АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження №22-ц/792/604/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Корніюк А.П.,

суддів: П'єнти І.В., Талалай О.І.,

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

апелянта ОСОБА_1 та його
представника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду від
22 січня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов'язання
зняття з реєстрації та виселення.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
із вказаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що в 2000 році він уклав
шлюб із відповідачкою і з того часу
вона почала проживати в квартирі
АДРЕСА_2, що належить позивачу на праві
особистої власності, оскільки набута
ним до шлюбу. В 2009 році шлюб між
сторонами було розірвано, проте
добровільно звільнити займану
квартиру ОСОБА_3 відмовляється, чим
чинить перешкоди ОСОБА_1 у користуванні
та розпорядженні його власністю. Тому
позивач просив суд зобов'язати ОСОБА_3
знятись з реєстрації та виселитись із
вищевказаної квартири.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 22 січня 2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не
погоджується з рішенням суду першої
інстанції, просить його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги в
повному обсязі. Апелянт вказує, що
спірна квартира належить йому на праві
особистої власності, проте він не має
змоги проживати в ній або продати її,
чим і порушуються його права як
власника. Відповідачка не сплачує
вчасно комунальні послуги, що
суперечить ст. 162 ЖК України.
Безпідставним вважає апелянт і
посилання суду на ст. 405 ЦК України,
оскільки відповідачка не являється
членом його сім'ї. Крім того, апелянт
вказує, що ОСОБА_3 забезпечена житлом:
має у власності квартиру АДРЕСА_1 та
дачний будинок в садовому товаристві
„Новатор" в м. Хмельницькому.

Апелянт та його представник
апеляційну скаргу підтримали і просять
її задовольнити.

Відповідачка до суду не з»явилася,
хоча про день і час розгляду справи
повідомлена належним чином, про
причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши пояснення часників
процесу та перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Частиною 3 статті 9 ЖК УРСР
передбачено, що ніхто не може бути
виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Суд першої інстанції правильно
встановив і виходив з того, що сторони з
19.02.2000р. по 25.02.2009р. перебували у
зареєстрованому шлюбі, відповідачка
ОСОБА_3 була вселена у квартиру АДРЕСА_2
як дружина квартиронаймача і проживає
у ній з часу укладення шлюбу між
сторонами по теперішній час та
зареєстрована у вказаній квартирі з 2000
р. (а.с. 5, 31-35, 42 - 43, 46). Також встановлено,
що рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 29.07.2004 року
визнано право власності на квартиру
АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 і рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від
18.09.2013 року визнано спірну квартиру
особистою приватною власністю ОСОБА_1,
однак позивачем не доведено ті
обставини, що після розірвання шлюбу
між сторонами наявні будь-які
договірні відносини з приводу
користування житловим приміщенням, не
доведено факт неможливості проживання
позивача у квартирі та чинення ОСОБА_3
перешкод у користуванні ОСОБА_1 спірною
квартирою, а зняття з реєстрації
здійснюється на підставі остаточного
рішення суду (про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
користування житловим приміщенням, про
виселення). У зв'язку з чим позов про
виселення та зняття з реєстрації
ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Дійшовши такого висновку, суд
обґрунтовано посилався на відповідні
норми матеріального та процесуального
права.

Частиною 2 статті 64 ЖК УРСР
визначено, що до членів сім'ї наймача
належать дружина, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 317, 319, 321
Цивільного кодексу України власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном. Власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Ст. 156 цього ж кодексу
передбачено, що члени сім'ї власника
жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. До членів сім'ї власника
будинку (квартири) належать особи,
зазначені в частині другій статті 64
цього Кодексу. Припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Положеннями статті 157 вказаного
кодексу визначено, що членів сім'ї
власника жилого будинку (квартири) може
бути виселено у випадках, передбачених
частиною першою статті 116 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на
підставі судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою.

Висновки суду узгоджуються з
матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те,
що проживання в спірній квартирі
відповідачки перешкоджає проживанню
ОСОБА_1 і реалізації його права
власності на спірне житло та, що
відповідачка підлягає виселенню з
підстав ст. 116 ЖК УРСР є недоведеними,
адже згідно ч.3 ст.10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Встановлено, що позивачем та його
представником не надано доказів на
підтвердження вказаних обставин
справи.

Посилання апелянта на не
застосування судом першої інстанції
положень ст.162 та ст. 168 ЖК УРСР не
заслуговують на увагу, адже вказані
статті закріплюють положення щодо
плати за користування жилим
приміщенням і за комунальні послуги в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові та припинення договору
найму жилого приміщення в будинку
(квартирі), що належить громадянинові і
розірвання договору за вимогою
наймодавця, а позивачем не надано
доказів на підтвердження того, що між
сторонами після розірвання шлюбу
існували договірні відносини з приводу
користування житловим приміщенням.
.

Порушень процесуального закону, які
б були підставою для скасування
рішення, судом першої інстанції не
допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно,
всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлене з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і підстав в межах доводів
апеляційної скарги для його скасування
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 313 - 315, 317, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 22 січня 2014 року залишити
без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
А.П. Корніюк

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції -
Порозова І.Ю. Справа:
№22ц/792/604/14

Доповідач - Корніюк А.П.
Категорія: 41, 42