Справа № 500/174/14-ц
Провадження № 2/500/898/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області в
складі:

головуючого - судді Грубіян Л.І.

при секретарі - Зубенко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, про розірвання шлюбу,
зареєстрованого 18.10.1983 року відділом
ЗАГС Приморської сільської ради
Кілійського району Одеської області,
актовий запис № 13, мотивуючи тим, що
шлюбно-сімейні стосунки не склалися з
причин відсутності взаєморозуміння та
різних поглядів на життя, втрати любові
та поваги один до одного, в зв'язку з чим
їх сім'я фактично розпалася, вони разом
не проживають та сумісного
господарства не ведуть. Спору про
розподіл сумісного майна немає.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1,
позовні вимоги підтримав, та пояснив що
примирення між ними не досягнуто.

Відповідачка ОСОБА_2, не визнала
позовні вимоги, заперечувала проти
розірвання шлюбу.

Вислухавши пояснення позивача,
відповідачки та перевіривши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони знаходяться в зареєстрованому
шлюбі з 18.10.1983 року, що підтверджено
свідоцтвом про укладення шлюбу
виданого відділом ЗАГС Приморської
сільської ради Кілійського району
Одеської області, актовий запис № 13,
від шлюбу вони мають дитину, сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено
відповідним свідоцтвом про народження.
Спору про розподіл сумісного майна
немає. Сторони будь-яких мір для
примирення не приймають.

Відповідно до посвідчення серії
НОМЕР_1 від 06 червня 2013 року, позивач
ОСОБА_1, являється інвалідом другої
групи, тому на підставі п. 9 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» позивач
звільняється від сплати судового
збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Статтею ст.56 СК України передбачено, що
кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини.

Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу
України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що заява про розірвання
шлюбу відповідає дійсній волі дружини
та чоловіка і що після розірвання шлюбу
не будуть порушені їхні особисті та
майнові права.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного
кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше сумісне
проживання подружжя та збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з
них, інтересам їхніх дітей, які мають
істотне значення.

Оскільки сторони однією сім'єю не
проживають, поновити шлюбно-сімейні
стосунки наміру не мають, подальше
сумісне проживання сторін і збереження
шлюбу є неможливим та суперечить
інтересам позивача, суд вважає за
можливе шлюб розірвати.

Керуючись ст.ст.10,60,209,212,213-215 ЦПК
України, ст.ст.110,112 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що
зареєстрований 18.10.1983 року відділом
ЗАГС Приморської сільської ради
Кілійського району Одеської області,
актовий запис № 13.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя Л. І. Грубіян