Головуючий суду 1 інстанції - Ткаченко
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 408/15/14-ц
Провадження № 22ц/782/1961/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Масенка Д.Є., Коротких
О.Г.,

при секретарі: Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Луганську апеляційну скаргу ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення
Біловодського районного суду
Луганської області від 10 квітня 2014
року у цивільній справі за позовом:
ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Біловодського
районного сектору УДМС України в
Луганській області, треті особи - Орган
опіки і піклування Біловодської
районної державної адміністрації
Луганської області, Управління ДМС
України в Луганській області, про
визнання осіб такими, що втратили право
на користування жилим приміщенням та
про зняття з реєстрації,

та за позовом третьої особи - ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_5 (далі позивачка) звернулася до
суду з позовом в уточнених вимогах
якого в редакції від 12 лютого 2014 року
просила: визнати ОСОБА_5 (далі
відповідачка-1) та ОСОБА_3 (далі
відповідачка-2) такими, що втратили
право на користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

В обґрунтування заявлених вимог
позивачка зазначила, що на підставі
Свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, виданого 22 липня 2013 року,
вона є одноособовим власником
житлового будинку з належними
будівлями і спорудами, що розташований
за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 в будинку за
вищевказаною адресою не мешкає з 2009
року, ОСОБА_2 - з 01 березня 2013 року.
Відповідачки не є членами сім'ї нового
власника житла - ОСОБА_5; їхнє місце
проживання у спірному будинку було
зареєстроване за життя колишньої
власниці домоволодіння - спадкодавця
ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Посилаючись на приписи житлового
законодавства України, позивачка
просила задовольнити заявлені нею
вимоги.

04 березня 2014 року до спільного розгляду
з первісним позовом суд прийняв
позовну заяву третьої особи - ОСОБА_4
(далі 3-я особа) до ОСОБА_5 про усунення
перешкод у праві користування житловим
приміщенням, зобов'язання вчинити
певні дії.

В обґрунтування своїх вимог 3-я особа
зазначила, що позивачка перешкоджає їй
користуватися приміщенням для
зберігання продуктів харчування,
змінила вхідний замок на калитці, не
надала комплект ключів, що позбавляє
ОСОБА_4 пройти до свого постійного
місця проживання у спірному будинку.
Посилаючись на приписи статей 9, 64, 156 ЖК
Української РСР 3-я особа просила:
зобов'язати ОСОБА_5 передати ОСОБА_4
комплект ключів від вхідної калитки та
підвалу будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_5 не
чинити перешкод ОСОБА_4 в користуванні
житловим приміщенням у будинку за
вищевказаною адресою та підсобними
господарчими спорудами та
приміщеннями.

Рішенням Біловодського районного суду
Луганської області від 10 квітня 2014 року
позов ОСОБА_5 задоволено частково.
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано такими, що
втратили право на користування
житловим приміщенням в АДРЕСА_1 з часу
свого вибуття на інше місце проживання;
судом постановлено усунути перешкоди
ОСОБА_5 в користуванні нею своєю
власністю, шляхом зняття з реєстрації
місця проживання уповноваженим
державним органом громадян ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 часу
набрання рішенням суду законної сили. В
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено
за необґрунтованістю заявлених вимог.

В апеляційній скарзі Відповідачки та
3-я особа, посилаючись на суттєві
порушення норм матеріального та
процесуального права, просили: рішення
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
у задоволенні вимог ОСОБА_5 відмовити у
повному обсязі, позовні вимоги ОСОБА_4 -
задовольнити.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5,
суд першої інстанції вважав доведеними
обставини того, що Відповідачки, які не
є членами сім'ї нового власника житла -
ОСОБА_5, не мешкають у спірному будинку:
ОСОБА_2 - з березня 2013 року, ОСОБА_3 з 2009
року. Відповідачки вибули на постійне
місце проживання в інші жилі
приміщення, за адресами: АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_3

Колегія суддів погоджується з такими
висновками, оскільки вони повністю
відповідають встановленим обставинам
справи та положенням матеріального
закону.

Так, судом встановлено та матеріалами
справи доведено, що позивачка ОСОБА_5 є
одноособовим власником житлового
будинку з належними будівлями і
спорудами, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1. Цей факт підтверджується
даними фотокопії Свідоцтва про право
на спадщину за заповітом, виданого 22
липня 2013 року приватним нотаріусом
Біловодського районного нотаріального
округу ( реєстр № 741). Даними витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 22.07.2013 року (а. с.7-8).
Реєстрація місця мешкання
Відповідачок у спірному будинку була
проведена за життя колишньої власниці
будинку - ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. У цьому будинку
ОСОБА_3 не проживає з 2009 року, ОСОБА_2 - з
2013 року, що підтверджується даними
відповідного Акту від 22.08.2013 року (а.с.13).
З даних Актів про встановлення факту
проживання, письмової відповіді
Управління соціального захисту
населення Біловодської адміністрації
Луганської області, довідок про склад
сім'ї вбачається, що ОСОБА_2 з березня
2013 року фактично мешкає за адресою:
АДРЕСА_2; ОСОБА_3 з 2009 року фактично
мешкає за адресою : АДРЕСА_3

Між новим власником житла та членами
сім'ї колишнього власника виник спір з
приводу розірвання договору найму. 3-я
особа заявила до власника житла позов
про усунення перешкод у користуванні
домоволодінням. Правовідносини сторін
врегульовані нормами цивільного та
житлового законодавства України.

Так, відповідно до пункту 11 частини 1
статті 346 ЦК України право власності
припиняється у разі припинення
юридичної особи чи смерті власника.
Відповідно до статті 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до статті 167 ЖК УРСР наймач
житлового приміщення в будинку
(квартирі), що належить громадянинові
на праві приватної власності, вправі за
згодою членів сім'ї в будь який час
розірвати договір найму. У разі вибуття
наймача та членів його сім'ї на
постійне проживання до іншого
населеного пункту або в інше жиле
приміщення в тому ж населеному пункті
договір найму жилого приміщення
вважається розірваним з дня вибуття.
Якщо з жилого приміщення вибуває не вся
сім'я, то договір найму житлового
приміщення не розривається, а член
сім'ї, який вибув втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

Висновки суду першої інстанції про те,
що члени сім'ї колишньої власниці
будинку - відповідачки ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, вибули на постійне місце
проживання в інші жилі приміщення, а
тому втратили право на користування
належним з 22.07.2013 року позивачці ОСОБА_5
будинком, є законними та
обґрунтованими.

Колегія суддів також погоджується з
висновками суду про безпідставність
заявлених ОСОБА_4 вимог до ОСОБА_5,
оскільки ці висновки відповідають
встановленим обставинам справи та
положенням матеріального закону.
Вищевказані висновки повно та
послідовно викладені у мотивувальній
частині оскаржуваного рішення. Доводи
апеляційної скарги правильність
висновків суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позову 3-ї особи,
не спростовують, а спрямовані на
переоцінку доказів, яким суд дав
належну правову оцінку.

Разом з тим, задовольняючи первісний
позов про визнання осіб такими, що
втратили право користування житлом,
суд першої інстанції безпідставно
прийняв рішення про зняття
уповноваженим державним органом з
реєстрації місця проживання громадян -
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за адресою: селище
Біловодськ вулиця Некрасова будинок 31,
з часу набрання рішенням суду законної
сили.

Так, відповідно до статті 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» від 11.12.2003 року зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі: судового
рішення, яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на
житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
про виселення, про визнання особи
безвісно відсутньою або оголошення її
померлою.

Питання зняття з реєстрації місця
проживання стосується процедури
виконання остаточного судового
рішення про позбавлення відповідачок
права користування належним позивачці
житловим приміщенням.

За таких обставин, в частині
задоволення вимог про усунення
перешкод гр. ОСОБА_5 в користуванні нею
своєю власністю, шляхом зняття з
реєстрації місця проживання
уповноваженим державним органом
громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за адресою -
АДРЕСА_1, - рішення суду підлягає
скасуванню з постановленням нового
рішення про відмову у задоволенні
заявлених вимог.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316, 319, 325 ЦПК
України, колегія -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Біловодського районного суду
Луганської області від 10 квітня 2014
року, - змінити. В частині усунення
перешкод гр. ОСОБА_5 в користуванні нею
своєю власністю, шляхом зняття з
реєстрації місця проживання
уповноваженим державним органом
громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за адресою -
АДРЕСА_1, - рішення скасувати,
постановивши у цієї частини нове
рішення про відмову у задоволенні
заявлених вимог.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене протягом двадцяти днів в
касаційному порядку, шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: