Справа №: 164/411/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2014 року
Маневицький районний суд Волинської
області

в складі: головуючого-судді
Невара О.В.,

при секретарі
Долі О.І.,

з участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в смт. Маневичі справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Цмінівської
сільської ради Маневицького району
Волинської області про визнання права
власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_3 звернулися в суд з
позовом до Цмінівської сільської ради
Маневицького району про визнання права
власності на спадкове майно. Свої
вимоги обґрунтували тим, що ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2, ще за свого життя
27.06.2006 року склали заповіти, які було
посвідчено Цмінівською сільською
радою Маневицького району, згідно яких
все належне їм майно заповіли позивачу
ОСОБА_1 Спадкоємцем за законом на це
майно є позивач ОСОБА_3, яка має право на
обов'язкову частку у спадщині, оскільки
являється інвалідом з дитинства ІІ
групи. Спадщину після смерті ОСОБА_4,
ОСОБА_5 позивачі своєчасно у визначений
законодавством термін прийняли,
оскільки постійно проживали разом зі
спадкодавцями на час відкриття
спадщини. Інших спадкоємців ні за
заповітом, ні за законом на вказане
спадкове майно немає. Отримати
свідоцтво про право власності на
спадкове майно в позасудовому порядку
позивачі не мають можливості.
Посилаючись на зазначені обставини,
ОСОБА_1, ОСОБА_3 просили суд визнати за
ними в порядку спадкування право
власності в рівних частках на житловий
будинок з господарськими та побутовими
будівлями і спорудами, що знаходяться
по АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_4, ОСОБА_5
на праві спільної сумісної власності.

Позивач ОСОБА_1, представник
позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі з підстав, викладених у поданій
до суду заяві, просили визнати за
ОСОБА_1, ОСОБА_3 в порядку спадкування
право власності відповідно за кожним
окремо на 1/2 частину житлового будинку
з господарськими та побутовими
будівлями і спорудами, що знаходяться
по АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_4, ОСОБА_5
на праві спільної сумісної власності.

Позивач ОСОБА_3, представник
відповідача - Цмінівської сільської
ради Маневицького району в судове
засідання не з'явилися, будучи завчасно
у встановленому законом порядку
повідомленими про час та місце
слухання справи. Позивач ОСОБА_3 подала
до суду письмову заяву про розгляд
справи у її відсутності, позовні вимоги
підтримує у повному обсязі.
Представник відповідача - Цмінівської
сільської ради Маневицького району
подала до суду письмову заяву про
розгляд справи у її відсутності,
вказавши, що позовні вимоги сільська
рада визнає у повному обсязі, проти
задоволення позову не заперечують.

Враховуючи думку позивача
ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,
які не заперечують щодо розгляду
справи у відсутності вказаних позивача
та представника відповідача, а також
те, що в справі є достатньо доказів для
вирішення її по суті, суд ухвалив -
розглядати справу у відсутності
позивача ОСОБА_3 та представника
Цмінівської сільської ради
Маневицького району.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача,
проаналізувавши матеріали справи, суд
вважає, що позов підставний і підлягає
до задоволення.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 368 Цивільного кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, є їхньою спільною сумісною
власністю, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 372 Цивільного кодексу
України у разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1241 Цивільного кодексу
України малолітні, неповнолітні,
повнолітні непрацездатні діти
спадкодавця, непрацездатна вдова
(вдівець) та непрацездатні батьки
спадкують, незалежно від змісту
заповіту, половину частки, яка належала
б кожному з них у разі спадкування за
законом (обов'язкова частка). Розмір
обов'язкової частки у спадщині може
бути зменшений судом з урахуванням
відносин між цими спадкоємцями та
спадкодавцем, а також інших обставин,
які мають істотне значення. До
обов'язкової частки у спадщині
зараховується вартість речей
звичайної домашньої обстановки та
вжитку, вартість заповідального
відказу, встановленого на користь
особи, яка має право на обов'язкову
частку, а також вартість інших речей та
майнових прав, які перейшли до неї як до
спадкоємця. Будь-які обмеження та
обтяження, встановлені у заповіті для
спадкоємця, який має право на
обов'язкову частку у спадщині, дійсні
лише щодо тієї частини спадщини, яка
перевищує його обов'язкову частку.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу
України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу
України для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296
Цивільного кодексу України
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_4, ОСОБА_5 являлися власниками
житлового будинку з господарськими та
побутовими будівлями і спорудами, що
знаходяться по АДРЕСА_1. ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.
Ще за свого життя 27.06.2006 року останні
склали заповіти, які було посвідчено
Цмінівською сільською радою
Маневицького району, згідно яких все
належне їм майно заповіли позивачу
ОСОБА_1 Спадкоємцем за законом на це
майно є позивач ОСОБА_3, яка має право на
обов'язкову частку у спадщині, оскільки
являється інвалідом з дитинства ІІ
групи. Спадщину після смерті ОСОБА_4,
ОСОБА_5 позивачі своєчасно у визначений
законодавством термін прийняли,
оскільки постійно проживали разом зі
спадкодавцями на час відкриття
спадщини. Заяв про відмову від спадщини
вони не подавали. Інших спадкоємців ні
за заповітом, ні за законом на вказане
спадкове майно немає. Отримати
свідоцтво про право власності на
спадкове майно в позасудовому порядку
позивачі не мають можливості.
Зазначене підтвердили позивач ОСОБА_1,
представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні, вказані обставини не
оспорюються відповідачем, а також це
встановлено з досліджених судом
заповітів від 27.06.2006 року, посвідчених
Цмінівською сільською радою
Маневицького району та зареєстрованих
в реєстрі за № 108 та № 109, свідоцтв про
смерть серії НОМЕР_1 від 4.07.2007 року та
серії НОМЕР_2 від 5.09.2008 року, свідоцтва
про одруження серії НОМЕР_3 від 30.09.1959
року, свідоцтва про народження серії
НОМЕР_4 від 30.08.1965 року, довідок
Цмінівської сільської ради
Маневицького району № 206, № 209 від 24.01.2014
року та № 343 від 5.02.2014 року, висновку про
відповідність будинковолодіння по
АДРЕСА_1 діючим державним будівельним,
санітарним і пожежним нормам від 5.02.2014
року, витягу з погосподарської книги №
4 за 2008 рік Цмінівської сільської ради
Маневицького району, довідки серії Л-76
№ 347622, повідомлень Маневицької
державної нотаріальної контори № 199/01-16
від 5.03.2014 року та № 276/01-16 від 2.04.2014 року.

Аналізуючи зібрані та досліджені
в судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд вважає, що позивачі
ОСОБА_1, ОСОБА_3, являючись спадкоємцями
відповідно за заповітом та за законом
на житловий будинок з господарськими
та побутовими будівлями і спорудами, що
знаходяться по АДРЕСА_1, які належали
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на праві спільної
сумісної власності, фактично набули
право власності на вказане спадкове
майно. На даний час право власності на
нього ніким не оспорюється, а тому є всі
підстави для визнання права власності
на це майно за ОСОБА_1, ОСОБА_3 в рівних
частках.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 328, 368, 372, 1216, 1233, 1235, 1241, 1261,
1268-1270, 1296 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_3
відповідно за кожним окремо право
власності на ? частину житлового
будинку з відповідною частиною
господарських та побутових будівель і
споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1, які
належали ОСОБА_4, ОСОБА_5 на праві
спільної сумісної власності.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Маневицький районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: