Справа № 450/4192/13
Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський
Провадження № 22-ц/783/3672/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: представника позивача
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»
Гнатишака О.В., представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 25 березня
2014 року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за договором,
-

встановила:

рішенням Пустомитівського районного
суду Львівської області від 25 березня
2014 року вищевказаний позов задоволено.
Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на
користь ПАТ «ПриватБанк»
заборгованість в розмірі 17 027 грн. 22 коп.
та 229 грн. 40 коп. сплаченого позивачем
судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач,
просить його скасувати й ухвалити нове,
яким відмовити у задоволені вимог
позивачу застосувавши строк позовної
давності, посилаючись на те, що рішення
районного суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Так, зокрема, апелянт зазначає,
що під час розгляду справи він подав
заяву про застосування строків
позовної давності, оскільки кредитний
договір між сторонами був укладений 31
липня 2006 року та діяв протягом 12
місяців, а позивач з позовом звернувся
в 2013 році, однак суд в порушення норм
цивільного права не взяв це до уваги та
те, що позивачу було відомо про
порушене його право у жовтні 2008 році.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу - представника відповідача
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на підтримання
апеляційної скарги, представника
позивача Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» Гнатишака О.В. на
заперечення апеляційної скарги,
вивчивши матеріали та обставини
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

У листопаді 2013 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ
«ПриватБанк») звернулось до суду із
зазначеним вище позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що відповідно до
укладеного договору від 31 липня 2006 року
відповідач ОСОБА_4 отримав у банку
кредит у розмірі 2 500 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою процентів
за користування кредитом у розмірі 30 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом і з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання
банківських послуг, які разом із
Правилами користування платіжною
карткою та заявою ОСОБА_4 складають між
банком і відповідачкою кредитний
договір, останній діє протягом 12
місяців з моменту його підписання. Якщо
протягом цього терміну жодна зі сторін
не проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий самий
термін.

Посилаючись на викладене та те, що у
порушення норм ЦК України та умов
договору відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав, у зв'язку із чим станом на 30
жовтня 2013 року утворилась
заборгованість у сумі 17 027 грн. 22 коп.,
яка складається з: 15 402 грн. 86 коп. -
заборгованість за кредитом; 337 грн. 35
коп. - заборгованість за процентами за
користування кредитом, а також
заборгованість по штрафам в сумі 1 287
грн. 01 коп. (500 грн. фіксована частина; 787
грн. 01 коп. процентна складова), просив
задовольнити вимоги.

Встановлено, що 31 липня 2006 року між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 був
укладений договір, відповідно до якого
відповідач отримав від позивача кредит
у розмірі 2 500 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою 2,5% на місяць
на залишок заборгованості. Строк дії
договору - до червня 2008 року (а.с.5).

Згодом - в жовтні 2008 р., кредитний ліміт
був збільшений до 7 750 грн.

Відповідно до пункту 8.6 умов і правил
надання банківських послуг при
порушенні строків платежів по любих
фінансових зобов'язань за договором
більше ніж чим на 120 днів боржник
зобов'язався сплатити Банку штраф у
розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він лонговується на такий
самий термін.

Відповідно до пп.3.1.1 Правил
користування платіжною карткою строк
дії картки зазначено на лицевій
стороні картки.

Пунктом 3.1.3 Правил користування
платіжною карткою визначено, що по
закінченню строку дії картки така
перевипускається банком на новий строк
(шляхом надання клієнту картки з новим
строком її дії), якщо раніше (до початку
місяця закінчення строку дії) не
поступила письмова заява держателя про
закриття картрахунку.

В матеріалах справи відсутні докази
повідомлення відповідача про закриття
картрахунку.

Натомість, як вбачається з наданої
відповідачем фотокопії платіжної
картки, виданої на його ім'я позивачем,
строк дії чергової виданої позивачем
картки по цьому ж рахунку - 03/12, тобто
березень 2012 року (а.с.23), що свідчить про
автоматичну лонгацію укладеного між
сторонами письмового договору,
перевипуску банком платіжної картки та
її отримання відповідачем.

Крім того, про наведене свідчить і той
факт, що підтверджується випискою руху
коштів по кредитній картці відповідача
за період з 31 липня 2006 року по 17 січня 2014
року (а.с.66-75), що відповідач
користувався кредитними коштами по
вказаній кредитній картці після
закінчення письмового договору,
зокрема, в травні, червні, серпні 2009 р., в
січні, лютому, серпні - грудні 2010 р., в
січні, лютому 2011 року.

Розрахунком заборгованості за
вищевказаним договором заборгованість
станом на 30 жовтня 2013 року становить: 15
402 грн. 86 коп. заборгованості за
кредитом; 337 грн. 35 коп. заборгованість
за відсотками та 1 287 грн. 01 коп.
заборгованість за штрафами (500 грн.
фіксована частина; 787 грн. 01 коп.
процентна складова).

Відповідно до заяви, яка мається в
матеріалах справи та яку подав
відповідач при розгляді справи в
районному судді (а.с.85-87), відповідач
подав заяву про застосування строку
позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (частина п'ята статті 261 ЦК
України).

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у
статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
скільки з певними моментами (фактами),
які свідчать про порушення прав особи
(стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення в зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Судом встановлено, що після закінчення
строку дії договору та платіжної
картки відповідач отримував інші
платіжні картки і строк останньої
картки в березні 2012 року (а.с.23).

Відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Зазначена правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14.

Відповідно до ст.360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх судів України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст.611 ЦК у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема відшкодування збитків
та моральної шкоди.

З урахуванням викладеного районний суд
прийшов до вірного висновку про те, що
строк позовної давності щодо стягнення
заборгованості за кредитом не сплив.

В той же час, з урахуванням викладеного
рішення суду в частині стягнення
заборгованості по штрафам (неустойці) в
сумі 1 287 грн. 01 коп. (500 грн. фіксована
частина; 787 грн. 01 коп. процентна
складова) підлягає до скасування з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні вимог, оскільки такі
вимоги подані поза межами строку
позовної давності - після закінчення
дії платіжної картки 1 рік та дев'ять
місяців.

За таких обставин рішення районного
суду підлягає до зміни.

Відповідно до ч.2 ст.314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.2 ч.1 ст. 307, п.п.1, 4
ч.1 ст.309, ч.2 ст. 314, ст.ст. 313, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 25 березня
2014 року в частині стягнення з ОСОБА_4
заборгованості по штрафам в сумі 1 287
грн. 01 коп. (500 грн. фіксована частина та
787 грн. 01 коп. процентна складова)
скасувати й ухвалити в цій частині нове
рішення, яким у задоволені цієї вимоги
Публічному акціонерному товариству
комерційного банку «ПриватБанк»
відмовити.

В решті частині рішення суду змінити,
зазначивши, що до стягнення з ОСОБА_4 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає
заборгованість станом на 30 жовтня 2013
року за договором від 31 липня 2006 року,
укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ КБ
«ПриватБанк» у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку, в
сумі 15 402 (п'ятнадцять тисяч чотириста
дві) грн. 86 коп. та 229 грн.40 коп. судового
збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

Левик Я.А.