Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/1327/14
Головуючий у 1 інстанції: Скользнєва
Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

09 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 20 січня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк», Публічного
акціонерного товариство «Дельта Банк»,
третя особа ОСОБА_3, про визнання
кредитного договору недійсним

В С Т А Н О В
И Л А:

У червні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя з позовом до ТОВ
«Український промисловий банк» в особі
Запорізької філії ТОВ « Укрпромбанк»
про внесення змін до п. 1.1 кредитного
договору № 82-0111009/ФКВ-08 від 09.09.2008 p.

В позові, неодноразово уточненому в
ході судового розгляду зазначав, що 09
вересня 2008 року між ним та ТОВ
«Укрпромбанк» було укладено кредитний
договір № 82-0111009/ФКВ-08 про надання
кредиту в сумі 64600,00 доларів США під 12,4%
річних. Кредит був наданий строком до 08
вересня 2023 року.

Посилаючись на допущені банком під час
укладення договору порушення прав
споживача, зокрема, невизначеність
порядку повернення кредиту, порушення
банком обов'язків щодо наведення
детального розпису загальної вартості
кредиту, надання споживачеві
інформації щодо методики визначення
валютного курсу, строків і комісій,
пов'язаних з конвертацією валюти
платежу у валюту зобов'язання під час
здійснення платежів за кредитним
договором, попередження про валютні
ризики позичальника, а також
встановлення комісій всупереч вимогам
п. 3.6 Правил надання банками України
інформації споживача про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту затверджених Постановою НБУ
№168 від 10.05.2007p., просив визнати
недійсним кредитний договір №
82-01110098/ФКВ -08 від 9 вересня 2008 p.,
укладений між ТОВ « Укрпромбанк» та
ОСОБА_2

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 25 січня 2011р. до участі в
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору залучено ОСОБА_3

Ухвалою Ленінського суду м. Запоріжжя
від 07 квітня 2011 р. зазначену справу
передано за підсудністю на розгляд до
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 08 серпня 2011 р. справу
прийнято до провадження

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2011
року позов ОСОБА_2 задоволено.
Кредитний договір № 82- 0111009/ФКВ-08 від 09
вересня 20008 року, укладений між ТОВ
«Укрпромбанк» та ОСОБА_2 визнано
недійсним.

За заявою AT «Дельта Банк», яке набуло
право вимоги за кредитним договором №
82-11009/ФКВ-08 від 09 вересня 2008 року та
відповідними договорами забезпечення
на підставі договору про передачу
активів та кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта
Банк», посвідченого 30 червня 2010 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
та зареєстрованого в реєстрі за № 2258,
ухвалою Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя суду від 10 жовтня 2013 року
заочне рішення суду по цій справі від 23
листопада 2011 року скасоване. Справу
призначено до розгляду в загальному
порядку.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 27 листопада 2013 р. до
участі в цій справі в якості
співвідповідача залучене ПАТ «Дельта
Банк».

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 20 січня 2014 року
відмолено у задоволені позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на незаконність, порушення
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати, та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

ПАТ «Дельта Банк» надані заперечення
на апеляційну скаргу, в яких він вважає
доводи апеляційної скарги
безпідставними і просить залишити
рішення без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта ОСОБА_6,
представника ПАТ «Дельта Банк»
Єрьоміної Д.В., перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини та правовідносини.

09 вересня 2008 року між ним та ТОВ
«Укрпромбанк» було укладено кредитний
договір № 82-0111009/ФКВ-08 про надання
кредиту в сумі 64600,00 доларів США під 12,4%
річних. Кредит був наданий строком до 08
вересня 2023 року.

З матеріалів справи вбачається, що суд
з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК
України належно оцінив надані
сторонами докази, виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно з законом, вирішивши
питання наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, суті правовідносин, що
випливають із встановлених обставин,
правильно застосував правові норми до
цих правовідносин і дійшов вірного
висновку про відмову в задоволенні
позову.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд
першої інстанції розглянув справу в
межах вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Суд першої інстанції проаналізував
умови вказаного кредитного договору і
дійшов висновку про їх відповідність
нормам права.

Зокрема, такі висновки стосуються п. 2.4
кредитного договору, за яким
передбачено, що повернення кредиту
здійснюється щомісячно частинами в
розмірі не менш як 358,89 дол. США по 20
(двадцяте) число включно кожного
місяця, починаючи з місяця, наступного
за місяцем отримання кредиту. За п.п.2.6,
2.7 кредитного договору проценти за
користування кредитом нараховуються у
валюті кредиту за період з дня його
надання до дня його повернення.
Проценти нараховуються щомісячно на
фактичну заборгованість по кредиту за
період з першого по останній день
кожного календарного місяця. При
розрахунку процентів за користування
кредитом використовується метод
факт/факт, виходячи з фактичної
кількості днів у місяці та році. При
розрахунку процентів враховується
день надання та не враховується день
повернення кредиту. Нараховані
проценти сплачуються позичальником у
валюті кредиту по 20 (двадцяте) число
(включно) кожного наступного місяця за
місяцем нарахування процентів та
одночасним поверненням кредиту.

Пунктом 1.6 кредитного договору
встановлено комісію за надання кредиту
в розмірі 1,5% від суми кредиту; згідно п.
2.11 кредитного договору сплата комісії
за видачу готівкових коштів
здійснюється у день надання кредиту у
гривневому еквівалентів за офіційним
курсом НБУ на день сплати.

Пунктом 1.7 кредитного договору також
передбачено комісію за управління
кредитом в розмірі - 0,1% від суми
кредиту, що у відповідності до п. 2.10
договору нараховується щомісячно у
гривневому еквіваленті по
офіційному курсу НБУ на день
нарахування і сплачується
позичальником у національній валюті
по 20 (двадцяте) число (включно; кожного
наступного місяця, що слідує замісяцем
її нарахування та одночасно з
остаточним поверненням кредиту.

Суд першої інстанції правильно
встановив, що розрахунок платежів, які
підлягають нарахуванню та сплаті за
кредитним договором наведено в Додатку
№1 до кредитного договору («Графік
платежів за договором»), який складено y
відповідності до форми, рекомендованої
Правилами надання банками України
інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту, затвердженими Постановою НБУ
№ 168 від 10 травня 2007 p. Додаток
підписаний сторонами правочину.

Та обставина, що перед укладанням
договору позичальнику було надано
інформацію про умови кредитування та
сукупну вартість кредиту у
відповідності до затверджених
Постановою НБУ № 168 від 10 травня 2007 року
Правил надання банками України
інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту встановлена судом першої
інстанції, виходячи обставини
наявності підпису позичальника на
заяві-анкеті від 05 серпня 2008 року, в
тексті якої зазначено, що підписання
цієї заяви-анкети позичальником
підтверджує факт письмового
ознайомлення з умовами кредитування
ТОВ «Укрпромбанк» та отримання
листа-повідомлення про умови
кредитування ТОВ «Укрпромбанк», а
також підтверджено, що всі умови
зрозуміли, позичальник повністю з ними
згоден, заперечень, зауважень та
запитань не має та зобов'язався їх
виконувати. Аналогічні підтвердження
факту письмового ознайомлення з
умовами кредитування містяться в п. 7.1
підписаного позичальником кредитного
договору.

Відповідно доводи апеляційної скарги,
в яких апелянт виклав обставини, з яких
вважає договір таким, що не відповідає
ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів» є спростованими.

Доводи апеляційної скарги щодо
безпідставності встановлення комісії
у розмірі 1,5% від суми кредиту
відповідають підставам позовних вимог,
заявлених у цій частині у суді першої
інстанції, які знайшли своє належне
вирішення під час розгляду справи у
суді першої інстанції. Так, правильним
є висновок рішення, що встановлення
комісій за надання кредиту (1,5% від суми
кредиту) та за управління кредитом (0,1%
від суми кредиту) не суперечить
положенням чинного законодавства,
оскільки, у відповідності до ч. 5 ст. 1 та
ст. 4 закону України «Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг», відкриття рахунку,
здійснення розрахунково-касового
обслуговування, обслуговування
кредитної заборгованості, тощо, є
супутніми фінансовими послугами, що
надаються банком споживачеві при
отриманні ним споживчого кредиту, і з
огляду на положення ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг», надання таких
послуг здійснюється суб'єктами
господарювання на підставі договору.

Доводи апеляційної скарги щодо
порушення вимог Закону України «Про
захист прав споживачів» в тій частині,
що кредитний договір повинен містити
детальний розпис сукупної вартості
кредиту для споживача (у процентному
значенні та грошовому виразі) з
урахуванням відсоткової ставки за
кредитом та вартості всіх послуг
(реєстратора, нотаріуса, страховика,
оцінювача тощо), пов'язаних з
одержанням, обслуговуванням,
погашенням кредиту та укладенням
договору про надання споживчого
кредиту не спростовують висновки
рішення суду, оскільки дана редакція
абз.6 ч. 4 ст. 11 цього Закону не
застосовується до вирішення питання
про дійсність оспореного договору, так
як введена у дію Законом України № 3795-VI
від 22.09.2011 у той час, як оспорений
договір укладений 09.09.2008р.

Доводи апеляційної скарги про
невідповідність умов договору ст. 1029,
1030, 1033 ЦК України є неприйнятними,
оскільки вказані норми матеріального
права врегульовують питання у
договорах управління майном, а між
сторонами справи спірними є
правовідносини з питання дійсності
укладеного договору банківського
кредиту.

Вказані правовідносини правильно
врегульовані судом у відповідності до
ст. ст. 526, 543, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК
України, з системного аналізу яких
вбачається, що зобов'язання за
договором, у тому числі за договором
кредиту, за яким кредитодавець надає
кошти, а позичальник зобов'язується їх
повернути за сплатою процентів, є
обов'язковими для виконання сторонами,
має виконуватися належним чином, з
застосуванням відповідальності за
порушення грошового зобов'язання.

Доводи апеляційної скарги про
незаконність договору факторингу,
укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та
ПАТ «Дельта Банк» не спростовують
висновки рішення суду, оскільки
виходять за визначені ст. ст. 11, 303 ЦПК
України межі розгляду справи
апеляційним судом. За цими нормами
матеріального права перевіряється
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції. Вимог щодо
визнання недійсним договору, за яким
відповідач ПАТ «Дельта Банк» придбав
права кредитора у кредитному договорі,
який оспорюється у цій справі, у суді
першої інстанції не заявлено.

Доводи апеляційної скарги, що апелянт
не є відповідачем у справі і не мав
права подавати заяву про перегляд
заочного рішення спростовуються
матеріалами справи, з яких видно, що
ухвалою Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 27.11.2013р. визнано право ПАТ
«Дельта Банк» на участь у справі у
якості відповідача у зв'язку з купівлею
активів ТОВ «Укрпромбанк» 30.06.2010р., у
т.ч. відносно кредитного договору
позивача. Тобто, право ПАТ «Дельта
Банк» щодо участі у справі виникло до
ухвалення заочного рішення та було
реалізовано шляхом подачі заяви у
порядку ст. ст. 228, 229 ЦПК України.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 20 січня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: