УХВАЛА

іменем україни

09 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого:Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
Мартинюка В.І.,Остапчука Д.О.,-
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом прокурора
Залізничного району м. Львова в
інтересах держави в особі:
Міністерства промислової політики
України в особі Державного
підприємства «Львівський державний
завод «ЛОРТА» до ОСОБА_6 про стягнення
нестачі, за касаційною скаргою
заступника прокурора Львівської
області на рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області
від 15 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Прокурор Залізничного району м. Львова
звернувся до суду з позовом в інтересах
держави в особі Міністерства
промислової політики України в особі
Державного підприємства «Львівський
державний завод «ЛОРТА» (далі - ДП ЛДЗ
«ЛОРТА») про стягнення з відповідача
ОСОБА_6 недостачі матеріальних
цінностей в сумі 116 955,96 грн. Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що за
наслідками проведення прокуратурою
Залізничного району м. Львова
перевірки ДП ЛДЗ «ЛОРТА» порушення
вимог чинного законодавства у сфері
власності на складі 065 було виявлено
недостачу товарно-матеріальних
цінностей в кількості 10 849,2 кг на
суму 80 035,09 грн та на складі 066 виявлено
недостачу товарно-матеріальних
цінностей в кількості 85 386,5 кг на суму 36
920,87 грн, яку допустила відповідач
ОСОБА_6, як завідуюча складами, будучи
матеріально-відповідальною особою.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 25 березня 2013 року позов
прокурора Залізничного району м.
Львова в інтересах держави в особі
Міністерства промислової політики
України в особі ДП «Львівський
державний завод «ЛОРТА» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ДП ЛДЗ
«ЛОРТА» недостача матеріальних
цінностей в розмірі 116 955,96 грн Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Львівської області від 15 листопада 2013
року вказане рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове,
яким у задоволенні позову прокурора
Залізничного району м. Львова в
інтересах держави в особі Міністерства
промислової політики України в особі
ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА»
відмовлено.

У касаційній скарзі перший заступник
прокурора Львівської області просить
рішення апеляційного суду скасувати, а
рішення суду першої інстанції залишити
в силі, посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції,
виходив з того, що винними діями
відповідача, як
матеріально-відповідальною особою
завдано підприємству шкоду, що
встановлено за результатами
проведеної ревізії.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог
прокурора, апеляційний суд виходив з
положень п. 11.12. Інструкції по
інвентаризації основних засобів,
нематеріальних активів,
товарно-матеріальних цінностей,
грошових коштів і документів та
розрахунків, затвердженої наказом
Міністерства фінансів України від 11
серпня 1994 року №69, зокрема, що діями
відповідача, шкода підприємству не
була заподіяна, оскільки внаслідок
утвореної пересортиці вартість лишків
перевищує вартість недостачі
виявленої у матеріалах відповідної
особи.

Проте з таким висновкам апеляційного
суду повністю погодитись не можна
виходячи з наступного.

Судами встановлено, що за наказом ДП
ЛДЗ «ЛОРТА» №31к від 01 жовтня 1998 року
відповідача ОСОБА_6 прийнято за
переведенням з Державного концерну
«ЛОРТА» з 01 жовтня 1998 року на посаду
завідувачем центрального складу
відділу 568 (а.с.6) та одночасно 01 грудня
1998 року між ДП ЛДЗ «ЛОРТА» та
відповідачем було укладено договір про
повну матеріальну відповідальність за
забезпечення зберігання довірених їй
підприємством матеріальних цінностей
(склад 065, 066) (а.с. 14).

Відповідно до наказу ДП ЛДЗ «ЛОРТА»
№64к від 26 лютого 2001 року відповідача
переведено з 01 березня 2001 року на
посаду завідувача центрального складу
відділу 586 та в цей же день між ДП ЛДЗ
«ЛОРТА» та ОСОБА_6 було укладено
договір про повну матеріальну
відповідальність за зберігання
довірених їй підприємством
матеріальних цінностей (склад 065, 066)
(а.с. 5, 7).

Згідно наказу ДП ЛДЗ «ЛОРТА» №280 від 10
грудня 2009 року «Про проведення ревізії
товарно-матеріальних цінностей складу
067» зобов'язано в термін з 11 грудня 2009
року по 25 грудня 2009 року провести
ревізію та скласти акт по результатах
ревізії (а.с. 23).

Відповідно до розпорядження ДП ЛДЗ
«ЛОРТА» від 25 грудня 2009 року №32 «Про
продовження проведення ревізії
товарно-матеріальних цінностей та лому
на складах: 061, 064, 065, 066 (складський
корпус по вул. Конюшинній)» на підставі
наказу директора №280 від 10 грудня 2009
року «Про продовження ревізії
товарно-матеріальних цінностей складу
067» у зв'язку зі збільшенням обсягу
робіт, комісією продовжена робота з
ревізії товарно-матеріальних
цінностей та лому на складах: 061, 064, 065, 066
починаючи з 04 січня 2010 року, та за
результатами якої на складі 065 виявлено
недостачу, яка становила 10 849,20 кг на
загальну суму 80 035,09 грн, на складі 066
виявлено недостачу, яка становить 85 386,50
кг на загальну суму 36 920,87 грн (а.с.15).

Згідно з актом від 08 квітня 2010 року «По
результатах проведення ревізії
товарно-матеріальних цінностей складу
065» проведено ревізію
товарно-матеріальних цінностей складу
065 в присутності комісії і
матеріально-відповідальної особи -
завідувача центральним складом ОСОБА_6,
за даними обліку на складі якої
виявлено недостачу, яка становить 10 849,20
кг на загальну суму 80 035,09 грн. (а.с. 25-28),
надлишки облікованих
товарно-матеріальних цінностей
становлять 8 351,89 кг на загальну суму 48
017, 72 грн. Зазначений акт відповідачем
підписаний, даних про його оскарження
матеріали справи не містять.

Наказом ДП ЛДЗ «ЛОРТА» від 05 серпня 2010
року №180 «Про уточнення результатів
інвентаризації» зобов'язано комісію на
підставі проведеної інвентаризації
скласти акт для уточнення кількості
бухт стрічки 80 НХС (а.с. 24) та актом від 15
серпня 2010 року «Про уточнення
результатів інвентаризації» було
уточнено результати інвентаризації на
складі 065, який також підписаний
відповідачем та дані про його
оскарження відсутні (а.с. 33, 34).

Згідно з актом від 11 червня 2010 року «По
результатах проведення ревізії
товарно-матеріальних цінностей складу
066» проведено ревізію
товарно-матеріальних цінностей складу
066 в присутності комісії і
матеріально-відповідальної особи
завідувача центральним складом ОСОБА_6
за даними обліку на складі виявлено
недостачу, яка становить 85 386,50 кг на
загальну суму 36 920,87 грн (а.с. 35-37),
надлишки товарно-матеріальних
цінностей становлять 43 094,65 кг на
загальну суму 35526,88 грн. Зазначений акт
також відповідачем підписаний, даних
про його оскарження матеріали справи
не містять.

Як вбачається з актів інвентаризації
товарно-матеріальних цінностей по коду
структурному 01 складу 065 від 01
листопада 2008 року (а.с. 44-55, 74-85), складу
066 від 01листопада 2008 року (а.с. 56-73, 87-106),
відповідач підписала їх, чим
підтвердила, що всі матеріальні
цінності комісією перераховано в її
присутності, претензій до комісії вона
не має.

Згідно зі ст. 130 КЗпП України працівники
несуть матеріальну відповідальність
за шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації внаслідок
порушення покладених на них трудових
обов'язків. При покладенні
матеріальної відповідальності права і
законні інтереси працівників
гарантуються шляхом встановлення
відповідальності тільки за пряму
дійсну шкоду, лише в межах і порядку,
передбачених законодавством, і за
умови, коли така шкода заподіяна
підприємству, установі, організації
винними протиправними діями
(бездіяльністю) працівника.

Згідно з ч. 1 ст. 134 КЗпП України
працівники несуть повну матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації,
зокрема, у випадках, коли між
працівником і підприємством,
установою, організацією відповідно до
ст. 135-1 КЗпП України укладено письмовий
договір про взяття на себе працівником
повної матеріальної відповідальності
за незабезпечення цілості майна та
інших цінностей, переданих йому на
зберігання, а також коли шкоди завдано,
діями працівника, які мають ознаки
діянь, переслідуваних у кримінальному
порядку.

Відповідності до п.5 ч.1 ст.134 КЗпП
України працівник несе повну
матеріальну відповідальність, коли
шкода завдана недостачею.

Із роз'яснень, викладених у ч. 2 п. 3
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про
судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками», вбачається, що суд у
кожному випадку зобов'язаний вживати
передбачених законом заходів до
всебічного, повного й об'єктивного
з'ясування обставин, від яких згідно зі
статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України
залежить вирішення питання про
покладення матеріальної
відповідальності та про розмір шкоди,
що підлягає відшкодуванню. Зокрема,
з'ясовувати: наявність прямої дійсної
шкоди та її розмір; якими
неправомірними діями її заподіяно і чи
входили до функцій працівника
обов'язки, неналежне виконання яких
призвело до шкоди; в чому полягала його
вина; в якій конкретно обстановці
заподіяно шкоду; чи були створені
умови, які забезпечували б схоронність
матеріальних цінностей і нормальну
роботу з ними; який майновий стан
працівника.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 29 грудня 1992 року № 14
«Про судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками», роз'яснено, що за
правилами ст. 132 КЗпП за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації при виконанні трудових
обов'язків, працівники, з вини яких її
заподіяно, несуть матеріальну
відповідальність у розмірі прямої
дійсної шкоди, але не більше свого
середнього місячного заробітку, крім
випадків, коли законодавством вона
передбачена у більшому, ніж цей
заробіток, розмірі. Якщо межі
матеріальної відповідальності були
визначені в укладеному з працівником
контракті, вона покладається на нього
відповідно до умов контракту.

Під прямою дійсною шкодою, зокрема,
слід розуміти втрату, погіршення або
зниження цінності майна, необхідність
для підприємства, установи,
організації провести затрати на
відновлення, придбання майна чи інших
цінностей або провести зайві, тобто
викликані внаслідок порушення
працівником трудових обов'язків,
грошові виплати. Згідно зі ст. 130 КЗпП не
одержані або списані в доход держави
прибутки з підстав, пов'язаних з
неналежним виконанням працівником
трудових обов'язків (так само як і інші
неодержані прибутки) не можуть
включатися до шкоди, яка підлягає
відшкодуванню.

Пунктом 11.12. Інструкції по
інвентаризації основних засобів,
нематеріальних активів,
товарно-матеріальних цінностей,
грошових коштів і документів та
розрахунків, затвердженої наказом
Міністерства фінансів України від 11
серпня 1994 року №69, зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України
26 серпня 1994 року за №202/412 (далі -
Інструкція), передбачено, що при
регулюванні інвентаризаційних
різниць, зокрема, взаємний залік лишків
і нестач внаслідок пересортиці може
бути допущено тільки щодо
товарно-матеріальних цінностей
однакового найменування і в тотожній
кількості за умови, що лишки і нестачі
утворились за один і той же період, що
перевіряється, та однієї і тієї ж особи,
яка перевіряється.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог,
апеляційний суд у порушення ст.ст.
303, 315 ЦПК України, не визначився
належним чином з характером спірних
правовідносин, не надав належної
оцінки наявним у справі доказам,
зауваживши, лише, що відповідно до
положень 11.12. Інструкції при
встановленні заподіяної підприємству
шкоди повинно бути допущено
взаємозалік щодо товарно-матеріальних
цінностей внаслідок пересортиці,
оскільки надлишки перевищують нестачу
вказаних товарно-матеріальних
цінностей, не звернувши уваги на те, що
такий взаємозалік можливий тільки щодо
товарно-матеріальних цінностей
однакового найменування і в тотожній
кількості за умови, що лишки і нестачі
утворились за один і той же період, що
перевіряється, та однієї і тієї ж особи,
яка перевіряється. Апеляційним судом
залишено поза увагою, що відповідно до
актів по результатах проведених
ревізій товарно-матеріальних
цінностей складів 065 та 066 від 08 квітня
2010 року та 11 червня 2010 року відповідно
встановлена недостача
товарно-матеріальних цінностей, які не
відповідають найменуванню матеріалів
надлишків товарно-матеріальних
цінностей, не перевіривши правильність
розрахунків, а отже в порушення ч. 4 ст. 10
ЦПК України, апеляційним судом не
роз'яснено сторонам право на
проведення судово-економічної
експертизи для встановлення
об'єктивних обставин справи.

За таких обставин, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
з передачею справи на новий розгляд до
цього ж суду з підстав, передбачених ч. 2
ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника прокурора
Львівської області задовольнити
частково.

Рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Львівської області від 15 листопада 2013
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова Д.О.
Остапчук