У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О., суддів:
Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,
Журавель В.І., Ситнік О.М.,розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про зміну розміру
аліментів, за касаційною скаргою
ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду
Запорізької області від 11 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом, у якому зазначала, що
рішенням Новомиколаївського районного
суду Запорізької області від 28 березня
2007 року стягнуто з ОСОБА_7 на її користь
аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 200 грн щомісячно.
Оскільки відповідач аліменти сплачує
невчасно, має заборгованість зі сплати
аліментів, працює та має можливість
сплачувати аліменти вчасно, просила
збільшити розмір аліментів до 800 грн
щомісячно.

Рішенням Новомиколаївського районного
суду Запорізької області від 30 жовтня
2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 11 грудня
2013 року рішення Новомиколаївського
районного суду Запорізької області від
30 жовтня 2013 року скасовано, позов
задоволено частково. Змінено розмір
аліментів, утримуваних з ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_6 на дочку ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення
Новомиколаївського районного суду
Запорізької області від 28 березня 2007
року, з 200 грн до 500 грн до досягнення
дитиною повноліття. В іншій частині
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та ухвалити нове
рішення.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
дослідивши матеріали цивільної справи
та вивчивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона має бути задоволена
частково.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог щодо збільшення розміру
аліментів, суд першої інстанції
керувався тим, що обставини, за яких
вирішувалося питання щодо стягнення
аліментів, на час звернення до суду з
позовом не змінилися і вже були
враховані при розгляді справи про
стягнення аліментів. Позивачем не
надано доказів зміни майнового
становища відповідача.

Задовольняючи позов частково, суд
апеляційної інстанції керувався тим,
що сплачувані аліменти у розмірі 200 грн
становлять менше ніж 30 % прожиткового
мінімуму на дитину на час розгляду
справи у суді.

Погодитися з такими висновками
апеляційного суду не можна.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для цієї справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказані вимоги апеляційним судом не
дотримано.

Встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є
батьками ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження дитини (а.с. 4).

Рішенням Новомиколаївського районного
суду Запорізької області від 28 березня
2007 року стягнуто з ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_6 аліменти на дочку ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 200 грн щомісячно
(а.с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного
кодексу України (далі - СК
України) розмір аліментів, визначений
за рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року № 3
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» роз'яснено, що,
вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182
СК України. При цьому необхідно мати на
увазі, що зміна законодавства у частині
визначення мінімального розміру
аліментів на одну дитину не є підставою
для перегляду постановлених раніше
судових рішень про їх стягнення.

На вказані вимоги закону апеляційний
суд уваги не звернув та помилково
вважав, що сама лише зміна законодавчо
встановленого мінімального розміру
аліментів є підставою для зміни
розміру стягуваних аліментів.

Із позовної заяви вбачається, що, окрім
посилання на підвищення прожиткового
мінімуму, позивачка вказувала на зміну
її майнового та сімейного становища,
зокрема на те, що вона народила другу
дитину та перебуває у відпустці по
догляду за нею. Також вказувала, що
змінився й майновий стан відповідача,
який має постійну роботу, дохід від
якої дозволяє сплачувати аліменти у
більшому розмірі.

Апеляційний суд на вказані обставини
уваги не звернув, не дотримав вимог ч. 4
ст. 10 ЦПК України, не встановив фактичні
обставини, не дослідив докази, надані
позивачкою, та не надав цим доказам
відповідної правової оцінки, а суд
касаційної інстанції зазначеними
повноваженнями не наділений, тому
рішення суду апеляційної інстанції
належить скасувати, а справу передати
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 338, 343, 344, 345, 347
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 11 грудня 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О.
Гвоздик Судді: Є.П.
Євграфова В.І. Журавель І.М. Завгородня
О.М. Ситнік