Справа №274/324/13- ц
Провадження № 2/0274/46/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И .

28.04.2014року.Бердичівський міськрайонний
суд в складі: головуючого -судді
Хавронюк О.Л., з участю секретаря -
Лободи В.Л.,позивача,представника
позивача -ОСОБА_1, представника
відповідача - Хаустовича С.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Бердичеві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Бердичівської міської ради, ОСОБА_4 про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю.

В С Т А Н О В И В :

Позивачем згідно позову та
уточнень до нього від 2.10.2013 року
(а.с.171-174)заявлено вимогу про визнання
за нею права власності на 3/12 ідеальних
частин житлового будинку № 89 по
вул.Гайдара в м.Бердичеві(далі по
тексту - будинку). Зазначено, що
позивачка на підставі спадкування
після смерті батька , договорів
дарування набувала право власності на
9/12 ідеальних частин будинку .Інші 3/12
ідеальних частин будинку належать
дітям її покійного батька від першого
шлюбу - ОСОБА_5,ОСОБА_6,ОСОБА_4.Вказані
особи втратили інтерес та фактично
відмовились від свого права власності ,
на протязі майже 31 року не виявляли
інтерес до майна , не сплачували за
комунальні послуги, податки.Вони
своїми юридичними та фактичними діями
відмовились від права власності на 3/12
ідеальних частин будинку, позивач несе
тягар утримання цього майна, з 1994 року
проживає в будинку,несе витрати на його
експлуатацію, ремонт, а тому набула
право власності на нерухоме майно за
давністю володіння з підстав ст.344 ЦК
України.

В судовому засіданні позивачка та
її представник доводи позову
підтримали повністю. Представник
позивача вказала,що відповідач ОСОБА_4
після 1980 року в м.Бердичів не
приїзджала, не приймала участь в
утриманні будинку , не цікавилась ним.
Спір виник тільки після звернення
позивачки до суду, відповідач почала
вимагати відшкодування. Інших 2
спадкоємці померли, а тому 2/12 ідеальних
частин будинку є безхазяйним майном,
відумерлою спадщиною , за яку
відповідає Бердичівська міська рада
.Всупереч ст.ст. 319,322 ЦК України інші
спадкоємці не виконували обов"язки
власника щодо утримання майна,
позивачка ж будинком володіла
відкрито, добросовісно з 1994 року.Про
відмову від майна свідчить і той факт,
що ОСОБА_4 в судове засідання не
з"явилась, 2 інших власники померли.

Представник відповідача
-Бердичівської міської ради щодо
позову заперечив. Вказав,що особи,які
оформили своє право власності на 3/12
частин будинку , не перестали бути
власниками майна.Відповідач ОСОБА_4
вважає 1/12 частину будинку своїм майном,
міська рада 2/12 частин будинку у
власність не приймала, рішення суду про
визнання майна безхазяйним, про
визнання спадщини відумерлою не
приймалось. Позивач частину будинку
отримала в дар в 2010 році, отже строк
володіння не дає підстав для
застосування набувальної давності.

Відповідач ОСОБА_4 в судове
засідання не з"явилась , про день і час
розгляду справи була повідомлена
належним чином в порядку виконання
судового доручення компетентним судом
Російської Федерації (а.с.178-188).
Допитана судом за місцем проживання
вказала,що позов не визнає.Пояснила,що
при розділі спадщини була усна
домовленість,що інші спадкоємці будуть
проживати в будинку та виплачувати їм
кошти , але таких дій не вчинили. Вона не
заперечує щодо проживання та
користування будинком та землею іншими
особами, на проведення ремонту її
дозволу не питали. ОСОБА_6 та ОСОБА_5
померли, у них залишились повнолітні
діти( а.с.87-88).

Суд, дослідивши представлені
сторонами письмові докази, прийшов до
висновку про відмову в задоволенні
позову виходячи з наступного .

Судом встановлені наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено,що ОСОБА_7 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Бердичеві (а.с.6),
позивачка та відповідачка ОСОБА_4 є
його дочками, які успадкували по 1/12
ідеальній частині будинку
(а.с.14,57-58,110-111).

Позивач на підставі договору дарування
від 23.10.1992 року та договору дарування
від 5.05.2010 року (а.с.16-18)набула у
власність 8/12 частин будинку, а всього
їй належить 9/12 частин будинку (а.с.19).
Позивачка зареєстрована і проживає в
будинку з 1994 року (а.с.7-9,20-21.).

Свідоцтво про право на спадщину за
законом було видано в 1/6 долі від
спадкового майна (1/2 частини будинку )
крім ОСОБА_4, ОСОБА_6,ОСОБА_5.(а.с.57) як
дітям спадкодавця ОСОБА_7..

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.97),відомості про реєстрацію смерті
ОСОБА_5 відсутні. Свідоцтво про право на
спадщину за законом від 25.03.1982 року на
ім"я відповідачки ОСОБА_4, ОСОБА_6,ОСОБА_5
було зареєстровано в Бердичівському
МБТІ (а.с.103,106,114).

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 321 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб, право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом. Власникові належить право
володіння, користування та
розпорядження своїм майном. Власник
вправі на свій власний розсуд володіти
користуватися та розпоряджатися
майном, належним йому на праві
власності.

Об'єктом набуття права власності за
набувальною давністю на підставі ст..344
ЦК України є чуже майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Згідно з пунктом 8
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
правила статті 344 ЦК про набувальну
давність поширюються на випадки, коли
володіння майном почалося за три роки
до набрання чинності ЦК. Таким чином,
граничний час, з якого потрібно
починати відлік набувальної давності
на чуже майно, 01 січня 2001 року.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України,
обставинами, які мають значення для
справи та які повинен довести саме
позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є:

законний об'єкт володіння,

добросовісність володіння,

відкритість володіння,

давність володіння та його
безперервність (строк володіння).

Зокрема, володілець за давністю є
незаконним володільцем, про що
зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа
заволоділа чужим майном). Право
власності на стороні володільця за
давністю виникає поза волею та
незалежно від волі колишнього
власника. При цьому добросовісне
володіння означає, що особа не знала і
не повинна була знати, що володіє річчю
незаконно. Позивач, як незаконний
володілець, протягом всього часу
володіння майном повинен бути
впевнений, що на це майно не
претендують інші особи, і він отримав
це майно з підстав, достатніх для того,
щоб мати право власності на нього. Як
свідчать пояснення відповідачки
ОСОБА_4 між всіма спадкоємцями не було
досягнуто згоди щодо розпорядження чи
порядку користування спадковим майном
, ОСОБА_4 не узгодила це питання до цього
часу ,такі її доводи узгоджуються з
листом-роз"ясненням нотаріуса від
7.01.1982 року (а.с.15).Крім того,
відповідачка ОСОБА_4 після отримання
свідоцтва про право на спадщину за
законом зверталась до суду з позовом
про визнання шлюбу її батька та ОСОБА_8
недійсним, позов було задоволено
(а.с.102),що може впливати на розмір
часток у праві на спадкування .

Позивач не заперечила того факту, що
була обізнана з отриманням свідоцтва
про право на спадщину за законом дітьми
її батька від першого шлюбу .

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав»
в п. 11, враховуючи положення статей 335 і
344 ЦК, право власності за набувальною
давністю може бути набуто на майно, яке
належить на праві власності іншій
особі (а не особі, яка заявляє про
давність володіння), а також на
безхазяйну річ.

Встановлення власника майна або
безхазяйності речі є однією з обставин,
що має юридичне значення, і підлягає
доведенню.Позивачем,всупереч ст.60 ЦПК
України, не доведено, що Бердичівською
міською радою набуто право власності
на 2/12 частин будинку, не доведено і того
факту,що 2/12 частин будинку не мають
власника, або власник невідомий, або
власник відмовився від права власності
на належне йому нерухоме майно та
майно, що придбане добросовісним
набувачем і у витребуванні якого його
власнику було відмовлено.

Отже, обставини, у зв'язку з якими у
позивачки виникло володіння чужою
річчю(3/12 частинами будинку) давали
сумніви щодо правомірності набуття
майна. За таких обставин, не можна
вважати, що позивач добросовісно
заволоділа чужим майном, а також не
знала, що вона володіє чужим майном,
відсутні підстави для застосування ст.
344 ЦК України.

Судові витрати позивача відшкодуванню
,згідно з ст.88 ЦПК України, не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 212-215,209,218 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
Бердичівської міської ради, ОСОБА_4 про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю
відмовити повністю за
безпідставністю вимог.

Рішення суду може бути оскаржене
в апеляційний суд Житомирської області
через Бердичівський міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя :

Рішення в повному обсязі складено
29.04.2014 року.