АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 2218/4319/11
Провадження № 22-ц/792/1/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі:
головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів
Власенка О.В., Юзюка О.М.,

при секретарях
Байдичі О.В.,

Терлич А.В.,

Шевчук Ю.Г.,

з участю позивачки
ОСОБА_3,

її представника
ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

його представниці
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 про поділ майна, визнання майна
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя та встановлення
порядку користування цим майном за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 24 грудня 2012
року,

встановила:

У травні 2011 року ОСОБА_3
звернулася до суду з уточненим у
подальшому позовом до ОСОБА_5 про поділ
в натурі між сторонами житлового
будинку АДРЕСА_1 (далі - житловий
будинок), і земельної ділянки загальною
площею 0,1235 га за вказаною адресою,
призначеної для будівництва та
обслуговування індивідуального жилого
будинку і господарських будівель
(присадибна ділянка) та ведення
особистого підсобного господарства, в
рівних частках.

Також ОСОБА_3 просила суд визнати
будівельні матеріали, з яких
побудовані хлів (літня кухня) з
підвалом і три гаражі з підвалом,
об'єктами права спільної сумісної
власності подружжя, визнати її право на
? частину цих будівельних матеріалів та
встановити порядок користування
спільним майном, відповідно до якого
вона буде користуватися
конструктивними елементами хліва
(літньої кухні) з підвальним
приміщенням, а відповідач -
конструктивними елементами трьох
гаражів з підвальним приміщенням.

Позивачка зазначила, що з 6 серпня
1988 року вона перебувала з ОСОБА_5 у
зареєстрованому шлюбі, який розірвано
за рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 17 вересня 2009
року. За час шлюбу сторони набули
вказане майно, а на даний час вони не
можуть досягти згоди з приводу його
поділу.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 24 грудня 2012 року позов
задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3
право власності на ? частку будівельних
матеріалів вартістю 19811 грн. 50 коп., з
яких побудовано літню кухню з підвалом,
та право власності на ? частку
будівельних матеріалів вартістю 43898
грн. 50 коп., з яких побудовано три гаражі
окремою будівлею, що знаходяться по
АДРЕСА_1. Залишено за ОСОБА_5 право
власності на ? частку будівельних
матеріалів, з яких побудовано хлів з
підвалом, загальною вартістю 19811 грн. 50
коп. та ? частку будівельних матеріалів
загальною вартістю 43898 грн. 50 коп., з
яких побудовано три гаражі окремою
будівлею, що знаходяться по АДРЕСА_1. В
решті позову відмовлено. Стягнуто з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 100 грн. 74 коп.
судових витрат.

Суд керувався тим, що житловий
будинок не може бути поділений в натурі
між співвласниками, оскільки
запропонований експертом варіант його
поділу не забезпечує рівність
відокремлених частин будинку та
рівність запропонованої до виділення
сторонам жилої площі. Експертом не
передбачена можливість облаштування в
одній із частин будинку допоміжних
приміщень (кухні, санвузла) і не
обчислена сума додаткових затрат
сторін на переобладнання та
перепланування житлового будинку. До
того ж, сторони відповідно до ст. 152 ЖК
України не одержали дозволу на
реконструкцію будинку. Через
неможливість поділу житлового будинку
між співвласниками відсутні підстави
для поділу земельної ділянки. Сторони в
шлюбі здійснили будівництво літньої
кухні та трьох гаражів з підвалами, які
в установленому порядку не прийняті в
експлуатацію, тому кожний з подружжя
має право на ? частину будівельних
матеріалів, використаних на цьому
будівництві. Літня кухня та гаражі не є
об'єктами права власності, внаслідок
чого вони не можуть бути предметами
поділу та встановлення порядку
користування майном.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Заперечуючи проти апеляційної
скарги, відповідач ОСОБА_5 зазначив, що
рішення суду є законним та
обґрунтованим, а тому відсутні
підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону
рішення суду не відповідає.

Суд першої інстанції не в повній
мірі з'ясував обставини, якими
обґрунтовувались позовні вимоги та
заперечення сторін, неправильно
витлумачив застосований закон (ст.ст.
183, 364 ЦК України, ст. 88 ЗК України) та не
дотримався положень ст.ст. 1, 10 ЦПК
України.

У зв'язку з неповним з'ясуванням
судом обставин, що мають значення для
справи, порушенням судом норм
матеріального та процесуального права
оспорюване рішення про відмову в
поділі житлового будинку та земельної
ділянки підлягає скасуванню з
ухваленням у цій частині позовних
вимог нового рішення.

Згідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України має
бути змінений розподіл судових витрат.

Встановлено, що з 6 серпня 1988 року
ОСОБА_5 і ОСОБА_3 перебували в
зареєстрованому шлюбі, який розірвано
за рішенням Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 17 вересня 2009 року. Від шлюбу
сторони мають двох повнолітніх дочок.

За час шлюбу ОСОБА_5 і ОСОБА_3 за
договором купівлі-продажу від 13
липня 2000 року придбали жилий будинок по
АДРЕСА_1. Покупцем домоволодіння
виступила позивачка.

Протягом 2000-2003 років сторони на
його місці побудували житловий будинок
А-2 загальною площею 224,9 кв.м., який
складається з: гаража І площею 22,8 кв.м.,
кладової ІІ площею 8,6 кв.м., коридору ІІІ
площею 12,6 кв.м., коридору ІV площею 3,0
кв.м., господарського приміщення V
площею 7,4 кв.м., кладової VІ площею 17,1
кв.м., топічної VІІ площею 4,8 кв.м.
(підвал); коридору 1-1 площею 7,5 кв.м.,
сходової клітини 1-2 площею 15 кв.м.,
житлової кімнати 1-3 площею 14,3 кв.м.,
столової 1-4 площею 19,3 кв.м., кухні 1-5
площею 12,6 кв.м., туалету 1-6 площею 3,2 кв.м.
(І поверх); сходової клітини 1-7 площею 12,8
кв.м., житлової кімнати 1-8 площею 31,5
кв.м., житлової кімнати 1-9 площею 12,3
кв.м., лоджії 1-10 площею 4,3 кв.м., житлової
кімнати 1-11 площею 14,9 кв.м., балкон
площею 0,9 кв.м. (ІІ поверх).

Вартість житлового будинку
склала 1352549 грн. (224,9х6014).

Рішенням виконавчого комітету
Хмельницької міської ради від 28 грудня
2000 року № 1148 передано у приватну
власність ОСОБА_3 земельну ділянку
площею 0,1235 га по АДРЕСА_1, з якої 0,10 га
призначено для будівництва та
обслуговування індивідуального жилого
будинку і господарських будівель
(присадибна ділянка) та 0,0235 га
призначено для ведення особистого
підсобного господарства.

На підставі цього рішення 23
травня 2001 року на ім'я позивачки видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ХМ № 20531.

Вартість земельної ділянки
площею 0,10 га, призначеної для
будівництва та обслуговування
індивідуального жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка), становить 139993 грн., а вартість
земельної ділянки площею 0,0235 га,
призначеної для ведення особистого
підсобного господарства, - 430 грн.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 5 березня 2010 року
визнано право власності ОСОБА_5 на ?
частину житлового будинку та
присадибної земельної ділянки площею
0,10 га. Іншу ? частину житлового будинку
та земельної ділянки залишено ОСОБА_3 В
позові ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання
права власності та поділ земельної
ділянки площею 0,0235 га, призначеної для
ведення особистого підсобного
господарства, відмовлено.

У 2004-2008 роках ОСОБА_5 і ОСОБА_3
спільною працею та за рахунок сумісних
коштів без відповідного дозволу та
належно затвердженого проекту на
території домоволодіння АДРЕСА_1,
здійснили будівництво літньої кухні
(хліва) з підвалом і трьох гаражів з
підвалом (окремою будівлею), які не
завершені будівництвом і не прийняті в
експлуатацію в установленому порядку.
Ступінь готовності літньої кухні
(хліва) з підвалом становить 87,4%, а трьох
гаражів з підвалом - 47%. Ринкова
вартість будівельних матеріалів, з
яких побудована літня кухня (хлів),
склала 39623 грн., а будівельних
матеріалів, з яких побудовані гаражі, -
87797 грн.

Зазначені обставини визнані
сторонами, а також підтверджуються
наявними у справі письмовими доказами
і висновками судової
будівельно-технічної експертизи.

Відповідно до ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

У разі поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

З положень ч. 3 ст. 331 ЦК України
вбачається, що до завершення
будівництва (створення майна) особа
вважається власником матеріалів,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва (створення
майна).

Право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою. Співвласники можуть
домовитися про порядок володіння та
користування майном, що є їхньою
спільною частковою власністю. Кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності. У разі
неможливості цього він має право
вимагати від інших співвласників, які
володіють і користуються спільним
майном, відповідної матеріальної
компенсації (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України).

Суд першої інстанції правомірно
виходив з того, що житловий будинок і
земельна ділянка площею 0,10 га,
призначена для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка), належать сторонам на праві
спільної часткової власності в рівних
частках кожному.

Також суд правильно дійшов
висновку, що незавершені будівництвом
літня кухня (хлів) з підвалом і три
гаражі з підвалом набуті ОСОБА_5 і
ОСОБА_3 за час шлюбу, належать їм на
праві спільної сумісної власності та
підлягають поділу.

ОСОБА_3 заявила вимогу про
визнання судом ідеальних часток
подружжя в будівельних матеріалах, які
використані на вказаному
незавершеному будівництві. Також
позивачка просила суд встановити
порядок користування сторонами цим
майном без його поділу в натурі.

Дотримуючись принципу
диспозитивності цивільного
судочинства, суд визнав право ОСОБА_5 і
ОСОБА_3 на ? частину будівельних
матеріалів, використаних на
будівництві літньої кухні (хліва) та
гаражів, за кожним.

При цьому суд обґрунтовано
відмовив в позові ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування
вказаним майном.

Кожен учасник спільної часткової
власності володіє не часткою майна в
натурі, а часткою в праві власності на
спільне майно у цілому. Вирішуючи
питання про володіння та користування
спільним майном, кожен із
співвласників вправі вимагати надання
йому тієї частини спільного майна в
натурі, яка відповідає його частці у
праві спільної часткової власності.
Установлення співвласниками порядку
користування майном не припиняє їх
право спільної часткової власності,
тому що такі частини не перетворюються
в об'єкт самостійної власності кожного
з них.

ОСОБА_3 просить виділити їй три
гаражі вартістю 87797 грн., що значно
перевищує вартість незавершеного
будівництва літньої кухні (хліва), яка
становить 39623 грн. Такий порядок
користування спільним майном призведе
до порушення прав ОСОБА_5, який буде
позбавлений можливості користуватися
належною йому частиною майна.

За таких обставин ці вимоги
ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.
Натомість сторони не позбавлені
можливості провести поділ
незавершеного будівництва в натурі.

В цій частині рішення суду
ґрунтується на повно і всебічно
досліджених обставинах справи та
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Разом із тим, відмовляючи в позові
про поділ житлового будинку та
земельної ділянки в натурі, суд
припустився помилки.

Статтею 183 ЦК України встановлено,
що подільною є річ, яку можна поділити
без втрати її цільового призначення.
Неподільною є річ, яку не можна
поділити без втрати її цільового
призначення.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (частина друга статті 183
цього Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЗК України
володіння, користування та
розпорядження земельною ділянкою, що
перебуває у спільній частковій
власності, здійснюються за згодою всіх
співвласників згідно з договором, а у
разі недосягнення згоди - у судовому
порядку. Учасник спільної часткової
власності має право вимагати виділення
належної йому частки із складу
земельної ділянки як окремо, так і
разом з іншими учасниками, які
вимагають виділення, а у разі
неможливості виділення частки -
вимагати відповідної компенсації.

Як передбачено ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

У відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК
України суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Аналіз змісту вищевказаних норм
свідчить про те, що поділ житлового
будинку, який перебуває у спільній
частковій власності осіб, є можливим,
якщо кожній зі сторін може бути
виділено відокремлену частину будинку
із самостійним виходом (квартиру) або у
разі, коли є технічна можливість
переобладнання будинку в ізольовані
квартири, які за розміром відповідають
розміру часток співвласників у праві
власності.

Якщо поділ технічно можливий, але
з відхиленням від розміру ідеальних
часток співвласників з урахуванням
конкретних обставин поділ може бути
проведений зі зміною ідеальних часток
і присудженням грошової компенсації
співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для поділку
будинку в натурі, який перебуває у
спільній частковій власності, є розмір
часток співвласників та технічна
можливість поділу будинку відповідно
до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної
часткової власності мають рівні права
стосовно спільного майна пропорційно
своїй частці в ньому, суд здійснюючи
поділ майна в натурі, повинен передати
співвласнику частки жилого будинку,
яка відповідає розміру й вартості його
частки, якщо це можливо без завдання
неспівмірної шкоди господарському
призначенню будівлі. Під неспівмірною
шкодою господарського призначення
слід розуміти суттєве погіршення
технічного стану жилого будинку,
перетворення в результаті
переобладнання жилих приміщень у
нежитлові, надання в рахунок частки
приміщень, які не можуть бути
використані як житлові через невеликий
розмір площі або через неможливість їх
використання (відсутність денного
світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті
поділу співвласнику передається
частина жилого будинку, яка перевищує
його частку, суд стягує з нього
відповідну грошову компенсацію і
зазначає в рішенні про зміну часток у
праві власності на будинок.

Даний висновок відповідає
правовій позиції, висловленій
Верховним Судом України в постанові
від 3 квітня 2013 року (справа № 6-12цс13),
яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для судів, що зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Згідно висновків судової
будівельно-технічної експертизи поділ
житлового будинку в натурі між
співвласниками технічно можливий.
Даний поділ може бути здійснений із
незначним відхиленням від розміру
ідеальних часток сторін (53% і 47%) та
присудженням грошової компенсації
співвласнику, частка якого
зменшується. При цьому сторони
погодились одержати вказану грошову
компенсацію у разі виділення їм судом
меншої часки будинку.

До того ж, експертом
запропоновані варіанти облаштування в
одній із частин будинку допоміжних
приміщень (кухні, санвузла) й обчислені
суми додаткових затрат сторін на
переобладнання та перепланування
житлового будинку.

За таких обставин апеляційний суд
дійшов висновку, що житловий будинок
підлягає поділу в натурі між
співвласниками за варіантом висновку
будівельно-технічної експертизи № 51/11
від 27 жовтня 2011 року з облаштуванням:
перегородки у підвалі (коридор ІІІ)
згідно висновку додаткової судової
будівельно-технічної експертизи № 56/13
від 12 грудня 2013 року; перегородки на
першому поверсі (сходова клітина 1-2)
згідно висновку додаткової судової
будівельно-технічної експертизи № 13/12
від 10 квітня 2012 року (варіант 2); кухні та
санвузла на другому поверсі (у житловій
кімнаті 1-9) згідно висновку додаткової
судової будівельно-технічної
експертизи № 56/13 від 12 грудня 2013 року.

Суд першої інстанції всупереч
положень ст.ст. 1, 10 ЦПК України не вжив
усіх необхідних заходів щодо одержання
дозволу виконавчого комітету
Хмельницької міської ради,
передбаченого ст. 152 ЖК України, на
переобладнання та перепланування
житлового будинку відповідно до
вказаних висновків судової
будівельно-технічної експертизи.

Натомість, на вимогу апеляційного
суду виконавчий комітет Хмельницької
міської ради надав такий дозвіл своїм
рішенням від 13 червня 2013 року № 420, до
якого внесено зміни рішенням від 27
лютого 2014 року № 132.

Отже, перешкоди для поділу
житлового будинку відсутні.

При цьому частину співвласника 1
слід виділити ОСОБА_3, а частину
співвласника 2 - ОСОБА_5 За вказаним
варіантом поділу житлового будинку
ОСОБА_3 має сплатити ОСОБА_5 грошову
компенсацію вартості його частки в
розмірі 47811 грн. 30 коп. (224,9:2)-104,5)х6014).

Для повного відокремлення частин
житлового будинку сторони мають
виконати будівельні роботи з його
переобладнання та перепланування. З
урахуванням місця та характеру цих
робіт на ОСОБА_5 слід покласти
облаштування перегородок у підвалі та
на І поверсі, а на ОСОБА_3 - облаштування
входу на І поверсі та санвузла, кухні,
допоміжних приміщень на ІІ поверсі.

При цьому з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 підлягає стягненню грошова
компенсація частини вказаних
будівельних робіт у розмірі 7931 грн. 50
коп. (1503+1573+5332+13607):2)-(1503+1573).

Земельна ділянка площею 0,10 га,
призначена для будівництва та
обслуговування індивідуального жилого
будинку і господарських будівель
(присадибна ділянка), має бути поділена
між сторонами за варіантом № 3 висновку
будівельно-технічної експертизи № 51/11
від 27 жовтня 2011 року. Даний варіант
враховує пропорційність розміру
часток сторін у вартості житлового
будинку та його розташування,
можливість вільного проходу сторін на
вулицю М. Трембовецької та ОСОБА_3 до
належної їй земельної ділянки площею
0,0235 га, призначеної для ведення
особистого підсобного господарства.

Указаний поділ житлового будинку
та земельної ділянки не суперечить
вимогам закону і не порушує права та
інтереси сторін.

Враховуючи розмір задоволених
позовних вимог, з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 підлягає стягненню 1050 грн.
судового збору та 120 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, а всього 1170 грн.
судових витрат. Також з відповідача на
користь держави слід присудити 650 грн.
(1700-1050) судового збору.

Окрім того, з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 має бути стягнуто 4800 грн.
(3200+400+1200) витрат, пов'язаних із
проведенням судових експертиз,
висновки яких були використані судом
для вирішення спору (№ 51/11 від 27 жовтня
2011 року, №13/12 від 10 квітня 2012 року, № 56/13
від 12 грудня 2013 року). Висновок
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи № 18/13
від 10 квітня 2013 року не є належним
доказом у справі, тому понесені ОСОБА_3
600 грн. на проведення цієї експертизи не
підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 314, 316, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 24 грудня 2012 року про
відмову в позові про поділ житлового
будинку та земельної ділянки і
розподіл судових витрат скасувати та
ухвалити нове рішення.

Розділити житловий будинок
АДРЕСА_1, виділивши в натурі:

- ОСОБА_3 - коридор ІІІ-1 площею 6,3
кв.м., коридор ІV площею 3,0 кв.м.,
господарське приміщення V площею 7,4
кв.м., кладову VІ площею 17,1 кв.м. (підвал);
сходову клітину 1-2-1 площею 9,9 кв.м. (І
поверх); сходову клітину 1-7 площею 12,8
кв.м., житлову кімнату 1-8-1 площею 19,7
кв.м., допоміжне приміщення 1-8-2 площею
11,8 кв.м., санвузол 1-9-1 площею 3,8 кв.м.,
кухню 1-9-2 площею 8,5 кв.м., лоджію 1-10
площею 4,3 кв.м., житлову кімнату 1-11-1
площею 11,9 кв.м., коридор 1-11-2 площею 3,0
кв.м., балкон площею 0,9 кв.м. (ІІ поверх),
загальною площею 120,4 кв.м., вартістю 724086
грн., що становить 53% житлового будинку;

- ОСОБА_5 - гараж І площею 22,8 кв.м.,
кладову ІІ площею 8,6 кв.м., коридор ІІІ-2
площею 6,3 кв.м., топічну VІІ площею 4,8
кв.м. (підвал); коридор 1-1 площею 7,5 кв.м.,
коридор 1-2-2 площею 5,1 кв.м., житлову
кімнату 1-3 площею 14,3 кв.м., столову 1-4
площею 19,3 кв.м., кухню 1-5 площею 12,6 кв.м.,
туалет 1-6 площею 3,2 кв.м. (І поверх)
загальною площею 104,5 кв.м., вартістю 628463
грн., що становить 47% житлового будинку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 47811 грн. 30 коп. грошової
компенсації вартості житлового
будинку.

Зобов'язати ОСОБА_3 облаштувати
вхід з вулиці на І поверх з віконного
отвору на сходовій клітині 1-2 (згідно
висновку будівельно-технічної
експертизи № 51/11 від 27 жовтня 2011 року),
встановити перегородку з дверним
отвором у житловій кімнаті 1-8 для
облаштування житлової кімнати 1-8-1
площею 19,7 кв.м. і допоміжного
приміщення 1-8-2 площею 11,8 кв.м.,
встановити перегородки у житловій
кімнаті 1-9 для облаштування санвузла
1-9-1 площею 3,8 кв.м. і кухні 1-9-2 площею
8,5 кв.м., встановити перегородки з
дверним отвором у житловій кімнаті 1-11
для облаштування житлової кімнати 1-11-1
площею 11,9 кв.м. і коридору 1-11-2 площею 3,0
кв.м. (згідно висновку
будівельно-технічної експертизи № 56/13
від 12 грудня 2013 року).

Зобов'язати ОСОБА_5 встановити
перегородку на сходовій клітині 1-2 для
відокремлення сходової клітини 1-2-1
площею 9,9 кв.м. і коридору 1-2-2 площею 5,1
кв.м. (згідно висновку
будівельно-технічної експертизи № 13/12
від 10 квітня 2012 року (варіант 2),
встановити перегородку в коридорі ІІІ
для відокремлення приміщень ІІІ-1 і
ІІІ-2 площею 6,3 кв.м. (згідно висновку
будівельно-технічної експертизи № 56/13
від 12 грудня 2013 року).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 7931 грн. 50 коп. грошової
компенсації вартості будівельних
робіт із переобладнання та
перепланування житлового будинку.

Розділити земельну ділянку
площею 0,10 га, розташовану по
АДРЕСА_1, яка призначена для
будівництва та обслуговування
індивідуального жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка), за варіантом № 3 висновку
судової будівельно-технічної
експертизи № 51/11 від 27 жовтня 2011 року,
виділивши в натурі:

- ОСОБА_3 - земельну ділянку площею
0,0425 га, обмежену цифрами та літерами 1,
Б, В, Г, Д, Ж, 8, 5,7, 6, 2, 1;

- ОСОБА_5 - земельну ділянку площею
0,0425 га, обмежену цифрами та літерами 1, 2,
3, 4, 5, 8, К, Л, М, Н, П, А, 1.

Земельну ділянку площею 0,0150 га,
обмежену цифрами 2, 6, 7, 5, 4, 3, 2, залишити у
спільній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 1170 грн. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
держави 650 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 4800 грн. витрат, пов'язаних із
проведенням судових експертиз.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції -
Спірідонова Т.В.

Доповідач - Ярмолюк О.І.
Категорія 46