АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретар Тодоряк Г.Д.

з участю ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2,
ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_4 на
рішення Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 5 лютого 2014 року та
додаткове рішення Першотравневого
районного суду м.Чернівці від 6 березня
2014 року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_1,
до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_1,
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4
про розподіл майна подружжя.

Посилався на те, що 6 серпня 2004 року
уклав шлюб з ОСОБА_4

Під час шлюбу за спільні грошові кошти
було придбано квартиру АДРЕСА_1 та
автомобіль марки ВАЗ 21104, 2007 року
випуску, реєстраційний № НОМЕР_1, номер
кузова НОМЕР_2. Зазначене рухоме та
нерухоме майно було зареєстроване на
ім»я позивача.

Внаслідок того, що позивач бажав
розірвати шлюб, просив визнати за ним
право власності на ? однокімнатної
квартири, загальною площею 31,10 м.кв., в
тому числі житловою площею 13,50 м.кв., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1;
визнати за позивачем право власності
на ? ідеальної частки автомобіля марки
ВАЗ 21104, 2007 року випуску, реєстраційний
№ НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2.

№22-ц/794/705/14
Головуючий у 1 інстанції Федіна А.В.

Категорія 46
Доповідач Перепелюк Л.М.

Рішенням Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 5 лютого 2014 року
позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ?
ідеальну частку однокімнатної
квартири загальною площею 31,10 кв.м., в
тому числі житловою площею 13,50 кв.м., що
знаходиться за адресою - АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ?
ідеальну частку автомобіля марки ВАЗ
21104, 2007 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_2.

Право спільної сумісної власності
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1
та на автомобіль марки ВАЗ 21104, 2007 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
номер кузова НОМЕР_2 - припинено.

6 березня 2014 року Першотравневим
районним судом м.Чернівці ухвалено
додаткове рішення по справі за позовом
ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_1, до
ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ?
ідеальну частку однокімнатної
квартири загальною площею 31,10 кв.м., в
тому числі житловою площею 13,50 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1

Визнано на ОСОБА_4 право власності на ?
ідеальну частку автомобіля марки ВАЗ
21104, 2007 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_2.

В апеляційних скаргах ОСОБА_4 просить
скасувати рішення Першотравневого
районного суду м.Чернівці від 5 лютого
2014 року і додаткове рішення від 6
березня 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частку однокімнатної квартири
загальною площею 31,10 кв.м., в тому числі
житловою площею 13,50 кв.м., що
знаходиться за адресою - АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частку автомобіля марки ВАЗ 21104, 2007
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_2.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ?
частки однокімнатної квартири
загальною площею 31,10 кв.м., в тому числі
житловою площею 13,50 кв. м., що
знаходиться за адресою - АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ?
частки автомобіля марки ВАЗ 21104, 2007 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3,
номер кузова НОМЕР_2.

Вважає, що судом першої інстанції при
розгляді справи і при винесенні
додаткового рішення була допущена
неповнота встановлення обставин, які
мають значення для справи, суд не
повністю дослідив фактичні обставини
справи, висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, що
призвело до ухвалення незаконного
рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Судом не дано належну оцінку фактичним
обставинам справи на підставі норм
цивільного та сімейного права, які
регулюють вирішення таких спорів.

У запереченнях на апеляційну скаргу
ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_1,
вважає апеляційну скаргу
безпідставною, а тому такою, що
підлягає відхиленню.

Заслухавши доповідача про суть
оскаржуваного рішення, доводи
апеляційних скарг, пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_2, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про їх обґрунтованість.

Відповідно до положень ст.60 СК
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за
час шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 6 серпня 2004
року.

Ч.3 ст. 368 ЦК України передбачено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Тому, кожен з подружжя має право на ?
частку майна.

Майно - квартира АДРЕСА_1 та автомобіль
марки ВАЗ 21104, 2007 року випуску,
реєстраційний № НОМЕР_1, номер кузова
НОМЕР_2 - перебувають у володінні
позивача.

У судовому засіданні колегії суддів
апеляційного суду представники сторін
підтвердили, що дане майно
придбавалося ними в період
зареєстрованого шлюбу, за спільні
кошти подружжя та є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Будь-яких домовленостей між сторонами
щодо збільшення часток однієї із них не
встановлено. Отже, частка кожного з
подружжя становить по ? частині.

Доводи ОСОБА_4 про врахування тієї
обставини, що на її утриманні
знаходиться неповнолітня донька та
відступлення у зв»язку з цим від засад
рівності часток, не можуть бути
прийняті до уваги колегією суддів з
наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.70 СК України
при вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Пунктом 30 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007 року
№11«Про практику застосування судами
законодавства

при розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу,

визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» роз»яснено,
що при вирішенні спору про поділ майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, суд згідно з
частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках
може відступити від засади рівності
часток подружжя, враховуючи обставини,
що мають істотне значення для справи, а
також інтереси неповнолітніх дітей,
непрацездатних повнолітніх дітей (за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування).

Таким чином, законом передбачено, що
відступлення від засад рівності часток
подружжя при поділі майна можливе
тільки у виключних випадках.

У своїх апеляційних скаргах ОСОБА_4
зазначила, що на її повному утриманні
знаходиться дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
позивач сім»єю не цікавиться.

Однак, колегія суддів вважає, що
обставини, на які посилається апелянт,
не є тими, в розумінні ч.2, 3 ст. 70 СК
України, які може врахувати суд для
збільшення частки відповідачки, а тому
підстави для збільшення частки
відповідачки у спільній сумісній
власності подружжя відсутні.

Зокрема, колегією суддів встановлено,
що відповідачка ОСОБА_4 з позовом про
стягнення аліментів на доньку до
позивача ОСОБА_2 не зверталась, тому
відсутня умова для збільшення її
частки, а саме: не доведено, що розмір
аліментів, який одержує сторона,
недостатній для забезпечення
фізичного, духовного розвитку доньки
чи її лікування.

Крім того, у суді першої інстанції
відповідачка ОСОБА_4 позов визнала,
питання про збільшення її частки не
ставила і судом така вимога не
розглядалась.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
є по суті правильним, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 5 лютого 2014 року та
додаткове рішення Першотравневого
районного суду м.Чернівці від 6 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту вступу її в законну силу.

Головуючий:

Судді: