Справа № 346/554/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді
Беркещук Б.Б.

секретаря
Матушевської Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Коломия
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання права власності на
спадкове майно ,-

В С Т А
Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 подала до суду даний
позов, котрого підтримав в
попередньому судовому засіданні
представник ОСОБА_9. та пояснив, що
згідно довідок Ліснохлібичинської
сільської ради № 1191 та 1192 житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами в АДРЕСА_1 відноситься до
типу колгоспного двору.

Станом на 01 липня 1990 року у даному
спадковому будинку були зареєстровані
і проживали : ОСОБА_4, позивач ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_4, а
ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_5, котрі
були членами вищезгаданого
колгоспного двору .Після їх смерті
відкрилась спадщина на належні їм
частки житлового будинку з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1

Вказує, що після смерті спадкодавців
спадкоємцями є позивач ОСОБА_1 , її син
ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_3. Проте син та
дочка позивачки на спадкове майно не
претендують та від спадщини
відмовляються

З метою оформлення спадщини позивач
звернулась до Другої Коломийської
районної державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини та видачу свідоцтва про право
на спадщину. Однак , нотаріус не взмозі
видати свідоцтво про право власності
на спадкове майно, оскільки відсутній
правовстановлюючий документ на
згадане будинковолодіння і
порекомендував звернутись в суд .

Також зазначає, що на підставі заяви
позивача Коломийським МБТІ
виготовлено технічний паспорт на
будинковолодіння та господарські
споруди, та запропоновано звернутись в
суд з позовною заявою про визнання
права власності на це майно .

Згідно довідки Коломийського МБТІ №
38728 від 09 грудня 2011 року та технічного
паспорта від 13 грудня 2011 року ,
загальна вартість будинку та
господарських будівель в АДРЕСА_1
становить 64 389,00 грн. Просить суд
визнати за позивачем ОСОБА_1 право
власності на житловий будинок та
господарські будівлі і споруди, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_9. в судове засідання не
з'явились, подали до суду заяви, в яких
просять справу розглянути у їх
відсутності, позовні мотиви та вимоги
підтримують у повному обсязі, просять
позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
попередньому судовому засіданні
позовні вимоги визнали повністю та
просили їх задоволити, а в судове
засідання не з'явились, будучи
повідомленими належним чином про день
і час розгляду справи, подали до суду
заяви, в яких просять справу розглянути
у їх відсутності, щодо задоволення
позову не заперечують, позовні вимоги
визнають в повному обсязі.

Суд вважає, що позов підставний і
підлягає до задоволення виходячи з
наступних підстав.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК
України, способом захисту цивільних
прав та інтересів може бути визнання
права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК
України, спадщина відкривається
внаслідок смерті особи.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що
за заповітом чи за законом особа має
право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України,
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі котрої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що житловий будинок
з господарськими будівлями та
спорудами, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1 належав до типу колгоспного
двору, головою якого була ОСОБА_4, що
підтверджується довідкою
Ліснохлібичинської сільської ради
Коломийського району
Івано-Франківської області № 670 від 26
червня 2012 року (а.с.10).

Станом на 01 липня 1990 року у даному
житловому будинку проживали: голова
двору ОСОБА_4, та члени колгоспного
двору: син голови двору ОСОБА_4 - ОСОБА_5,
невістка голови двору вона ж позивач
по справі ОСОБА_1, та внук голови
колгоспного двору ОСОБА_2 , відповідач .

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із
змінами "Про судову практику у справах
за позовами про захист права приватної
власності" передбачено, що право
власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглось після
його припинення, мають ті члени двору,
котрі станом до 15 квітня 1991 року не
втратили частку в його майні. Розмір
частки члена двору визначається
виходячи з рівності часток усіх його
членів, включаючи неповнолітніх та
непрацездатних.

Таким чином, оскільки на час ліквідації
колгоспних дворів в господарстві
проживали голова двору ОСОБА_4, члени
двору : ОСОБА_5, ОСОБА_1, та ОСОБА_2, які не
втратили права на частку у майні двору,
то кожному із них належало по 1/4 частині
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами що знаходиться
в АДРЕСА_1

10 лютого 2006 року голова колгоспного
двору ОСОБА_7 склала заповіт, котрим все
своє майно та належні їй права , які
належать їй на момент складання цього
заповіту та майно і права , які
належатимуть їй в майбутньому заповіла
синові ОСОБА_5 Даний заповіт
посвідчений Ліснохлібичинською
сільською радою Коломийського району 10
лютого 2006 року за реєстром № 14 (а.с.12)

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданого виконкомом
Ліснохлібичинської сільської ради
Коломийського району
Івано-Франківської області 15 лютого 2011
р., актовий запис №7 (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_4 спадщину фактично
прийняв її син ОСОБА_5, проживаючи разом
із спадкодавицею на день її смерті,
однак не оформив своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер син
спадкодавиці ОСОБА_4 , а чоловік
позивача -ОСОБА_5, що підтверджується
свідоцтвом про смерть, виданого
виконкомом Ліснохлібичинської
сільської ради Коломийського району
Івано-Франківської області 28 квітня 2011
р., актовий запис №15 (а.с.8).

На день його смерті залишилося
спадкове майно: житловий будинок, який
знаходиться в АДРЕСА_1 головою двору
котрого була його мати спадкодавиця
ОСОБА_4. Спадщину , що залишилась після
його смерті, позивач прийняла як
спадкомець першої черги за законом
проживаючи постійно із спадкодавцем на
день його смерті та будучи
зареєстровною на час відкритя спадщини
у спірному будинковолодінні. Заповіт
від імені спадкодавця ОСОБА_5 у
виконкомі Ліснохлібичинської
сільської ради не посвідчувався, що
підтверджується довідкою
Ліснохлібичинської сільської ради
Коломийського району
Івано-Франківської області № 670 від 26
червня 2012 року (а.с.10). Крім того з метою
оформлення спадщини позивач
звернулась із заявою про прийняття
спадщини за законом та видачу
свідоцтва про право на спадщину. Однак ,
нотаріус Другої Коломийської районної
державної нотаріальної контори не може
видати їй як спадкоємцю за законом
свідоцтво про право на спадщину на
спірний житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами
по АДРЕСА_1 із-за відсутності
правовстановлюючого документа, що
підтверджує право власності на спірне
нерухоме майно, а також відсутності
витягу із Реєстру прав власності на
нерухоме майно , що містить
характеристику та оцінку майна
померлого ОСОБА_5 (а.с.13)

Відповідно до оголошення в газеті
"ЗРінформ"№ 18 (964) 02 травня 2014 року
втрачене свідоцтво про право власності
на будинок з господарськими спорудами
і будівлями в АДРЕСА_1 видане
Коломийським райвиконкомом 03.12.1987 р. на
підставі рішення за № 220 від 14.140.1987 р. на
прізвище ОСОБА_4 вважати недійсним. (
а.с. 75).

Згідно довідки технічної
характеристики № 38728, виданої 09 грудня
2011 року Коломийським МБТІ, загальна
вартість будинку та господарських
будівель в АДРЕСА_1 становить 64 389,00 грн.
, а саме: житловий будинок зазначений
літерою "А" становить 30 182,00 грн., навіс
"Б"- 484,00 грн., літня кухня "В"- 9 305,00 грн.,
сарай "Г" - 984,00 грн., сарай "Д" - 2096,00 грн.,
сарай "Е" - 3 405,00 грн., сарай "Ж" - 11 040,00 грн.,
криниця " N "- 1368,00 грн., огорожа " N 1, N 3" - 5
231,00 грн., вимощення " І " - 294,00 грн. (а.с.15).

Крім того відповідачі по даній справі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належні їм частки із
майна колишнього колгоспного двору не
виділяли, не витребовували і не бажають
їх виділяти, подали заяви до нотаріуса
Другої Коломийської РДНК про відмову
від прийняття спадщини після смерті
батька ОСОБА_5 (а.с.10,11) .

Отже, суд прийшов до переконання, що за
позивачкою ОСОБА_1 слід визнати право
власності на житловий будинок та
господарські будівлі і споруди, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 а позов
задовольнити.

На підставі наведеного та ст. ст..268, 346,
392, 1269, 1346 ЦК України , керуючись
постановою Пленуму Верховного Суду
України за № 20 від 22.12.1995 року „Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності",
та ст.ст.10,11,88,197 ч.2, 209,213,214 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на нерухоме майно - житловий
будинок та господарські будівлі і
споруди: навіс, літню кухню, чотири
сараї, криницю, огорожу, вимощення, що
знаходяться в АДРЕСА_1 загальною
вартістю 64 389 (шістдесят чотири тисячі
триста вісімдесят дев'ять ) грн.

Рішення набирає законної сили після
закінчення встановленого строку
апеляційного оскарження.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана до апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Коломийський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, або отримання його копії.

Суддя: Беркещук Б. Б.