У х в а л а

іменем україни

12 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,суддів:
Кузнєцова В.О., Наумчука
М.І.,-розглянувши в попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до Кременчуцької міської ради
про визнання права власності в порядку
спадкування, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 22 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 25 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до
Кременчуцької міської ради про
визнання права власності в порядку
спадкування.

В обґрунтування вимог позивач
посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_5, що підтверджується
свідоцтвом про смерть виданого
Хорішківською сільською радою
Козельщанського району Полтавської
області від 12 грудня 2006 рок, яка є
двоюрідною бабусею позивача.

Факт родинних відносин між позивачем
та спадкодавцем підтверджується
рішенням Козельщанського районного
суду Полтавської області від 22
листопада 2012 року, яким встановлено, що
ОСОБА_5 є двоюрідною бабусею ОСОБА_6

ОСОБА_4 звернулася до Першої
кременчуцької державної нотаріальної
контори за прийняттям спадщини після
померлої, але отримала відмову з
посиланням на пропуск строку на
прийняття спадщини.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 05 липня 2012 року
визначено ОСОБА_4 додатковий строк для
прийняття спадщини після спадкодавця
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
терміном 1 місяць з дати набрання
рішення законної сили.

09 липня 2012 року ОСОБА_4 повторно
звернулася до Першої кременчуцької
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, однак їй було
відмовлено, оскільки
правовстановлюючий документ - дублікат
свідоцтва про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, що належить
спадкодавцю, не зареєстровано в
Реєстраційній службі Кременчуцького
МУЮ.

15 травня 2013 року ОСОБА_4 подала заяву
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, проте 30 травня 2013 року їй було
відмовлено у державній реєстрації
права власності на вказану квартиру за
ОСОБА_5

Посилаючись на те, що
правовстановлюючий документ не
зареєстровано в реєстраційній службі
Кременчуцького МУЮ, позивач не має
змоги отримати свідоцтво про право на
спадщину у нотаріальній конторі,
позивач просила визнати за нею право
власності на квартиру, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_5

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 22 жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 25 листопада 2013 року, в
задоволенні позову ОСОБА_4 до
Кременчуцької міської ради про
визнання права власності на спадкове
майно відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує
питання про скасування оскаржуваних
судових рішень, із ухваленням нового
рішення про задоволення позову,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, підстав для їх зміни або
скасування не встановлено.

При вирішенні спору про визнання права
власності на спадкове майно потрібно
розмежовувати час і підстави
виникнення права власності у
спадкодавця, які кваліфікуються
відповідно до законодавства України
чинного на час виникнення права
власності та підстави спадкування
зазначеного майна, що визначаються на
час відкриття спадщини та згідно із п. 5
Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих
документів встановлюється судом
відповідно до законодавства, яке було
чинним на час набуття права власності
на житловий будинок, споруду, зокрема,
відповідно до Переліку
правовстановлюючих документів, на
підставі яких провадиться реєстрація
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затвердженого Міністерством
комунального господарства УРСР 31 січня
1966 року та погодженого з Верховним
Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив
чинність згідно з наказом Державного
комітету України по
житлово-комунальному господарству від
13 грудня 1995 року, та інших
нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий
будинок, споруду підтверджується
належними правовстановлюючими
документами на час виникнення права
власності на будівлі, споруди, органи
місцевого самоврядування зобов'язані
видати довідку про належність
житлового будинку на праві приватної
власності спадкодавцеві, а нотаріус
зобов'язаний прийняти таку довідку
разом із іншими правовстановлюючими
документами для видачі свідоцтва про
право на спадщину (п. 216 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України).

При дотриманні названих умов, у разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину, особа може звернутися до
суду шляхом оскарження дій нотаріуса
за правилами позовного провадження.

Суди попередніх інстанцій,
встановивши, що право власності на
спірну квартиру виникло у спадкодавця
у 1998 році, дійшли правильного висновку,
що нотаріус безпідставно відмовив у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
та обґрунтовано виходили з того, що
позивач може звернутися до суду шляхом
оскарження дій нотаріуса.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України , колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 22 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 25 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова Судді:
В.О. Кузнєцов М.І. Наумчук