Номер провадження: 22-ц/785/1765/14
Номер справи місцевого суду: 1515/723/12
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області

в складі:

головуючого - Суворова В.О.

суддів - Черевко П.М.

- Артеменко І.А.

при секретарі - Добряк Н.І.

з участю : представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Одеської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Начальника
Квартирно-експлуатаційного відділу
міста Одеси Грицюк Ю.С. на рішення
Комінтернівського районного суду
Одеської області від 03 квітня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до
Чорноморської селищної ради
Комінтернівського району Одеської
області, Комінтернівської районної
державної адміністрації Одеської
області, Квартирно-експлуатаційного
відділу міста Одеси, треті особи -
військова прокуратура Одеського
гарнізону, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 про визнання недійсним
розпорядження Комінтернівської
районної державної адміністрації
Одеської області від 07 квітня 2009 року
«Про включення квартири АДРЕСА_1 до
числа службових» та визнання права
користування вказаною квартирою, -

ВСТАНОВИЛА:

13 листопада 2009 року позивачка
звернулась з зазначеним позовом.
Обґрунтовуючи свій позов ОСОБА_2
посилається на те, що в відповідності
до закону, як член родини, вселилася у
спірну квартиру, де проживала її донька
з чоловіком та дітьми. Після того, як
донька з чоловіком та дітьми
виселилися з квартири, вона залишилися
проживати в спірній квартирі. Але як їй
стало відомо відповідачем було
прийнято оскаржене рішення, яке не
відповідає вимогам закону, оскільки
відповідно до положення «Про порядок
надання службових жилих приміщень і
користування ними Української РСР» до
числа службових може бути включене
тільки вільне приміщення. З
урахуванням того, що вона проживає в
зазначеному приміщенні, просить
задовольнити її вимоги.

Рішенням Комінтернівського районного
суду Одеської області від 19 квітня 2010
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
31 травня 2011 року, позов ОСОБА_2
задоволено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ касаційна скарга КЕВ м. Одеси
задоволена частково. Рішення
Комінтернівського районного суду
Одеської області від 19 квітня 2010 року
та ухвала апеляційного суду Одеської
області від 31 травня 2011 року скасовані ,
справа передана на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Рішенням суду першої інстанції від 03
квітня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 -
задоволені повністю.

Визнано недійсним розпорядження
Комінтернівської районної державної
адміністрації Одеської області від 07
квітня 2009 року за № 613/н-2009 «Про
включення квартири до числа
службових», яким квартира АДРЕСА_1 була
включена до числа службових.

Визнано за ОСОБА_2 право користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі КЕВ м. Одеси
ставиться питання про скасування
рішення суду першої інстанції в зв'язку
з порушенням норм матеріального і
процесуального права та ухвалення
нового рішення, яким просить відмовити
у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність рішення суду в межах вимог
скаржника і доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції розглядаючи
справу виходив з того, що ОСОБА_2
вселилася у спірне житлове приміщення
у якості члена сім'ї наймача зі згоди
наймача та всіх повнолітніх членів
його сім'ї , які проживали у вказаному
житловому приміщенні з дотриманням
встановленого порядку на вселення.
Тривалий час проживає у спірному
житловому приміщенні, набула право
користування квартирою. Розпорядження
Комінтернівської районної державної
адміністрації Одеської області від 07
квітня 2009 року за № 613/н-2009 про
віднесення квартири до кола службових
є незаконним, так як на час прийняття
рішення квартира не була вільна.
Законодавством допускається зміна
статусу житла на службове тільки на
вільні квартири.

Судова колегія погоджується з вказаним
висновком з наступних підстав.

Відповідно до ст. 65 ЖК наймач має право
в установленому порядку за письмовою
згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. Особи, що вселилися в жиле
приміщення як члени сім'ї наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім'ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його сім'ї,
які проживають з ним, не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням.

Пунктом 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду УРСР від 12.04.1985 року № 2
"Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України" роз'яснено,
що при розгляді спорів про право
користування жилим приміщенням осіб,
які вселилися до наймача, з'ясуванню
підлягають обставини дотримання
порядку вселення, реєстрації за місцем
проживання, чи було це приміщення
постійним місцем проживання особи, чи
вела така особа з наймачем спільне
господарство, тривалість часу
проживання, наявність угоди про певний
порядок користування жилим
приміщенням. При цьому наявність чи
відсутність реєстрації місця
проживання сама по собі не може бути
підставою для визнання права
користування жилим приміщенням за
особою або ж для відмови їй у цьому.

Згідно Рішення Конституційного Суду
України від 03.06.1999 року № 5-рп/99 "У
справі за конституційними поданнями
Служби безпеки України, Державного
комітету нафтової, газової та
нафтопереробної промисловості
України, Міністерства фінансів України
щодо офіційного тлумачення положень
пункту 6 статті 12 Закону України "Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей", частин четвертої і п'ятої статті
22 Закону України "Про міліцію" та
частини шостої статті 22 Закону України
"Про пожежну безпеку" (справа про
офіційне тлумачення терміна "член
сім'ї") під членом сім'ї
військовослужбовця, працівника
міліції, особового складу державної
пожежної охорони за змістом пункту 6
статті 12 Закону України "Про соціальний
і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей", частин четвертої та
п'ятої статті 22 Закону України "Про
міліцію" та частини шостої статті 22
Закону України "Про пожежну безпеку"
треба розуміти особу, що перебуває з
суб'єктом права на пільги щодо оплати
користування житлом і комунальними
послугами у правовідносинах, природа
яких визначається: кровними (родинними)
зв'язками або шлюбними відносинами;
постійним проживанням з
військовослужбовцем, працівником
міліції, особового складу державної
пожежної охорони; веденням з ним
спільного господарства. Такі ознаки
(вимоги) застосовуються
диференційовано при конкретному
визначенні членів сім'ї, які мають
право на названі пільги.

Відповідно до п. 4 Положення про порядок
надання службових жилих приміщень і
користування ними в Українській РСР ,
затвердженого Радою Міністрів УРСР,
від 04.02.1988 року № 37 "Про службові жилі
приміщення" до числа службових може
бути включено тільки вільне жиле
приміщення. Під службові жилі
приміщення виділяються, як правило,
окремі квартири, розташовані,
переважно, на першому поверсі.

Судовою колегією встановлено, що
ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на
підставі договору найму житлового
приміщення, укладеного згідно ордеру №
1359 від 08 травня 1987 р, виданого
квартирно-експлуатаційною частиною
Чабанського району, постійно проживали
та були зареєстровані в АДРЕСА_1

На підставі розпорядження державного
секретаря Міністерства Оборони
України № 23 від 07 липня 2003 року «Про
передачу житлових фондів
Чорноморського і Котовського
гарнізонів до комунальної власності»
спірна квартира була передана у
комунальну власність Чорноморської
селищної ради Комінтернівського
району Одеської області.

У квітні 2007 року позивач ОСОБА_2 (яка є
матір'ю ОСОБА_7.) зі згоди наймача ОСОБА_4
та членів його сім'ї вселилася у спірну
квартиру (а.с. 19-20).

Судова колегія розглядаючи справу
звертає увагу на зауваження колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, викладених в
ухвалі від 14 грудня 2011 р. (а.с.192),
відповідно до якого при новому
розгляді справи необхідно встановити
характер та правовий режим житла, у
якому позивачка була зареєстрована на
час вселення,та на якій підставі вона
зберігає за собою право на це житло.

Судовою колегією з довідок та актів
Бондурівської сільської ради
Чечельницького району Одеської
області від 20 червня 2012 року (а.с.259, 272)
та пояснення представника позивачки
встановлено, що позивачка до 2007 року
проживала та була зареєстрована в
будинку, розташованому у Вінницькій
області, Чечельницького району с.
Каташин. Право власності на спірний
будинок за позивачкою не оформлялося.
На теперішній час будинок фактично
зруйнований, знаходиться в аварійному
стані, будь-які речі в будинку відсутні,
будинок не придатний для проживання. З
2007 року в будинку ніхто не проживає.

Позивачка після вселення до спірної
квартири в серпні 2007 року зверталася до
ЖКГ Чорноморської селищної ради
Комінтернівського району Одеської
області щодо реєстрації її постійного
проживання в квартирі. У зв'язку із тим,
що документи були надані ОСОБА_2 не в
повному обсязі, їй було відмовлено в
реєстрації. Після подачі документів у
повному обсязі 02 червня 2010 року ОСОБА_2
була зареєстрована за вказаною адресою
на підставі ордера №10 від 27 травня 2010
року, який був виданий Чорноморською
селищною радою.

Згідно виданої Чорноморською селищною
лікарняною амбулаторією довідки,
ОСОБА_2 знаходиться на медичному обліку
та лікуванні з 2008 року (а.с. 18).

Згідно розпорядження Чорноморської
селищної ради Комінтернівського
району Одеської області № 54/2008 - ЄР від
01 квітня 2008 року, особовий рахунок
переоформлено на ОСОБА_8, який відкрив
особовий рахунок на своє ім'я на
вказану квартиру(а.с. 22-23).

ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в
серпні 2008 року були зняті з
реєстраційного обліку з квартири
АДРЕСА_1, у зв'язку з виїздом на інше
місце проживання (а.с. 5-10).

Позивачка після виселення сім'ї ОСОБА_4
залишилася проживати у спірній
квартирі.

07 квітня 2009 року розпорядженням
Комінтернівської районної державної
адміністрації Одеської області №
613/н-2009 «Про включення квартири до числа
службових», квартира АДРЕСА_1 була
включена до числа службових (а.с. 21).

Судова колегія вважає, що позивачка
вселилася в спірну квартиру з
дотриманням встановленого порядку,
враховуючи обставини, відповідно до
яких вона вселилася (згода наймача та
співмешканців квартири, була членом
сім'ї наймача квартири), що іншого
житла, придатного для проживання, вона
не має, на час прийняття оскарженого
розпорядження Комінтернівської
районної державної адміністрації
позивачка проживала у спірній квартирі
на законних підставах, приймаючи до
уваги час проживання у квартирі (з
квітня 2007 р.,), у зв'язку чим вимоги про
визнання недійсним розпорядження
Комінтернівської районної державної
адміністрації Одеської області від 07
квітня 2009 року за № 613/н-2009 підлягають
задоволенню, оскільки на час прийняття
оскарженого розпорядження квартира не
була вільна.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції судова колегія звертає
увагу, що позивачка отримала ордер на
вселення у спірну квартиру, де і
проживає та користується нею до
теперішнього часу.

Відповідно до розпорядження секретаря
Міністерства Оборони України № 23 від 07
липня 2003 року вказана квартира була
передана до житлового фонду смт.
Чорноморське Комінтернівського району
Одеської області , тобто спірна житлова
квартира входить до житлового фонду
смт. Чорноморське Комінтернівського
району Одеської області. Судова
колегія вважає, що на час виникнення
спірних правовідношень спірна
квартира знаходилася у комунальній
власності громадян Чорноморської
селищної ради Комінтернівського
району Одеської області. Відповідно до
приписів ст. ст. 317-319 ЦК України
власникові належить право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном на власний розсуд. У зв'язку з
викладеним судова колегія вважає, що
позивачка набула право користування
квартирою на підставі волевиявлення
власника та не може бути обмежена у
цьому праві.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Начальника
Квартирно-експлуатаційного відділу
міста Одеси Грицюк Ю.С. відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду Одеської області від 03 квітня 2013
року -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суд Одеської
області В.О.
Суворов

І.А. Артеменко

П.М.
Черевко