Провадження №22-ц/784/1335/14
Суддя по 1 інстанції Кокарєв В.В.
Доповідач апеляційної інстанції
Ухвала

Іменем України

28 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів: Серебрякової Т.В.,
Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання
- Яценко Л.В.,

за участю:

- позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 26 березня 2014 року,
ухвалене за позовом ОСОБА_2 до
Миколаївської міської ради про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини,

встановила:

19 грудня 2013 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до
Миколаївської міської ради про
визначення їй додаткового строку для
прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог
вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її
батько ОСОБА_3, після смерті якого
відкрилася спадщина на квартиру
АДРЕСА_1, яка належала йому, як
співвласнику, на праві спільної
сумісної власності.

Як на поважність причин пропуску
строку для прийняття спадщини,
позивачка посилалась на те, що з кінця
листопада 2011 року до кінця квітня 2012
року здійснювала постійний догляд за
своїм двоюрідним братом ОСОБА_4, який
тяжко хворів та проживав у Київській
області, у зв'язку з чим, та за своїм
моральним станом, не мала можливості
звернутися до нотаріуса.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 26 березня 2014 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та
неправомірність дій нотаріуса щодо не
визначення частки померлого у спільній
сумісній власності, просила рішення
суду скасувати і ухвалити нове, яким
задовольнити її позов.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив із того,
що позивачка не з поважних причин не
скористалася своїм правом на прийняття
спадщини за законом після смерті
спадкодавця.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
оскільки він відповідає обставинам
справи та вимогам закону.

Для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК).

Відповідно до ч.3 ст. 1270 ЦК України,
суд може за позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, визначити йому
додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Як роз'яснено у пункті 24
постанови Пленуму Верховного суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» від 30 травня 2008 року №
7, вирішуючи питання про призначення
особі додаткового строку, суд
досліджує поважність причини пропуску
строку для прийняття спадщини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Проте, таких обставин судом
встановлено не було.

Як встановлено судом та
вбачається із матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Миколаєві
помер батько позивачки ОСОБА_3, який був
зареєстрований та постійно проживав в
квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 4,7,30).

Разом з ним в квартирі проживав і
був прописаний ОСОБА_5, який доводився
йому зятем (а.с.30).

Після його смерті відкрилася
спадщина на вказану квартиру, яка
належала йому, як співвласнику, на
праві спільної сумісної власності з
позивачкою ОСОБА_2, її чоловіком ОСОБА_5
та їх сином ОСОБА_6 на підставі
свідоцтва про право власності від 06
березня 1997 року (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_3 спадкова
справа не заводилася (а.с.26-28).

Спадкоємцем першої черги за
законом є його дочка позивачка ОСОБА_2

Інших спадкоємців першої черги за
законом, які прийняли спадщину в
установленому законом порядку, не
встановлено.

Тому підстав вважати, що
Миколаївська міська рада є неналежним
відповідачем, на що посилалася
позивачка, не вбачається.

ОСОБА_2 не прийняла спадщину після
смерті батька у шестимісячний строк,
встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України.

Звертаючись до суду з зазначеним
позовом, ОСОБА_2 посилалась на те, що з
кінця листопада 2011 року до кінця квітня
2012 року здійснювала постійний догляд
за своїм двоюрідним братом ОСОБА_4, який
тяжко хворів та проживав у Київській
області, у зв'язку з чим, та за своїм
моральним станом, не мала можливості
звернутися до нотаріуса. Те, що
позивачка їздила у вказаний період до
свого брата у Київську область
підтвердив допитаний в суді свідок
ОСОБА_7

Інших доказів на підтвердження
своїх доводів, ОСОБА_2 суду не надала та
до суду звернулася більш ніж через
півтора роки - у грудні 2013 року.

Отже, доказів, які б свідчили про
наявність причин, пов'язаних з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для подання заяви до
нотаріуса у шестимісячний строк
позивачкою не надано.

Посилання ОСОБА_2 на пригнічений
психологічний стан, періодичне
проживання деякий час в іншій області
та юридичну необізнаність не є такими
поважними причинами, у розумінні ч. 1 ст.
1272 ЦК України.

За такого, суд повно, всебічно
дослідивши обставини спору, дав
належну оцінку доказам по справі та
прийшов до вірного висновку про те, що
позивачка не з поважних причин
пропустила шестимісячний строк,
передбачений ст.1270 ЦК України, для
прийняття спадщини після смерті
батька.

Таким чином, встановивши наведені
обставини, суд обґрунтовано відмовив у
задоволенні позову ОСОБА_2 про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги про те,
що нотаріус неправомірно відмовив у
видачі свідоцтва про право на спадщину
та позивачка не подавала заяву про
відмову від спадщини, правильність
висновку суду щодо предмету позову не
спростовують.

До того ж, не притягнення до
участі у справі інших осіб
(співвласників квартири) не є підставою
для задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів
не вбачає підстав для скасування
рішення суду, постановленого з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити, а рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 26
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього часу протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: