошення,
розміщеного нею на шпальтах газети
«Романівський вісник» (а.с.72), факт
отримання коштів за проданий будинок
підтверджується змістом розписки про
це (а.с.11) та даними про стан рахунків
ОСОБА_4 у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
які було відкрито в день укладення
угоди та на які в цей же день продавцем
були внесені грошові кошти. Інше,
відмінне від отримання згаданих коштів
за проданий будинок, їх походження
відповідачем не доведено. Крім того,
фонограма судового засідання у справі
№ 290/611/13-ц (за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу) містить
пояснення відповідачки у даній справі
ОСОБА_3 про те, що нею будинок придбано
шляхом купівлі-продажу.

Наведеними вище доказами у їх
сукупності а також тією обставиною, що
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не є родичами чи
близькими друзями об'єктивно
підтверджуються пояснення позивача
про купівлю спірного будинку та,
відповідно, спростовуються пояснення
відповідачів про укладення відносно
спірного об'єкта нерухомості саме
договору дарування.

За таких обставин, коли вчинений
відповідачами правочин має всі ознаки
договору купівлі-продажу (ст. 655 ЦК
України), проте підписаний сторонами як
договір дарування, колегія суддів
вважає за необхідне визнати його
удаваним в порядку ст. 235 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314,
316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р
і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Романівського районного
суду Житомирської області від 10 лютого
2014 року скасувати, ухваливши нове про
задоволення позову.

Визнати удаваним, як таким, що
приховує договір купівлі-продажу
житлового будинку з господарськими
будівлями договір дарування житлового
будинку по АДРЕСА_1, укладений між
ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_3
(обдарована), посвідчений 19 листопада
2012 року державним нотаріусом
Романівської державної нотаріальної
контори Назарцем Д.В., який був
зареєстрований в реєстрі за № 2-1589.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Судді