УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Мазур Л.М., Макарчука М.А.,
Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду Донецької
області від 23 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_4, в якому просило
стягнути з відповідача на свою користь
заборгованість за кредитним договором
від 22 березня 2007 року №
GOXRRC05294061 в розмірі 37 483 грн 90 коп.

На обґрунтування позовних вимог
позивач посилався на те, що 22
березня 2007 року банк на підставі заяви
позичальника №
GOXRRC05294061 надав ОСОБА_4 строковий кредит
у розмірі 7 700 грн на 38 місяців з 22
березня 2007 по 22 березня 2010 року включно,
з умовами сплати за користування
кредитом відсотків у розмірі 1 % на
місяць на суму залишку заборгованості
по кредиту.

Вказав, що відповідач підтвердив свою
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання кредиту фізичним
особам «Розстрочка» складає між ним і
банком договір.

Позивач зазначив, що ОСОБА_4 взяті на
себе зобов'язання належним чином не
виконував, у зв'язку з чим утворилась
заборгованість в розмірі 37 483 грн 90 коп.,
яка складається із заборгованості за
кредитом в розмірі 6 723 грн 15 коп.;
заборгованості за процентами за
користування кредитом в розмірі 13 523
грн 40 коп.; заборгованості по комісії за
користування кредитом у розмірі 1 631 грн
41 коп.; пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором в
розмірі 13 344 грн 80 коп., а також штрафи
відповідно до пункту 1.5.20 Умов та правил
надання банківських послуг: штраф
(фіксована частина) в розмірі 500 грн та
штраф (процентна складова) в розмірі 1 761
грн 14 коп., а тому просив задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Єнакіївського міського суду
Донецької області від 07 жовтня 2013 року
позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 22 березня 2007
року № GOXRRC05294061 в сумі 37 483
грн 90 коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 23 грудня 2013 року апеляційну
скаргу ОСОБА_4 задоволено частково,
рішення Єнакіївського міського суду
Донецької області від 07 жовтня 2013 року
скасовано та ухвалено нове рішення про
часткове задоволення позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 22 березня 2007
року № GOXRRC05294061 в сумі 15 988
грн 23 коп., яка складається із
заборгованості за відсотками в сумі 12
920 грн 65 коп., заборгованості з комісії в
сумі 1 404 грн 21 коп. та заборгованості з
пені в сумі 1 663 грн 37
коп.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи
свої доводи неправильним
застосуванням судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушенням норм процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволені
позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги
та заперечення представника ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Шуліки А.В. на касаційну
скаргу, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про задоволення позовних
вимог, виходив із того, що відповідач
належним чином не виконував умови
кредитного договору, у зв'язку з чим
утворилась заборгованість в сумі
37 483 грн 90 коп., яка підлягає
стягненню із відповідача; при цьому
місцевий суд зазначив, що позивачем не
пропущено строк звернення до суду,
оскільки сторони в силу ст. 259 ЦК
України та відповідно до п. 5.5 Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам (далі - Умови) збільшили позовну
давність у 5 років.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення місцевого суду та ухвалюючи
нове рішення про часткове задоволення
позовних вимог, правильно послався на
відсутність в Умовах, які діяли на
березень 2007 року , передбаченого
сторонами строку звернення до суду, а
тому діяв загальний строк позовної
давності у 3 роки; проте суд
обґрунтовано виходив із того, що строк
позовної давності не сплив, оскільки на
примусовому виконанні знаходився
судовий наказ № 2-н-80, виданий 30 січня 2009
року Єнакіївським міським судом про
стягнення заборгованості з ОСОБА_4 на
користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 7 646
грн 50 коп., яка не погашена, а тому банк
має право на стягнення подальших
платежів відповідно до вимог договору
та в силу приписів ст. ст. 258, 264 ЦК
України.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судом
апеляційної інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом апеляційної
інстанції були дотримані норми
матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду
апеляційної інстанції, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 23 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Л.М. Мазур М.А. Макарчук А.В. Маляренко