Провадження №
Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И.

29 квітня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Маріуполя у складі судді
Степанової С.В., при секретарі
Нікіфорової Н.А., за участю позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Маріуполі
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Комітет самоорганізації
населення «Морський» про стягнення
моральної шкоди та відновлення
будівлі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди. В
позовній заяві вказав, що за договором
купівлі-продажу від 07.11.2005 року придбав
квартиру АДРЕСА_1. В результаті
придбання квартири, вважав, що йому
також було надано в користування
капітальний гараж, який він
використовував для господарських
потреб. Відповідачка є його сусідкою та
періодично висловлювала обурення, що
стіна жилого будинку, в якому вона
проживає є суміжною з його сараєм та
сирою. 03.03.2014 року він виявив, що сарай,
який знаходився в його користуванні,
зруйнований, а вміст винесено на
вулицю. Відповідачка підтвердила, що це
вона зруйнувала сарай. Вказаний сарай
він не будував, правовстановлюючих
документів на нього не має, але
здійснював косметичний ремонт та
змінив замок. Вважав, що сарай він
придбав разом з квартирою, оскільки
попередній власник квартири його
повідомив про наявність цього сараю. У
зв'язку із діями відповідачки у нього
порушився життєвий уклад, загострились
захворювання у зв'язку із нервовим
хвилюванням. Просив стягнути з
відповідача на його користь моральну
шкоду у сумі 3000 грн.

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги на підставах, вказаних в
позовній заяви, та просив їх
задовольнити. У подальшому також
просив зобов'язати відповідача
відновити зруйнований сарай. Суду
додатково пояснив, що продавець, у
якого він придбав квартиру, пояснив
йому, що сарай також тепер його. В ЖЕУ №
3 йому також повідомили, що сарай
належить йому, тому він користувався
ним з 2005 року, а на початку 2014 року
заявила, що це її сарай. Сарай був
капітальною будівлею, але
правовстановлюючих документів на
підтвердження права власності на
спірний сарай у нього не має, також не
має документу, на підставі якого він
користувався вказаним сараєм. В акті
комітету самоорганізації населення
«Морський» від 12.03.2014 року було
зазначено, що сарай належить йому з
його слів.

Відповідач позовні вимоги не визнала
та просила відмовити у їх задоволенні.
Суду пояснила, що сарай має 4 стіни, 2 з
яких є стінами квартири, яка належить
їй, третя - це стіна забору. Даний сарай
належав ОСОБА_3, який й надав деяким
сусідам право користування вказаним
сараєм та згодом подарував їй квартиру,
яка йому належала, тому вважала, що це
її сарай. Про те, що позивач
користувався сараєм вона не знала, а
коли дізналася у 2012 році, то стала
вимагати від позивача, щоб він звільнив
сарай.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
з клопотанням розглянути справу у його
відсутність та ухвалити рішення на
розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
вважає, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають з наступних підстав.

Позивачу на підставі договору
купівлі-продажу від 07.11.2005 року
належить квартира АДРЕСА_1. (а.с. 6).

Відповідачу на підставі договору
дарування від 05.02.2010 року належить
квартира АДРЕСА_2. (а.с. 34).

Згідно копії зведеного акту та плану
земельної ділянки будинку АДРЕСА_1, під
літ. З-1 знаходиться сарай, дві стіни
якого є стінами квартири відповідача.

Згідно вище вказаних договорів,
сторонам не надавалося право власності
на сарай під літ. З-1, який знаходиться
по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 та п. 3 ч.2 ст. 23 ЦК
України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

За загальним правилом встановленим
ст.331 Цивільного кодексу України, право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершеного будівництва (створення
майна).

Нормативним актом, що регулює
відносини, пов'язані з державною
реєстрацією прав на нерухоме майно та
їх обтяжень, є Закон України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно ч.1 ст. 3 Закону, державна
реєстрація прав в Україні є
обов'язковою, а інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження,
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Суд вважає, оскільки позивачем не
доведено право власності або право
користування спірним сараєм, то вимоги
про стягнення з відповідача моральної
шкоди за знищення або пошкодження
сараю задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог стосовно
пошкодження речей позивача , які
начебто зберігалися у даному сараю, то
позивачем не доведено, які саме речі
було пошкоджено, чи пошкоджені вони
саме відповідачем.

Суд не приймає акт комітету
самоорганізації населення «Морський»
як доказ належності позивачу як сараю,
так і пошкодження його речей, оскільки
викладені в ньому обставини, записані
зі слів позивача, про що він не
заперечував.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги про стягнення моральної шкоди є
необґрунтованими та такими що не
підлягають задоволенню.

Оскільки позивач не довів своє право
власності або користування вказаним
сараєм, то позовні вимоги щодо його
відновлення також не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у
зв'язку із відмовою у задоволенні
позовних вимог, сук не стягує з
відповідача понесені позивачем
витрати.

На підставі Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 23,
331 ЦК України, керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 213,
215, 218 ЦПК України,

В И
Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа Комітет самоорганізації
населення «Морський» про стягнення
моральної шкоди та відновлення
будівлі, залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Донецької області через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя
С.В. Степанова