інстанції Яковлєва Л.В.Провадження №
22-ц/780/1855/14 Доповідач у 2 інстанції
Воробйова Н.С.Категорія 29
РІШЕННЯ

Іменем України

26 грудня 2013 року позивачі звернулися до
суду з позовом до ОСОБА_2, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» з позовом, в якому просили
стягнути солідарно з відповідачів
матеріальну шкоду в розмірі 14 949
гривень 18 копійок, моральну шкоду в
розмірі 50 000 гривень, витрати на правову
допомогу в розмірі 2500 гривень.

Посилалися на те, що 10 грудня 2012 року на
95 км автодороги в напрямку смт. Любещів
сталася дорожньо-транспортна пригода з
вини відповідача ОСОБА_2, який керував
автомобілем «Опель-Астра» державний
номерний знак НОМЕР_2, цивільно-правова
відповідальність якого застрахована в
ПАТ «Страхова група «ТАС».

Вироком Маневицького районного суду
Волинської області від 22 травня 2013 року
ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та
призначено покарання у виді 2 років
обмеження волі без позбавлення права
керувати всіма видами транспортних
засобів. На підставі ст. ст. 75, 76 КК
України від призначеного покарання у
виді обмеження волі звільнено з
випробуванням, якщо він протягом двох
років іспитового строку не вчинить
нового злочину і виконає покладені на
нього обов'язки, а саме : не виїжджати за
межі України на постійне місце
проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти ці органи про зміну
проживання і роботи, періодично
з'являтися для реєстрації в
кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирокому суду, також задоволено
цивільний позов Маневицької
центральної районної лікарні про
відшкодування витрат, затрачених на
лікування потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
ОСОБА_5 в сумі 963,15 грн. Цивільний позов,
заявлений потерпілим ОСОБА_6 до
приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» та до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальних збитків та
моральної шкоди на загальну суму 57698,12
грн. залишено без розгляду.

Вирок суду 21 червня 2013 року набрав
законної сили

Звернувшись до суду з даним позовом,
позивачі вказували, що в результаті
дорожньо-транспортної пригоди вони
отримали значні тілесні ушкодження,
внаслідок чого тривалий час перебували
на стаціонарному та амбулаторному
лікуванні, понесли матеріальні витрати
на лікування та інші витрати на
загальну суму 14 949,18 гривень.

Крім того, їм було завдано
моральної шкоди, яка полягає у
фізичному болю та стражданнях, які вони
зазнали внаслідок отримання тілесних
ушкоджень та її розмір визначений ними
з урахуванням фізичних та душевних
страждань, погіршення стану здоров'я,
позбавлення можливості реалізації
життєвих планів, ступеня вини особи,
яка завдала моральну шкоду. Завдану
моральну шкоду вони оцінюють в розмірі
50 000 гривень.

В судовому засіданні позивачі
позовні вимоги підтримали та просили
їх задовольнити у повному обсязі. При
цьому наголошували на тому, що у ході
розгляду кримінальної справи вони
зверталися до страхової компанії з
цивільним позовом про відшкодування
шкоди, проте остання їх вимоги
добровільно не задовольнила; в
подальшому вони неодноразово
намагалися вирішити питання із
страховою компанією про відшкодування
завданої їм застрахованою особою
ОСОБА_2 моральної та матеріальної
шкоди, проте, незважаючи на отриману
від них ще при розгляді кримінальної
справи, позовну заяву, іншу заяву від
них ніхто не прийняв, працівники
компанії рекомендували прийти в інший
час, питання відшкодування шкоди не
вирішено, а тому вони вимушені були
звернутись до суду за захистом своїх
порушених прав.

Представник позивачів ОСОБА_7 просив
задовольнити позовні вимоги та
врахувати, що позивачі отримали
тілесні ушкодження середнього ступеня
тяжкості, понесли матеріальні витрати
на придбання ліків, пластини для
фіксації перелому правої стегнової
кістки, та інші витрати пов'язані з
дорожньо-транспортною пригодою. А
також їм було завдано моральну шкоду,
яка полягає у фізичному болю та
стражданнях, які вони зазнали, оскільки
на відновлення здоров'я у позивачів
пішло багато часу. Крім того, у позивача
ОСОБА_3 і на даний час здоров'я
залишається незадовільним, і в
подальшому потребує оперативного
втручання.

Від представника відповідача ПАТ
«Страхова група «ТАС» на ім.»я суду
надійшли заперечення проти позову та
клопотання слухати справу без участі
представника страхової компанії.

Заперечуючи позов, відповідач -
страхова компанія вважала вимоги
позивачів недоведеними, належно
необґрунтованими.

Вказувала на те, що на даний час АТ
«СГ «ТАС» відшкодовано за страховим
випадком збитки, пов'язані з
пошкодженням транспортного засобу
ОСОБА_4 у розмірі 22 843,13 гривень та
витрати Маневицької ЦРЛ на лікування
ОСОБА_4 у розмірі 963,15 гривень. З
письмовими заявами щодо відшкодування
витрат, пов»язаних з ушкодженням
здоров»я позивачі до АТ «СГ «ТАС» не
звертались, а тому вважали, що позивачі
свідомо завдають АТ «СГ «ТАС»
додаткових витрат на ведення судової
справи та понесення судових витрат.
Крім того, надані позивачами квитанції
не можуть підтверджувати розмір
збитків, понесених ними на лікування
оскільки не не містять лікарські
призначення, окремі чеки є
нечитабельні, а в інших- наявні витрати,
які не підлягають відшкодуванню.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, письмові пояснення чи
запереченння до суду не направляв.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду від 15 січня 2014 року
позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ПАТ
«Страхова група «ТАС» на користь
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 матеріальну шкоду в
розмірі 10 964,02 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
та ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 3
835,40 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» на користь
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 моральну шкоду в
розмірі по 2 500 (дві тисячі п'ятсот)
гривень кожному.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати
на користь держави.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 та ПАТ
«Страхова група «ТАС» просили
скасувати рішення суду з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам та матеріалам справи,
порушення вимог матеріального та
процесуального права та ухвалити нове
рішення, яким відмовити позивачам у
задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційні скарги підлягають до
задоволення частково з наступних
підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

В силу ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказується
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Відповідно до частини 4 вказаної
статті вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1194 Цивільного кодексу
України визначено, що особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 Цивільного
кодексу України фізична або юридична
особа, яка завдала шкоди каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я фізичній
особі, зобов'язана відшкодувати
потерпілому заробіток (дохід),
втрачений ним внаслідок втрати чи
зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

Відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону
України « Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» в разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п. 23.1 ст. 23 вказаного Закону,
шкодою, заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є:
шкода, пов'язана з лікуванням
потерпілого; шкода, пов'язана з
тимчасовою втратою працездатності
потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою
втратою працездатності потерпілим;
моральна шкода, що полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких потерпілий -
фізична особа зазнав у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; шкода, пов'язана із смертю
потерпілого.

У відповідності до п. 24.1 ст. 24 Закону,
у зв'язку з лікуванням потерпілого
відшкодовуються обґрунтовані витрати,
пов'язані з доставкою, розміщенням,
утриманням, діагностикою, лікуванням,
протезуванням та реабілітацією
потерпілого у відповідному закладі
охорони здоров'я, медичним піклуванням,
лікуванням у домашніх умовах та
придбанням лікарських засобів.

Згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної внаслідок порушення її
прав.

Відповідно до п. 1 ч. 2, ч.3 ст. 23
Цивільного кодексу України моральна
шкода полягає: у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб.

Згідно ст. 26-1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховиком (у випадках,
передбачених підпунктами "г" і "ґ"
пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2
статті 41 цього Закону, - МТСБУ)
відшкодовується потерпілому - фізичній
особі, який зазнав ушкодження здоров'я
під час дорожньо-транспортної пригоди,
моральна шкода у розмірі 5 відсотків
страхової виплати за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

По справі встановлено, що 10 грудня 2012
року біля 11 годин, на 95 км + 835 автодороги
Луцьк-Маневичі-Любешів-КПП Дольськ
ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом
«Опель-Астра» номерний знак НОМЕР_2,
рухаючись в напрямку смт. Любешів,
поблизу Карасин Маневицького району
Волинської області виїхав на зустріну
смугу руху, де допустив зіткнення із
зустрічним автомобілем «ДЕУ-Ланос»,
номерний знак НОМЕР_3, під керуванням
ОСОБА_4.

Вироком Маневицького районного
суду Волинської області від 22 травня 2013
року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та
призначено покарання у виді 2 років
обмеження волі без позбавлення права
керувати всіма видами транспортних
засобів. На підставі ст. ст. 75, 76 КК
України від призначеного покарання у
виді обмеження волі звільнено з
випробуванням, якщо він протягом двох
років іспитового строку не вчинить
нового злочину і виконає покладені на
нього обов'язки, а саме : не виїжджати за
межі України на постійне місце
проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти ці органи про зміну
проживання і роботи, періодично
з'являтися для реєстрації в
кримінально-виконавчу інспекцію.

Вироком суду, також задоволено
цивільний позов Маневицької
центральної районної лікарні про
відшкодування витрат, затрачених на
лікування потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
ОСОБА_5 в сумі 963,15 грн. Цивільний позов,
заявлений потерпілим ОСОБА_6 до
приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» та до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальних збитків та
моральної шкоди на загальну суму 57698,12
грн. залишено без розгляду. Вирок суду 21
червня 2013 року набрав законної сили

В результаті дорожньої -
транспортної пригоди водій
транспортного засобу «ДЕУ-ЛАНОС»
ОСОБА_4 та пасажир ОСОБА_3 отримали
тілесні ушкодження середнього ступеня
тяжкості за ознакою довготривалого
розладу здоров'я.

Так, ОСОБА_3 отримала тілесні
ушкодження у вигляді закритої черепної
- мозкової травми, забою головного
мозку, множинних забійно-розсічених і
забійно-рваних ран обличчя, закритого
перелому правої стегнової кістки і
забою лівого плеча; ОСОБА_4 отримав
тілесні ушкодження у вигляді
відкритого перелому наколінника
правого колінного суглобу, саден
обличчя і забою правої половини
грудної клітки. Зазначені обставини
встановлено вироком Маневицького
районного суду Волинської області від
22 травня 2013 року (а. с. 10-15).

Згідно полісу № АВ/2968333, строк дії
якого встановлено з 24.03.2012 року до 23.03.2013
року, забезпечена цивільна правова
відповідальність транспортного засобу
«OPEL ASTRA» державний номерний знак НОМЕР_2
(а. с. 43). Частиною 4 даного пролісу
страхова сума (ліміт відповідальності)
на одного потерпілого за шкоду
заподіяну майну життю та здоров'ю
становить 100 000,00 гривень, майну - 50 000,00
гривень (а. с. 43).

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди позивачі тривалий час
перебували на лікуванні, що
підтверджується матеріалами справи,
медичною документацією, листками
непрацездатності.

Позивачі просили відшкодувати за
рахунок відповідачів - страховрої
компанії та ОСОБА_2 матеріальну шкоду в
розмірі 14 949,18 грн. та моральну шкоду в
розмірі 50 000 гривень, шляхом стягнення
сум в солідарному порядку.

Задовольняючи позовні вимоги
позивачів, суд дійшов висновку про те,
що відповідачі повинні відшкодувати
позивачам в солідарному порядку
матеріальну та моральну шкоду,
понесену останніми у зв»язку з
пошкодженням здоров»я внаслідок ДТП,
що мало місце з вини ОСОБА_2, цивільна
відповідальність якого була
застрахована Полісом №АБ/2968333
обов»язкового страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів ПАТ СГ
«ТАС» 23.03.2013 року. При цьому, суд вважав
доведеними надані позивачами докази
щодо витрат, пов»язаних з придбанням
лікарських препаратів, придбанням
пластини з гвинтами для фіксації
перелому правої стегнової кістки для
проведення операції потерпілій ОСОБА_3,
придбанням санатороно-курортних
путівок потерпілими, понесені
транспортні витрати та витрати,
пов»язані з транспортуванням
потерпілих з Маневицької центральної
лікарні Волинської області до
Бориспільської ЦРЛ Київської області.
Загальний розмір матеріальних витрат
становить 14799,42 грн., з яких - 10964,02 грн.
підлягають відшкодуванню солідарно
відповідачами, 3835,40 грн. - відповідачем
ОСОБА_2 Щодо розміру моральної шкоди, що
підлягає стягненню з відповідачів на
користь позивачів, то на думку суду,
вимоги позивачів підлягають
задоволенню частково в сумі 2500 грн. на
кожного позивача.

Колегія судді не може погодитися з
даними висновками суду у повній мірі.

В силу ч. 1 ст. 1194 Цивільного кодексу
України особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність, у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону
України « Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» в разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п. 23.1 ст. 23 вказаного Закону,
шкодою, заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є:
шкода, пов'язана з лікуванням
потерпілого; шкода, пов'язана з
тимчасовою втратою працездатності
потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою
втратою працездатності потерпілим;
моральна шкода, що полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких потерпілий -
фізична особа зазнав у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; шкода, пов'язана із смертю
потерпілого.

У відповідності до п. 24.1 ст. 24 Закону,
у зв'язку з лікуванням потерпілого
відшкодовуються обґрунтовані витрати,
пов'язані з доставкою, розміщенням,
утриманням, діагностикою, лікуванням,
протезуванням та реабілітацією
потерпілого у відповідному закладі
охорони здоров'я, медичним піклуванням,
лікуванням у домашніх умовах та
придбанням лікарських засобів.

Як вже зазначалося, згідно полісу №
АВ/2968333, строк дії якого встановлено з
24.03.2012 року до 23.03.2013 року, забезпечена
цивільна правова відповідальність
транспортного засобу «OPEL ASTRA»
державний номерний знак НОМЕР_2 (а. с. 43).
Частиною 4 даного пролісу страхова сума
(ліміт відповідальності) на одного
потерпілого за шкоду заподіяну майну
життю та здоров'ю становить 100 000,00
гривень, майну - 50 000,00 гривень (а. с. 43).

У зв»язку з викладеним, висновок суду
про те, що відповідачі по справі мають
нести відповідальність в солідарному
порядку не ґрунтується на вимогам
закону.

Колегія вважає, що відповідно до п. 22.1
ст. 22, 23.1 ст.23, 24.1 ст.24 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв»язку з настанням
страхового випадку, страховик у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, повинен відшкодувати позивачам
шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди їх життю
та здоров'ю, пов'язану з їх
лікуванням, потерпілих; доставкою,
розміщенням, утриманням, діагностикою,
лікуванням, протезуванням та
реабілітацією, медичним піклуванням,
лікуванням у домашніх умовах та
придбанням лікарських засобів, а також
відшкодувати моральну шкоду, в межах,
визначених законом, яка полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
потерпілі зазнали у зв'язку з каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я.

Інші витрати, що не підлягають
відшкодуванню страховою компанією, у
т.ч. і частина моральної шкоди, повинен
відшкодувати відповідач ОСОБА_2

Доводи представника відповідача
ПАТ «СГ «ТАС» про те, що позивачі не
зверталися до страхової компанії з
заявою про відшкодування шкоди,
пов»язаної з ушкодженням здоров»я і
страхова компанія не ухилялася від
відшкодування шкоди не заслуговують на
увагу. Як встановлено з матеріалів
справи, у ході розгляду кримінальної
справи по обвинуваченню ОСОБА_2
цивільним відповідачем було залучено
ПАТ « СГ «ТАС», до якої було пред»явлено
позовні вимоги потерпілими та
Маневицькою центральною лікарнею про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, пов»язаної з
страховим випадком, що мав місце 10
грудня 2012 року. Цивільний позов в
частині вимог Маневицької центральної
лікарні задоволено у повному обсязі,
цивільний позов потерпілого ОСОБА_4,
заявлений до обвинуваченого та
страхової компанії про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди в сумі
57698,12 грн. залишено без розгляду в
зв»язку з поданою останнім заявою. В
силу положень ч.2 ст.207 ЦПК України
позивачі правомірно повторно
звернулися до суду з вказаним позовом
до відповідачів.

В силу ст..60 ЦПК України кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справів і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

З наданих позивачами доказів
вбачається, що останніми на придбання
пластини з гвинтами для фіксації
перелому правої стегнової кістки для
проведення операції потерпілій ОСОБА_3
сплачено 1280,91 гривень (а. с. 25), на
придбання санаторно-курортних путівок
- 2730 гривень (а. с. 39); позивачами
понесено транспортні витрати,
пов»язанні з перевезення позивачів з
Маневицької центральної лікарні
Волинської області до Бориспільської
ЦРЛ Київської області в сумі 2110,00
гривень (а. с. 42). Всього- 6108,00 грн.

Колегія суддів вважає, що зазначені
витрати підлягають відшкодуванню на
користь позивачів ПАТ «СГ «ТАС» .

Крім того, позивачами були понесені
інші витрати, а саме транспортні
витрати , пов»язані з виїздом
позивачів-потерпілих до смт. Маневичі
Волинської області для участі у
досудовому слідстві та розгляду
кримінальної справи в суді, а саме : 219,56
гривень на придбання квитків за
напрямком Луцьк-Київ, що
підтверджується проїзними документами
(а. с. 23), 471,19 гривень на придбання
квитків Луцьк-Київ, що підтверджується
проїзними документами ( а. с. 28), 332,31
гривень на придбання квитків
Луцьк-Київ, що підтверджується
проїзними документами (а. с. 29), 305,10
гривень придбання квитків за напрямком
Луцьк-Київ та харчування, що
підтверджується проїзними документами
(а. с. 31), 253,34 гривень - квитки за
напрямком Київ-Луцьк, що
підтверджується проїзними документами
(а. с. 31), а також витрати на проживання
в готелі - 220 грн. (а.с.28), всього -1801 грн.

Зазначені витрати не підлягають
відшкодуванню страховою компанією, їх
відшкодування необхідно покласти на
відповідач ОСОБА_2, вина якого
встановлена та підтверджена вироком
суду по кримінальній справі.

Щодо відшкодування позивачам витрат,
пов»язаних з купівлею лікарських
препаратів, то на думку колегії, надані
позивачами квитанції та чеки на
підтвердження даних вимог, в розумінні
положень ст..57-59 ЦПК України не є
належними та допустимими доказами.
Зазначені документи не містять даних,
що лікарські засоби було придбано за
призначенням лікарів і що вони
придбані саме позивачами, окремі чеки є
нечитабельними, чеки містять назви
товару, що не є лікарськими засобами (
а.с.16-36). У задоволенні даних вимог
позивачів необхідно відмовити.

Стосовно вимог позивачів в частині
відшкодування моральної шкоди, то
колегія вважає, що позивачами надані
достатні докази на підтвердження тієї
обставини, що внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди їм
завдана моральна шкода у вигляді
фізичного болю та стражданнях, які
потерпілі зазнали у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, які відносять до
тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

При визначені розміру
відшкодування завданої позивачам
моральної шкоди, суд виходить із засад
виваженості, розумності,
справедливості та враховує характер та
міру перенесених ними страждань, їх
тривалість, суд дійшов висновку, що
позов в частині стягнення моральної
шкоди підлягає частковому задоволенню
на суму 5000 грн. ( по 2 500 гривень на
кожного позивача). Відшкодування
моральної шкоди слід покласти як на ПАТ
«СГ «ТАС», так і на ОСОБА_2, виходячи з
розрахунку : 5% від задоволеної суми- на
страхову компанію, іншу частину- на
ОСОБА_2, тобто, на користь ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 зі страхової компанії підлягає
стягненню 500 грн.(по 250 грн. кожному)
моральної шкоди, з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі
4500 грн. ( по 2250 грн. кожному).

З огляду на викладене, керуючись
ст..ст.307, 309 ЦПК України, колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» задовольнити частково.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 15 січня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова група «ТАС» на
користь ОСОБА_4, ОСОБА_3 матеріальну
шкоду в розмірі 6108,00 грн. та моральну
шкоду в розмірі 500,00 грн. , а також 66 грн.
судового збору на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4,
ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 1801
грн., та на відшкодування моральної
шкоди 4500, 00 грн. , а також 63 грн.
судового збору на користь держави.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: