Ухвала

іменем україни

28 травня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С.,
Кафідової О.В.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до державного
підприємства «Південна залізниця»,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету:
первинна профспілкова організація
ВПМУ моторвагонного депо Полтава
державного підприємства «Південна
залізниця», відокремлений підрозділ
моторвагонне депо Полтава державного
підприємства «Південна залізниця», про
поновлення на роботі, оплату
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди за касаційними
скаргами ОСОБА_3 та первинної
профспілкової організації вільної
профспілки машиністів України
моторвагонного депо Полтава
державного підприємства «Південна
залізниця» на рішення апеляційного
суду Полтавської області від 2 липня 2013
року,

встановила:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, який в ході судового
розгляду до державного підприємства
«Південна залізниця» (далі - ДП
«Південна залізниця»), треті особи, які
не заявляють самостійних вимог щодо
предмету: первинна профспілкова
організація вільної профспілки
машиністів України ( далі - первинна
профспілкова організація ВПМУ)
моторвагонного депо Полтава ДП
«Південна залізниця», відокремлений
підрозділ моторвагонне депо Полтава ДП
«Південна залізниця», про поновлення
на роботі, оплату вимушеного прогулу та
стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що з
відповідачем перебував у трудових
відносинах.

Наказом від 7 липня 2012 року його було
звільнено з роботи на підставі п. 4 ч. 1
ст. 40 КЗпП України у зв'язку з прогулом
без поважних причин.

Посилаючись на вищезазначене, а також
на те, що його звільнення відбулось без
попередньої згоди виборного органу
первинної профспілкової організації
ВПМУ моторвагонного депо Полтава ДП
«Південна залізниця» та вищого
виборного органу цієї професійної
спілки - Вільної профспілки машиністів
України, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 252
КЗпП України, просив поновити його на
роботі на посаді столяра ВП
«Моторвагонне депо Полтава» ДП
«Південна залізниця», стягнути
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 7 липня 2012 року до дня
поновлення на роботі та відшкодувати
завдану моральну шкоду в розмірі 10 000
грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 22 квітня 2013 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді столяра у
відокремленому підрозділі
«Моторвагонне депо Полтава» ДП
«Південна залізниця».

Стягнуто з ДП «Південна залізниця» на
користь ОСОБА_3 27 258,03 грн
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та 2 000 грн на
відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 2 липня 2013 року
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким в задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 листопада 2013
року вказане рішення апеляційного суду
залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від
25 грудня 2013 року скасовано ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 квітня 2014 року, справу
направлено на новий розгляд до суду
касаційної інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
передати справу на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

У касаційній скарзі первинна
профспілкова організація ВПМУ
моторовагонного депо Полтава ДП
«Південна залізниця» просить
скасувати рішення апеляційного суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга
первинної профспілкова організація
ВПМУ моторовагонного депо Полтава ДП
«Південна залізниця» підлягає
частковому задоволенню, касаційна
скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та приймаючи рішення про
відмову в задоволенні заявленого
позову, апеляційний суд виходив із
того, що судом самостійно змінено
підстави позову та не досліджено, чи
мав місце факт вчинення ОСОБА_3 прогулу
без поважних причин. Установивши факт
відсутності позивача на роботі 21 та 22
січня 2012 року без поважних причин, а
також факт надходження роботодавцю
рішення Вільної профспілки машиністів
України про відмову в наданні згоди на
звільнення працівника з порушенням
строків, установлених ст. 43 КЗпП
України та ст. 39 Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності», та дійшов висновку про
недоведеність вимог ОСОБА_3 щодо
неправомірності його звільнення на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Проте повністю з таким висновком
погодитися не можна, виходячи з
наступного.

Судами встановлено, що на підставі
наказу ВП «Моторвагонне депо Полтава»
ДП «Південна залізниця» від 7 липня 2012
року ОСОБА_3 звільнено з посади столяра
IV розряду на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП
України у зв'язку з прогулом 21 та 22
січня 2012 року без поважних причин.

Станом на дату звільнення позивач був
членом виборного органу первинної
профспілкової організації ВПМУ
моторвагонного депо Полтава ДП
«Південна залізниця» та членом
координаційної ради Вільної
профспілки машиністів України.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку прогулу (в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2-5, 7 ст. 40 та
пунктами 2 і 3 ст. 41 КЗпП України, може
бути проведено лише за попередньою
згодою виборного органу
(профспілкового представника),
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник (ч. 1 ст. 43 КЗпП
України).

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КЗпП України, ч. 3
ст. 41 Закону України «Про професійні
спілки, їх права та гарантії
діяльності» звільнення членів
виборного профспілкового органу
підприємства, установи, організації (у
тому числі структурних підрозділів),
його керівників, профспілкового
представника (там, де не обирається
виборний орган профспілки), крім
додержання загального порядку,
допускається за наявності попередньої
згоди виборного органу, членами якого
вони є, а також вищестоящого виборного
органу цієї профспілки (об'єднання
профспілок).

Ці норми встановлюють додаткові
гарантії для працівників, обраних до
профспілкових органів, і
застосовуються, крім дотримання
загальних норм.

Оскільки ОСОБА_3 є членом виборного
органу первинної профспілкової
організації ВПМУ моторвагонного депо
Полтава ДП «Південна залізниця», то для
його звільнення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40
КЗпП України відповідач повинен був
отримати згоду виборного органу
первинної профспілкової організації
та вищестоящого виборного органу цієї
профспілки. ВП «Моторвагонне депо
Полтава» ДП «Південна залізниця» з
поданням про звільнення позивача
звертався лише до Вільної профспілки
машиністів України.

Вирішуючи спір, апеляційний суд у
порушення вимог ст. 213, 303 ЦПК України
вказане залишив поза увагою та не
врахував, що звільняючи члена
виборного органу первинної
профспілкової організації ВПМУ
моторвагонного депо Полтава ДП
«Південна залізниця» без попередньої
згоди на це виборного органу первинної
профспілкової організації профспілки
та вищестоящого органу цієї профспілки
є порушенням вимог діючого трудового
законодавства.

Оскільки при вирішенні спору
апеляційний судом порушені норми
процесуального права та не застосовані
норми матеріального закону, які
підлягали застосуванню, що призвело до
неправильного вирішення справи, тому в
силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалене у
справі рішення апеляційного суду
підлягає скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу первинної
профспілкова організація ВПМУ
моторовагонного депо Полтава ДП
«Південна залізниця» задовольнити
частково, касаційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення апеляційного суду Полтавської
області від 2 липня 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук Судді:В.С.
Висоцька О.В. Кафідова О.В. Умнова
І.М. Фаловська