У Х В А Л А

іменем україни

2 квітня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_3, третя особа - закрите
акціонерне товариства «Аксесс», про
звернення стягнення на предмет іпотеки
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 19 лютого 2013 року
та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ
«Укрсоцбанк») звернулося до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що 20 червня 2008 року із закритим
акціонерним товариством «Аксесс»
(далі - ЗАТ «Аксесс») було укладено
договір відновлювальної кредитної
лінії, за яким товариству надано кошти
у сумі 1 300 тис. грн терміном до 19 червня
2009 року зі сплатою 19,5 % річних. У
той же день із ЗАТ «Аксесс» було
укладено договір невідновлювальної
кредитної лінії, за яким товариству
надано кошти у сумі 3 700 тис. грн
терміном до 19 червня 2018 року зі сплатою
19 % річних. На забезпечення
виконання зобовґязань ЗАТ «Аксесс» за
зазначеними кредитними договорами між
банком та ОСОБА_3 було укладено договір
іпотеки, за яким вона передала в
іпотеку банку належне їй нерухоме
майно - житловий будинок АДРЕСА_1 та
земельні ділянки, відповідно площею 0,353
га, 0,0200 га, 0,1000 га та 0,0762 га, розташовані
по АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 у
м. Дніпропетровську. ЗАТ
«Аксесс» своєчасно не здійснювало
погашення кредиту, допустило
заборгованість, яка станом на 30 травня
2012 року склала 9 053 723 грн 42 коп.

У звґязку з цим позивач просив звернути
стягнення на предмет іпотеки у рахунок
погашення заборгованості ЗАТ «Аксесс»
за вищезазначеними кредитними
договорами у сумі 9 053 723 грн 42 коп, а
також стягнути з відповідача понесені
судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 19
лютого 2013 року позов ПАТ «Укрсоцбанк»
задоволено. Звернуто стягнення на
предмет іпотеки:
будинок АДРЕСА_1; земельну ділянку,
площею 0,0353 га, АДРЕСА_2; земельну
ділянку, площею 0,0200 га, по
АДРЕСА_3; земельну ділянку, площею 0,1000
га, по АДРЕСА_1; земельну ділянку, площею
0,0762 га, по АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_3
на праві приватної власності, у рахунок
погашення заборгованості за договором
відновлюваної кредитної лінії від 20
червня 2008 року та договором
невідновлюваної кредитної лінії від 20
червня 2008 року у розмірі 9 053 723
грн 42 коп. на користь ПАТ «Укрсоцбанк».
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від
28 листопада 2013 року рішення
районного суду змінено:
звернуто стягнення на предмет іпотеки:
житловий будинок АДРЕСА_1, який
складається з А-1 - житлового будинку,
загальною площею 465,6 кв.м, житловою
площею 45,2 кв.м; Б-1 - житлового будинку,
загальною площею 81,7 кв.м, житловою
площею 47,0 кв.м; В - гаражу, Г - сауни, 3 -
навісу, Е - сторожки тимчасової, К -
навісу, Л-альтанки, № 1-21, І, ІІ, ІІІ -
огорожі, споруди та замощення; земельну
ділянку, площею 0,0353 га, по
АДРЕСА_2, кадастровий номер
00:03:193:0039; земельну ділянку, площею
0,0200 га, по АДРЕСА_4,
кадастровий номер 00:03:193:0036;
земельну ділянку, площею 0,1000 га, по
АДРЕСА_1, кадастровий номер
00:03:193:0042; земельну ділянку,
площею 0,0762 га, по АДРЕСА_1,
кадастровий номер 00:03:193:0043,
які належать ОСОБА_3 на праві приватної
власності, у рахунок погашення
заборгованості за договором
відновлюваної кредитної лінії від 20
червня 2008 року № 24-12/114 та договором
невідновлюваної кредитної лінії від 20
червня 2008 року № 24-12/115 в розмірі 9 053 723
грн 42 коп. на користь ПАТ «Укрсоцбанк»,
шляхом проведення прилюдних торгів із
встановленням початкової ціни
предмета іпотеки на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності. В іншій частині
рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи в межах
її доводів, дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що
позичальник зобовґязання за
кредитними договорами належним чином
не виконував, відтак, вимоги позивача
про звернення стягнення на предмет
іпотеки є обґрунтованими, оскільки
позичальник і майновий поручитель на
письмові вимоги не реагували.

Апеляційний суд погодився з таким
висновком суду, а, змінюючи рішення
суду першої інстанції, виходив із того,
що резолютивна частина рішення суду в
частині звернення стягнення на предмет
іпотеки не відповідає вимогам Закону
України «Про іпотеку».

Проте повністю погодитись з такими
висновками судів не можна.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Судом установлено, що 20 червня 2008 року
між ПАТ «Укрсоцбанк» та ЗАТ «Аксесс»
було укладено договір відновлювальної
кредитної лінії, за яким товариству
надано кошти у сумі 1 300 тис. грн
терміном до 19 червня 2009 року зі сплатою
19,5 % річних.

20 червня 2009 року із ЗАТ «Аксесс» було
укладено договір невідновлювальної
кредитної лінії, за яким товариству
надано кошти у сумі 3 700 тис. грн
терміном до 19 червня 2018 року зі сплатою
19 % річних.

На забезпечення виконання зобовґязань
ЗАТ «Аксесс» за зазначеними кредитними
договорами між ПАТ «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки,
за яким вона передала в іпотеку банку
належне їй нерухоме майно - житловий
будинок АДРЕСА_1 та земельні ділянки,
відповідно площею 0,3530 га, 0,0200
га, 0,1000 га та 0,0762 га, розташовані по
АДРЕСА_2, АДРЕСА_5 та АДРЕСА_1 у
м. Дніпропетровську. ЗАТ «Аксесс»
своєчасно не здійснювало погашення
кредиту, допустило заборгованість, яка
станом на 30 травня 2012 року, за
розрахунком банку, склала 9 053 723 грн 42
коп.

Заперечуючи проти позову, відповідачка
посилалася на те, що позивачем не було
надано розрахунку основної суми боргу,
нарахування процентів та пені, у
зв'язку з чим вона просила призначити
судово-економічну експертизу для
правильного визначення суми кредитної
заборгованості.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом положень ст. ст. 143, 144 ЦПК
України для з'ясування обставин, що
мають значення для справи і потребують
спеціальних знань у галузі науки,
мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд
призначає експертизу за заявою осіб,
які беруть участь у справі і експертиза
призначається ухвалою суду.

З матеріалів справи убачається, що
ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 27 липня 2012 року
клопотання ОСОБА_3 про призначення
судово-економічної експертизи
задоволено. Однак вказана експертиза
не була проведена у зв'язку з
ненаданням позивачем та третьою особою
необхідних для її проведення
документів.

Згідно з ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі
ухилення особи, яка бере участь у
справі, від подання експертам
необхідних матеріалів, документів або
від іншої участі в експертизі, якщо без
цього провести експертизу неможливо,
суд залежно від того, хто із цих осіб
ухиляється, а також яке для них ця
експертиза має значення, може визнати
факт, для з'ясування якого експертиза
була призначена, або відмовити у його
визнанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
має сприяти всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи, сприяти
здійсненню особам, які беруть участь у
справі, в реалізації їхніх прав.
Реалізація принципу змагальності в
цивільному процесі та доведення перед
судом обґрунтованості своїх вимог є
конституційної гарантією (ст. 129
Конституції України).

Враховуючи, що відповідач оспорює суму
кредитної заборгованості і, лише
правильно визначивши суму кредитної
заборгованості, можна вирішувати
питання про звернення стягнення на
предмет іпотеки, суди прийшли до
передчасного висновку про задоволення
позову.

Так, ст. 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлена
спеціальна позовна давність в один рік
до вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені).

Стягнення неустойки (пені, штрафу)
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитора до суду, а
починається з дня (місяця), з якого вона
нараховується, у межах строку позовної
давності за основною вимогою.

Разом з тим, з розрахунку суми
кредитної заборгованості убачається,
що неустойка нараховувалась за період,
що перевищує 1 рік, так як на початок
обчислення пеня складала вже 66 834 грн 28
коп., хоча й нараховувалася, начебто, за
один рік - з 6 червня 2011 року по 31 травня
2012 року.

У порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК
України суди не перевірили доводи
відповідача про те, що наданий
позивачем розрахунок кредитної
заборгованості потребує перевірки; не
з'ясували, за який період обчислено
неустойку, при тому, що від правильного
визначення суми боргу залежить і
вирішення питання щодо звернення
стягнення на належне відповідачці
іпотечне майно.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, судами не
встановлені, судові рішення не
відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 338 ЦПК України є
підставою для їх скасування із
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 19 лютого 2013 року
та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від
28 листопада 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко