Справа № 212/6635/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2014 року м. Кривий
Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу
у складі:

головуючого- судді: Шум Л.І.;

при секретарі: Борух Ю.К.;

за участі позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду, в м. Кривому Розі,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3; третя особа: Жовтневий районний
відділ в м. Кривому Розі Головного
управління Державної міграційної
служби в Дніпропетровській області про
усунення перешкод в користуванні
власністю, про визнання громадянина
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням та зняття його з
реєстраційного обліку;

зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1;
треті особи: ОСОБА_50, Реєстраційна
служба Криворізького міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, головне управління Державної
міграційної служби в
Дніпропетровській області, виконавчий
комітет Жовтневої районної у місті
ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області, Житлово-будівельний
кооператив "Рассвет-37" про визнання
недійсним та скасування свідоцтва про
право власності на нерухоме майно,
визнання власності на 1/2 частини
квартири, вселення до квартири,
зобов'язання не чинити перешкод у
користуванні, володінні, розпорядженні
майном, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу з позовом про усунення перешкод в
користуванні власністю, про визнання
громадянина таким, що втратив право
користування жилим приміщенням та
зняття його з реєстраційного обліку,
посилаючись на те, що він є власником
квартири АДРЕСА_1. В даній квартирі він
не проживає та не зареєстрований, до
листопада 2011 року там були
зареєстровані та проживали його син
ОСОБА_50, його дружина ОСОБА_3 та їх
донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. З листопада
2011 року його син ОСОБА_50 зі своєю
дружиною припинили шлюбні відносини і
добровільно вирішили, що донька
залишається мешкати разом з матір'ю.
Відповідач разом з малолітньою дитиною
переїхала до своїх батьків за адресою:
АДРЕСА_9, де і мешкає по цей час, в тій
квартирі відповідач разом з батьками
має право власності на частку квартири.
ОСОБА_50 30.07.2013 року знявся з
реєстраційного обліку його квартири,
залишилися зареєстрованими відповідач
з донькою. Відповідач в спірній
квартирі не виконує обов'язки члена
сім'ї власника квартири, комунальні
послуги не сплачує, особистих речей
відповідача в квартирі не має, перешкод
з його збоку не було, замки ніхто не
міняв. Позивач є пенсіонером, має
невелику пенсію, оплата комунальних
платежів за осіб які зареєстровані в
його квартирі є обтяжуваючим фактором.
Просить визнати відповідача разом з
малолітньою дитиною такою, що втратила
право користування житловою площею та
зняти їх з реєстраційного обліку.

ОСОБА_3 звернулась до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
визнання недійсним та скасування
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, визнання власності на
1/2 частини квартири, вселення до
квартири, зобов'язання не чинити
перешкод у користуванні, володінні,
розпорядженні майном посилаючись на
наступні обставини, що з ОСОБА_50. в
шлюбі з 14.02.2002 року по 25.05.2012 рік. На
весіллі її свекор ОСОБА_1 подарував їм
квартиру АДРЕСА_1, але належним чином її
не оформив. Дана квартира була в
жахливому стані і вона почала активно
доводити квартиру до ладу. В грудні 2011
року відповідач вигнав її зі спірної
квартири разом з малолітньою дитиною,
не давши можливості спокійно забрати
всі речі, а потім набув на вказану
квартиру право власності. Просить
визнати недійсним та скасувати
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, визнати за нею права
власності на 1/2 частину квартири,
вселити її в квартиру та зобов'язати
відповідача не чинити перешкоди у
користуванні, володінні, розпорядженні
майном.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги, заявленого ним позову,
підтримали у повному обсязі, просив суд
усунути перешкоди в користуванні ним
квартирою АДРЕСА_1 та визнати ОСОБА_3
разом з неповнолітньою дитиною ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право
користування житловою площею квартири
АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстраційного
обліку. Зустрічні вимоги не визнав,
просив суд відмовити у їх задоволенні.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив їх задовольнити.
В задоволенні зустрічної позовної
заяви відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала
вказавши на їх незаконність та просила
відмовити в повному обсязі. Зустрічний
позов підтримує в повному обсязі,
просить задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 у
судовому засіданні позовні вимоги
ОСОБА_1 не визнав, просив відмовити в їх
задоволенні у повному обсязі,
зустрічний позов підтримав, просив
його задовольнити у повному обсязі.

Третя особа представник виконавчого
комітету Жовтневої районної у місті
ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області в особі Грабарчук О.М. у
судовому засіданні позовні вимоги
ОСОБА_1 визнала, не заперечувала проти
їх задоволення, вказавши, що не
вбачається порушень прав малолітньої
дитини, оскільки мати дитини має власне
житло і є всі права зареєструвати себе
та малолітню дитину за адресою своєї
власності. Зустрічний позов не визнала,
просила відмовити в його задоволенні.

Третя особа Житлово-будівельний
кооператив "Рассвет-37" в особі
Мельничук Л.М. у судовому засіданні
позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала,
проти зустрічного заперечувала.
Вказала на те, що ОСОБА_1 знає з 1985 року,
як члена кооперативу. ОСОБА_3 знає з
2003-2004 року, в квартирі АДРЕСА_1 жила до
листопада 2011 року, потім виїхала з
квартири, забрала свої речі.

Третя особа ОСОБА_50 у судове засідання
не з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлений належним чином, на
час розгляду справи клопотань про
відкладення розгляду справи не
надходило.

Треті особи Реєстраційна служба
Криворізького міського управління
юстиції Дніпропетровської області та
головне управління Державної
міграційної служби в
Дніпропетровській області у судове
засідання не з'явилися, попередньо
надавши заяви про розгляд справи за їх
відсутності.

Вислухавши сторони, допитавши свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає
частковому задоволенню, зустрічний
позов ОСОБА_3 не підлягає задоволенню
за наступними підставами.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_50 та ОСОБА_3 знаходилися між собою
у зареєстрованому шлюбі з 14.09.2002 року по
25.05.2012 року, що підтверджено
матеріалами справи.

Від шлюбних стосунків ІНФОРМАЦІЯ_1 року
у них народилася донька ОСОБА_6.

Шлюб розірвано у встановленому законом
порядку, рішення Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 15.05.2012 року
набрало законної сили 25.05.2012 року.

Квартира АДРЕСА_1, відповідно до ордеру
№ 40 від 06.01.1986 року була надана ОСОБА_1
на сім'ю з трьох чоловік, на підставі
рішення виконкому Жовтневої районної
ради депутатів робітників м. Кривого
Рогу від 29.12.1985 року № 480.

Згідно довідки ЖБ "Рассвет 37" № 683
ОСОБА_1 є членом ЖБК "Рассвет-37",
квартира АДРЕСА_1 сплачена повністю в
серпні 1992 року, заборгованості за
комунальні послуги станом на січень 2013
року немає.

Згідно свідоцтва про право власності,
власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на
підставі Свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, виданого 06.06.2013 року
Реєстраційною службою Криворізького
міського управління юстиції
Дніпропетровської області.

Відповідно до довідки ЖБ "Рассвет 37" №
779 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані
ОСОБА_3 та малолітня ОСОБА_6.

Відповідно до довідки ЖБ "Рассвет 37" №
780 в квартирі АДРЕСА_1 з 01 листопада 2011
року ніхто з прописаних осіб не
проживає.

Судом встановлено, що з 01 листопада 2011
року в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3 не
проживає, речі в квартирі відсутні, що
підтверджується актом б/н від 05.07.2013
року.

Допитана у судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_11 суду показала, що вона
була на весіллі ОСОБА_3 та ОСОБА_50 з боку
ОСОБА_3. На весіллі ОСОБА_1, батько
молодого, говорив, що вони подарують
молодим квартиру, яку саме не казав.
Вона була в квартирі АДРЕСА_1, ця
квартира кооперативна, ОСОБА_1 за неї
сплачував, виплатив він її в травні 1992
року.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що знає
ОСОБА_1 з дня весілля дітей, ОСОБА_3 знає
з 1999 року. Їй відомо, що квартира
АДРЕСА_1 подарована ОСОБА_1 з дружиною
на весіллі молодим. Молоді вселились
туди в літку 2010 року, до цього робили
ремонт, поклеїли шпалери, в 2009 році
змінили вхідні двері, замінили труби в
ванні та туалеті, вставили розбиті
вікна на балконні двері, ці всі роботи
проводились в період супружного життя,
хто за це все платив їй не відомо, але на
це йшли і гроші ОСОБА_3.

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 суду
показала, що в день весілля, за столом
ОСОБА_1 сказав, що він дарує їм квартиру
АДРЕСА_1 потім прописав їх в цій
квартирі, але документально не зробив
дарування. В цій квартирі вони поміняли
труби в туалеті та ванній, кухні,
поставили вхідні двері, повставляли
розбити вікна. В кухні поклеїли
шпалери, плитну на стелі. Труби міняли з
2002 року по 2005 рік. Вхідні двері поміняли
в 2008-2009 р.. Шпалери та стелю клеїла в 2009
році. В листопаді 2011 року вона
домовилась з вантажниками, в квартирі
був ОСОБА_1, ОСОБА_50 та ОСОБА_51, вона при
них забрала диван, стінку, ліжко,
пральну машинку, свої та особисті речі
дитини. Власником спірної квартири є
ОСОБА_1.

Поняття права власності
визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб, а у відповідності до
ст. 317 ЦК України власникові належить
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Під правом володіння власністю
визнається юридично забезпечена
можливість фактичного панування
власника над майном, не пов'язана з
використанням його властивостей. Право
користування власністю це юридично
забезпечена можливість власника
добувати з належного йому майна
корисні властивості. Під правом
розпорядження розуміють юридично
забезпечену можливість власника
визначати долю майна.

Відповідно до ст. 321 ЦК України,
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Згідно ст. 8 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, кожен має право на повагу до
свого приватного і сімейного життя, до
свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ст. 150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші
не заборонені законом угоди.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб.

Так, дійсно, у відповідності до
положень Цивільного кодексу України,
ОСОБА_1 має право як власник володіти,
користуватись та розпоряджатись своїм
майном на власний розсуд. Однак, при
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 не пов'язані спільним побутом,
не мають взаємних прав та обов'язків,
ОСОБА_3 не є членом сім'ї ОСОБА_1.

Власник має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном, згідно ст. 391 ЦК України.

Конституція України у ст. 47
проголошує, що кожен має право на житло.
Держава гарантує не тільки свободу
його придбання, але й можливість
стабільного користування житлом, його
недоторканість, а також недопущення
примусового позбавлення житла, не
інакше, як на підставі закону і за
рішенням суду.

Глава 23 Цивільного кодексу
України встановлює, що громадянин,
який став власником житла, має право
розпоряджатися ним на свій розсуд.
Однак, як зазначено в ч. 3 ст. 13
Конституції України, власність
зобов'язує, вона не повинна
використовуватись на шкоду людині,
суспільству. Тому право власності на
житло охороняється правом лише
настільки, наскільки його реалізація
відповідає імперативним нормам закону.

Зміст ст. 405 ЦК України
передбачає, що члени сім'ї власника
житла, які проживають разом з ним, мають
право користування цим житлом
відповідно до закону. Право
користування житлом втрачає член сім'ї
власника у разі відсутності без
поважних причин понад один рік.

Цивільне законодавство не
передбачає збереження права
користування житлом за громадянами,
які хоча і правомірно були
зареєстровані у спірній квартирі
власника, але на час розгляду справи не
є членом його сім ' ї.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3
є колишньою невісткою ОСОБА_1, а
малолітня ОСОБА_6 - його онукою. В у
спірному житловому приміщенні вона
була зареєстрована в якості членів
сім'ї. ОСОБА_50 - син ОСОБА_1 був також
зареєстрований у спірній квартирі, але
знявся з реєстрації у добровільному
порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не
проживає в спірній квартирі з
листопада 2011 року, вона має власне
житло, а саме є власником квартири
АДРЕСА_8, що підтверджено інформаційною
довідкою з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно та було визнано
сторонами по справі, де могла б
зареєструвати малолітню дитину та
гарантувати їй право користування
житлом.

За викладених підстав та встановлених
у судовому засіданні обставин суд не
може прийняти ствердження ОСОБА_3, що
квартира АДРЕСА_1 була подарована
ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та ОСОБА_50 на весіллі,
оскільки це документально це нічим не
підтверджено, договір дарування
відсутній, на той час він цього і не міг
зробити, оскільки не був власником
квартири, власником він став лише в
червні 2013 року.

З викладених підстав суд відмовляє в
задоволені зустрічних позовних вимоги
ОСОБА_3 про визнання недійсним та
скасування свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, визнання
власності на 1/2 частини квартири,
вселення до квартири, зобов'язання не
чинити перешкод у користуванні,
володінні, розпорядженні майном, тому
як позивачем по зустрічному позову не
обґрунтовано і не доведено належними
доказами позовні вимоги.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку,
що викладені в первинному позові
ОСОБА_1 посилання позивача є
обґрунтованими, та відповідно такими,
що підлягають частковому задоволенню.

В іншій частині позов задоволенню не
підлягає, оскільки відповідно до п.1 ст.7
ЗУ «Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
рішення суду є підставою для зняття
відповідача з реєстрації.

Позивні вимоги зустрічної позовної
заяви не підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно ст. 88 ЦПК України, суд
розподіляє судові витрати, а саме,
оскільки позивачем ОСОБА_3 при подачі
зустрічного позову не сплачено судовий
збір, підстав для звільнення її від
сплати судового збору не вбачається,
тому судовий збір підлягає стягненню з
позивача ОСОБА_3.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 10, 57-60, 76, 110, 209, 212-215, 224-226 ЦПК
України, ст. ст. 317, 319, 391 ЦК України, суд,
-

В И Р І
Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3; третя особа:
Жовтневий районний відділ в м. Кривому
Розі Головного управління Державної
міграційної служби в
Дніпропетровській області про
усунення перешкод в користуванні
власністю, про визнання громадянина
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням та зняття його з
реєстраційного обліку - задовольнити
частково.

Усунути перешкоди в користуванні
ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 та визнати
ОСОБА_3 разом з неповнолітньою дитиною
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що
втратили право користування житловою
площею квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1; треті особи: ОСОБА_50,
Реєстраційна служба Криворізького
міського управління юстиції
Дніпропетровської області, головне
управління Державної міграційної
служби в Дніпропетровській області,
виконавчий комітет Жовтневої районної
у місті ради м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області,
Житлово-будівельний кооператив
"Рассвет-37" про визнання недійсним та
скасування свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, визнання
власності на 1/2 частини квартири,
вселення до квартири, зобов'язання не
чинити перешкод у користуванні,
володінні, розпорядженні майном -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави
судовий збір у розмірі 243, 60 грн..

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з моменту
оголошення, особами, які не були
присутні при оголошенні з моменту
отримання.

Суддя: Л. І. Шум