Справа №489/2794/14-ц 22.05.2014 22.05.2014 22.05.2014
Провадження № 22ц/784/1641/14
Головуючий у першій інстанції
Суддя-доповідач апеляційного суду
У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів - Царюк Л.М., Буренкової
К.О.,

при секретарі - Богуславській О.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного Фонду в
Ленінському районі м. Миколаєва (
надалі - УПФУ) на ухвалу судді
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 21 квітня 2014 року про
відмову у відкриття провадження за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва до ОСОБА_3 про стягнення
надмірно отриманої пенсії,

В С Т А Н О В И Л А:

16 квітня 2014 року УПФУ звернулося
до суду з позовом, у якому просило
стягнути з ОСОБА_3 кошти за надмірно
виплачену пенсію по втраті
годувальника, отриману внаслідок
зловживання своїми обов'язками за
період з 1 травня по 31 серпня 2013 року у
розмірі 3976.00 грн.

На обґрунтування своїх вимог УПФУ
зазначало, що переплата виникла у
зв'язку з ненаданням ОСОБА_3 в вересня
2013 році довідки з навчального закладу -
Миколаївського професійного ліцею
сфери послуг, де остання навчалася з 2010
року. Саме у зв'язку з навчанням
відповідно до положень ст. 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» ОСОБА_3
отримувала пенсію по втраті
годувальника, яку мала право
отримувати й в подальшому до
закінчення навчального закладу, але не
довше ніж до досягнення нею 23 років.
Проте, з листа навчального закладу
стало відомо, що ОСОБА_3 була достроково
відрахована з ліцею з 15 квітня 2013 року,
а тому відповідно до ст. 50 зазначеного
Закону суми надмірно виплачених пенсій
сплачуються особою, яка їх отримала,
добровільно або стягуються в судовому
порядку.

Ухвалою судді Ленінського
районного суду м. Миколаєва від
21 квітня 2014 року відмовлено у
відкритті провадження у справі за
вказаним позовом з тих підстав, що
заява не підлягає розгляду у судах у
порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі УПФУ
просило ухвалу судді скасувати і
постановити нову ухвалу, якою відкрити
провадження по справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи у відкритті
провадження за заявою позивача, суд
першої інстанції виходив з того, що
позовна заява не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства, а
відповідно до ст. 18 КАС України
підвідомча адміністративному суду,
оскільки Пенсійний Фонд є суб'єктом
владних повноважень, а спір між
сторонами є публічно-правовим.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна.

За приписами ч. 2 ст. 16 ЦК України
одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших відносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії, чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Стаття 3 КАС України визначає, що
відповідач у справі адміністративної
юрисдикції є суб'єктом владних
повноважень, а у випадках, передбачених
законом, й інші особи, до яких звернена
вимога позивача.

Пунктом 5 ч. 4 ст. 50 КАС України
передбачено, що громадяни України
можуть бути відповідачами за
адміністративним позовом суб'єкта
владних повноважень у випадках,
встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що виникають у зв'язку зі здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 21
зазначеного Кодексу вимоги про
відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав,
свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадження з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Як зазначено в постанові
Верховного Суду України по
адміністративній справі № 21-204а13 від 18
червня 2013 року аналіз припису

ч. 2 ст. 21 КАС України дає підстави для
однозначного висновку про те, що
адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди лише за наявності таких умов:
вимоги мають стосуватися шкоди,
завданої лише суб'єктом владних
повноважень; такі вимоги мають бути
поєднані з вимогою про визнання
протиправними рішення, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Як вбачається з матеріалів
позовної заяви, відповідач по справі
це фізична особа, яка за Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
отримував пенсію по втраті
годувальника, яку нараховувало і
виплачувало УПФУ, яке є позивачем по
справі.

Як посилається позивач
внаслідок приховування ОСОБА_3
обставин щодо її відрахування з
навчального закладу, що є підставою для
припинення виплати пенсії, УПФУ
завдана майнова шкода у вигляді
безпідставно отриманої пенсії у
зв'язку з втратою годувальника.

Таким чином, відповідач у
спірних правовідносинах не виконував
функцій суб'єкта владних повноважень, а
спір, що виник між сторонами про
відшкодування майнової шкоди, не можна
віднести до сфери публічно-правових
відносин.

В обґрунтування свого рішення
суддя послався на п. 16 Постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 20 травня 2013 року № 8 «Про
окремі питання юрисдикції
адміністративних судів», за
положеннями якого стверджується, що
Пенсійний фонд України є суб'єктом
владних повноважень, а спори, що
виникають між учасниками цих відносин,
є публічно-правовими.

Проте, поза увагою судді
залишилася постанова Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 14
лютого 2014 року № 2 відповідно до якої
унесені зміни до зазначеної постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України, зокрема пункт 16.2 цієї
постанови, яким було роз'яснено, що
вирішення спорів про стягнення
надмірно виплачених коштів, порядок
яких передбачено Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-1У, належить до
юрисдикції адміністративних судів,
виключено.

За такого, суддя помилково
дійшов висновку, що спір між сторонами
підлягає розгляду в адміністративному
суді, оскільки він вирішується в
порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене,
оскаржувана ухвала підлягає
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд для вирішення питання
про відкриття провадження у справі.

Задовольняючи апеляційну
скаргу частково, колегія суддів
виходить з того, що повноваженнями
апеляційного суду відповідно до
ст. 307 ЦПК України не передбачено
постановлення ухвали про відкриття
провадження по справі.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва задовольнити
частково.

Ухвалу судді Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 24 квітня 2014 року
скасувати, а справу направити на новий
розгляд для вирішення питання про
відкриття провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді