справа № 2-20/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року Залізничний
районний суд міста Львова

в складі:

головуючого-судді
Ліуша А.І.

при секретарі
Максименко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
користування земельною ділянкою,
встановлення меж земельної ділянки та
усунення перешкод в користуванні
прибудинковою територією,-

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про
визнання права користування земельною
ділянкою, встановлення меж земельної
ділянки та усунення перешкод в
користуванні прибудинковою територією
покликаючись на те, що він проживає у
будинку АДРЕСА_1. Рішенням Залізничного
районного суду м. Львова зобов'язано
ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в
користуванні прибудинковою
територією, закріпленою до будинку
АДРЕСА_1, зняти огорожу і відкрити
доступ до будинку зі сторони воріт,
зняти зі стіни квартири АДРЕСА_2
цегляний стовбур. Відповідачі чинять
йому перешкоди у користуванні
прибудинковою територією,
обслуговуванні житлового будинку,
користуванні гаражами, сараєм. Просить
визнати за ним право користування
прибудинковою територією будинку
АДРЕСА_1 загальною площею 0,0848 га
відповідно до плану земельної ділянки,
виготовленого Львівським міським
центром земельного кадастру,
прибудинковою територією будинку
АДРЕСА_1 загальною площею 0,0059 га на
умовах сервітутного спільно-сумісного
користування відповідно до плану
земельної ділянки, виготовленого
Львівським міським центром земельного
кадастру, встановити межі земельних
ділянок - прибудинкової території
будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 відповідно
до плану земельної ділянки,
виготовленого Львівським міським
центром земельного кадастру та
зобов'язати ОСОБА_2 не чинити йому
перешкоди в користуванні
прибудинковою територією, закріпленою
до будинку АДРЕСА_1, відкрити йому
доступ і проїзд з вул. Виговського та
демонтувати самовільно встановлені
ворота.

У судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги,
давши пояснення, аналогічні викладеним
у позовній заяві, просять позов
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов заперечив та пояснив,
що відповідачі не чинять жодних
перешкод у користуванні прибудинковою
територією, закріпленою до будинку
АДРЕСА_1. Просить у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов у задоволенні позову
слід відмовити за його
безпідставністю.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1
на підставі договору купівлі-продажу
від 23 серпня 1996 року посвідченого
нотаріусом Другої Львівської
державної нотаріальної контори, на
праві спільної часткової власності,
належить 1/8 частина жилого будинку
АДРЕСА_1.

Відповідачу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на
підставі договору дарування від 13
грудня 2002 року, посвідченого приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, на праві
спільної часткової власності, належить
по 1/3 частині жилого будинку АДРЕСА_2.

Жилий будинок АДРЕСА_2 розташований на
земельній ділянці, площею 0,0892 га, яка
перебуває у постійному користуванні
співвласників жилого будинку АДРЕСА_2.
/т.1 а.с. 131/

Жилий будинок АДРЕСА_1 розташований на
земельній ділянці, площею 0,0848га, яка
перебуває у постійному користуванні
співвласників жилого будинку АДРЕСА_1.
/т.1 а.с. 131/

Суд вважає, що у задоволенні позовних
вимог про визнання за позивачем права
користування прибудинковою територією
будинку АДРЕСА_1 загальною площею 0,0848
га слід відмовити, оскільки, як
встановлено в судовому засіданні право
користування даною земельною ділянкою
в зазначених розмірах сторонами не
оспорюється, право користування даною
земельною ділянкою стверджується її
планом та позивачем не надано суду
жодних доказів оспорювання його права
користування даною земельною ділянкою.
/т.1 а.с. 131/

На переконання суду, у задоволенні
позовних вимог щодо користування
позивачем прибудинковою територією
будинку АДРЕСА_1 загальною площею 0,0059
га на умовах сервітутного
спільно-сумісного користування,
зобов'язання відповідача ОСОБА_2 не
чинити йому перешкоди в користуванні
прибудинковою територією, закріпленою
до будинку АДРЕСА_1, відкрити йому
доступ і проїзд з вул. Виговського та
демонтувати самовільно встановлені
ворота слід також відмовити, оскільки
згідно висновку експерта №011/12 від 03
квітня 2012 року можливо влаштувати
заїзд до будинку АДРЕСА_1 з
використанням вже існуючого заїзду.

Окрім того позивачем та його
представником доказів, які б
спростовували наведені факти суду не
надано.

Також рішенням Залізничного районного
суду м. Львова від 26 вересня 2005 року, яке
набралт законної сили, уже зобов'язано
ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 в
користуванні прибудинковими
територіями будинків АДРЕСА_1, АДРЕСА_2
/т. 1 а.с. 42 зворот., т. 2 а.с. 79/

Відповідно до ч. 2,3,5 ст. 158 ЗК України
виключно судом вирішуються земельні
спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб, а
також спори щодо розмежування
територій сіл, селищ, міст, районів та
областей. Органи місцевого
самоврядування вирішують земельні
спори у межах населених пунктів щодо
меж земельних ділянок, що перебувають у
власності і користуванні громадян, та
додержання громадянами правил
добросусідства, а також спори щодо
розмежування меж районів у містах. У
разі незгоди власників землі або
землекористувачів з рішенням органів
місцевого самоврядування, органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів спір вирішується судом.

У відповідності до п. 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 16
квітня 2004 року №7 «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» згідно зі статтею 158 ЗК суди
розглядають справи за спорами про
межі земельних ділянок, що перебувають
у власності чи користуванні
громадян-заявників, які не
погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належить
вирішення земельних спорів у порядку,
встановленому законом.

Враховуючи наведені норми, суд також
вважає, що спір про встановлення чи
відновлення меж земельних ділянок не
підвідомчий суду, оскільки особа має
право звернутись до суду за захистом
свого порушеного, невизнаного чи
оспорюваного права на землю, якщо
розгляд земельного спору відповідним
органом місцевого самоврядування не
приніс позитивного результату, а тому у
задоволенні даної позовної вимогт
також слід відмовити.

Дані обставини справи стверджуються
також іншими матеріалами справи, які не
викликають сумніву у їх об'єктивності.

Таким чином, оцінюючи докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги не знайшли своє
ствердження в судовому засіданні, а
тому не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212, 215, 218 ЦПК
України, ст. 158 ЗК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання права користування
земельною ділянкою, встановлення меж
земельної ділянки та усунення перешкод
в користуванні прибудинковою
територією - відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя /підпис/
Ліуш А.І.

Копія вірна.

Суддя:
Ліуш
А.І.