Справа № 256/3527/14-ц
УХВАЛА

Іменем України

26 травня 2014 року
м. Донецьк

Калінінський районний суд м. Донецька в
складі: головуючого - судді Домарєва
О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2
«Про забезпечення позову», -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із позовом,
яким просили усунути позивачам
перешкоди у користуванні власністю
домоволодіння АДРЕСА_1, шляхом
виселення відповідача, виселити
відповідача з домоволодіння АДРЕСА_1.

Також разом з позовною заявою позивачі
надали заяву про забезпечення позову,
якою просили накласти арешт на
домоволодіння АДРЕСА_1, що належить на
підставі права власності згідно
рішення Калінінського районного суду
м. Донецьку від 17.10.2007 року ОСОБА_2

Перевіривши матеріали цивільної
справи та документи, суд дійшов
наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України - суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені ЦПК України,
заходи забезпечення позову.

В силу ч. 3 ст. 151 ЦПК України -
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, а згідно ч. 5 ст.
153 ЦПК України - про вжиття
забезпечення позову суд постановляє
ухвалу, в якій зазначає вид
забезпечення позову і підстави його
обрання, порядок виконання, розмір
застави, якщо така призначена.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 152 ЦПК
України - види забезпечення позову
мають бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

Відповідно роз'яснень п. 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
22 грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір і існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

Перевіривши матеріали позовної заяви,
суд дійшов висновку про те, що між
сторонами дійсно виник спір.

Перевірив матеріали позовної заяви та
документи, суд дійшов висновку, що
невжиття заходів забезпечення позову
унеможливить виконання рішення суду за
справою, тому необхідно накласти
заборону відчуження та реєстрації
права власності на майно, що належить
ОСОБА_2, до розгляду справи за суттю.

Таким чином, заява позивачки
задовольняється судом частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.
152, 153 ЦПК України, Постановою Пленуму
верховного суду України від 22 грудня
2006 року N 9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 «Про забезпечення
позову» задовольнити частково.

Накласти заборону відчуження та
реєстрації права власності на майно, що
належить ОСОБА_3 на підставі права
власності, згідно рішення
Калінінського районного суду м.
Донецька від 17.10.2007 року, а саме:
домоволодіння АДРЕСА_1.

Копію ухвали для виконання направити
Відділу реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у м. Донецьку, сторонам для
відома.

Ухвала про забезпечення позову
виконується негайно.

Особа, щодо якої вжито заходи
забезпечення позову без її
повідомлення, протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали може подати до
суду заяву про їх скасування, яка
розглядається судом протягом двох
днів.

Оскарження ухвали про забезпечення
позову не призупиняє її виконання та не
перешкоджає подальшому розгляду
справи.

Суддя О.В.
Домарєв

26.05.2014