Номер провадження: 22-ц/785/3207/14
Номер справи місцевого суду: 501/1755/13-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Дрішлюка А.І.,

при секретарях - Стадніченко А.І.,
Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4, діючої в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої доньки
ОСОБА_5, та ОСОБА_6 до виконавчого
комітету Іллічівської міської ради
Одеської області, товариства з
обмеженою відповідальністю фірми
«АББО» про зобов'язання надати
квартиру, відшкодування моральної
шкоди, за апеляційними скаргами
виконавчого комітету Іллічівської
міської ради Одеської області,
товариства з обмеженою
відповідальністю фірми «АББО» на
рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 24 січня 2014 року,

встановила:

У квітні 2013 р. ОСОБА_4, яка діє
одночасно і в інтересах неповнолітньої
доньки ОСОБА_5, та ОСОБА_6 звернулися до
суду з вищевказаним уточненим в
подальшому позовом (Т. 1, а. с. 4 - 13, 166 - 171),
в якому на підставі ст. 47 Конституції
України, ст. ст. 47, 48, 50, 109 - 113 ЖК УРСР, ст.
ст. 526, 629, 636, 1167, 1190 ЦК України, Закону
України «Про комплексну реконструкцію
кварталів (мікрорайонів) застарілого
житлового фонду» остаточно просили: 1)
зобов'язати ТОВ фірму «АББО» надати їм
у власність в рівних частках конкретно
визначену на час прийняття судового
рішення благоустроєну стосовно умов м.
Іллічівська квартиру, житловою площею
не менше 19,1 кв. м., що знаходиться в
межах міської забудови міста
Іллічівська; 2) зобов'язати виконавчий
комітет Іллічівської міської ради
надати їм в користування конкретно
визначену на час прийняття судового
рішення благоустроєну стосовно умов м.
Іллічівська квартиру, що знаходиться в
межах міської забудови міста
Іллічівська, складається не менше ніж з
двох житлових кімнат, загальною
житловою площею не менше 25,5 кв. м. (з
розрахунку не менше 8,5 кв. м. на одну
особу), у разі неможливості надання ТОВ
фірмою «АББО» конкретно визначеної на
час прийняття судового рішення
благоустроєної стосовно умов м.
Іллічівська квартиру, житловою площею
не менше 19,1 кв. м., що знаходиться в
межах міської забудови міста
Іллічівська; 3) стягнути з ТОВ фірми
«АББО» на їх користь відшкодування
моральної шкоди у розмірі по 63 000 грн.
кожному.

Позивачі посилалися на те, що на
підставі рішення виконкому
Іллічівської міської ради від 25.09.97 р. №
419 про поділ особистого рахунку,
розпорядження від 15.10.97 р. № 89 про
переоформлення особистих рахунків,
вони були наймачами житлової кімнати,
площею 19,1 кв. м., яка була добудована до
двохкімнатної квартири АДРЕСА_1. Вони
були зареєстровані у вказаній
квартирі, сплачували платежі за
комунальні послуги, як за квартиру №1/А.

Рішенням виконкому Іллічівської
міської ради від 26.04.01 р. № 374 ТОВ фірму
«АББО» визначено генеральним
забудовником з реконструкції
мікрорайону № 3 в м. Іллічівськ.
Зобов'язано товариство провести
відселення мешканців будинків, які
підлягають знесенню, в тому числі,
позивачів, у зв'язку із знесенням
приміщення, в якому останні мешкали.

Рішенням виконкому Іллічівської
міської ради від 17.02.06 р. № 542-ІV
затверджено договір № 37 про співпрацю
між Іллічівської міської радою та
товариством від 10.02.06 р., за умовами
якого Іллічівська міська рада надає
товариству земельну ділянку під
забудову, а товариство передає
територіальній громаді м. Іллічівська
квартири, площею у розмірі 10% від
загальної площі побудованих квартир.
Відповідно до пізніше укладеного
Додатку № 1 до вказаного договору ТОВ
фірма «АББО» зобов'язується здійснити
відселення громадян з ветхих
багатоквартирних будинків старої
забудови, шляхом надання у власність
цим громадянам житлових приміщень.

28.11.07 р., у зв'язку з реконструкцією
кварталу, між товариством та ОСОБА_4
було укладено договір № 10 про надання
безкоштовно у власність ОСОБА_4
однокімнатної квартири № 4, загальною
площею орієнтовно - 41,0 кв. м., на 2-му
поверсі в будинку по АДРЕСА_4, в рахунок
компенсації знесеної квартири АДРЕСА_1.
Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 26.10.11 р., яке є чинним, ОСОБА_4
відмовлено в позові про надання
квартири на підставі вищевказаного
договору у власність. На даний час
зазначена в договорі № 10 від 28.11.07 р.
квартира продана ТОВ фірмою «АББО»
іншим громадянам. Однак, це не
перешкоджає ОСОБА_4 отримати житло від
ТОВ фірми «АББО» на підставі Додатку №
1 до договору № 37 про співпрацю між
Іллічівською міською радою та
товариством від 10.02.06 р..

Згідно Акту від 16.02.12 р. квартира
АДРЕСА_1, під час реконструкції
мікрорайону знесена забудовником - ТОВ
фірмою «АББО» без попереднього
відселення позивачів. До теперішнього
часу позивачі житлом не забезпечені. Ні
виконком Іллічівської міської ради, ні
ТОВ фірма «АББО» не надали їм інше жиле
приміщення.

У випадку відсутності у ТОВ фірми
«АББО» на час прийняття судом рішення
конкретно визначеної квартири
виконком Іллічівської міської ради
несе субсидіарну відповідальність по
забезпеченню позивачів житлом.

Знесенням ТОВ фірмою «АББО»
житлового приміщення, яким вони
користувалися, без попереднього
надання іншого житла, невиконанням ТОВ
фірмою «АББО» умов договору від 28.11.07 р.
щодо надання позивачам іншого житла,
позбавленням права на житло протягом
тривалого часу, позивачам з боку ТОВ
фірми «АББО» завдано моральної шкоди,
яка полягає у душевних стражданнях у
зв'язку з протиправною поведінкою.
Розмір відшкодування моральної шкоди
становить - по 63 000 грн. кожному з
позивачів, із розрахунку по 100 грн. за
кожний день позбавлення права на житло.

ОСОБА_4, представник позивачів ОСОБА_8
в судовому засіданні підтримали позов,
просили його задовольнити з вказаних у
ньому підстав.

Представник відповідача - ТОВ фірми
«АББО» в судовому засіданні
заперечував проти задоволення позову.
Посилався на відсутність у товариства
будь-яких обов'язків перед позивачами
щодо надання житла, що підтверджено
рішенням апеляційного суду Одеської
області від 26.11.11 р.. Не заперечуючи
факту знесення товариством квартири
АДРЕСА_1 в м. Іллічівськ, дійсність
складеного акту про це, наявність
обов'язку товариства з відселення
громадян із знесених будинків, разом з
тим представник товариства посилався
на те, що позивачі до знесеної будівлі
не мають ніякого відношення. Вона є
самочинно побудованою і не належала до
державного житлового фонду. Товариство
перебуває в стані припинення, будь-яких
квартир, іншого майна, грошових коштів
на балансі товариства немає. Квартири,
які вказані у наданій КП «БТІ м.
Іллічівська» інформації передані у
власність інвесторам, право власності
товариства на них припинилося.

Представник відповідача - виконкому
Іллічівської міської ради в судовому
засіданні вважав необхідним в
задоволенні позову відмовити.
Посилався на те, що виконком не має
жодного відношення до знесеної
квартири АДРЕСА_1. Земельна ділянка, на
якій знаходилась знесена будівля,
надана в оренду товариству як
приватній юридичній особі, для
будівництва житла на продаж, а тому не
може розцінюватись як вилучена для
державних або громадських потреб.
Товариство не передало міській раді
відповідну квартиру для надання
позивачам. У виконкому відсутня
квартира, яку б можна були надати
позивачам.

Рішенням Іллічівського міського
суду Одеської області від 24.01.14 р. (а. с.
101 - 108) уточнені позовні вимоги ОСОБА_4,
яка діє одночасно і в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_5, та
ОСОБА_6 задоволено частково.
Зобов'язано солідарно виконком
Іллічівської міської ради та ТОВ фірму
«АББО» надати в користування ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 конкретно визначену
на час виконання судового рішення
благоустроєну стосовно умов м.
Іллічівська квартиру, що знаходиться в
межах міської забудови міста
Іллічівська, складається не менше ніж з
двох кімнат, загальною житловою площею
не менше 25,5 кв. м. (з розрахунку не менше
8,5 кв. м. на одну особу). Стягнуто з ТОВ
фірми «АББО» на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5
та ОСОБА_6 компенсацію моральної шкоди
по 63 000 грн.. У задоволенні позовної
вимоги про надання квартири у
власність відмовлено.

В апеляційній скарзі виконком
Іллічівської міської ради оскаржує
рішення суду в частині солідарного
обов'язку виконкому надати позивачам
квартиру. Просить рішення суду в цій
частині скасувати. Ухвалити нове
рішення про повну відмову в
задоволенні позовних вимог до
виконкому Іллічівської міської ради.
Виконком посилається на те, що рішення
суду першої інстанції в оскарженій
частині ухвалено при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи, невідповідності висновків
суду обставинам справи, з порушенням
норм матеріального (ст. ст. 16, 396, 1172 ЦК
України, ст. 111 ЖК УРСР, Закон України
«Про комплексну реконструкцію
кварталів (мікрорайонів) застарілого
житлового фонду», Закон України «Про
відчуження земельних ділянок, інших
об'єктів нерухомого майна, що на них
розміщені, які перебувають у приватній
власності для суспільних потреб чи з
мотивів суспільної необхідності») та
процесуального (ст. 213 ЦПК України)
права: - спірні правовідносини не
регулюються ст. 111 ЖК УРСР, а нормами
вищевказаних Законів; - помилковим є
застосування судом солідарної
відповідальності, в той час
встановлено одноосібне знесення
приміщення позивачів ТОВ фірмою
«АББО». Позивачі мають право на
отримання житла від забудовника - ТОВ
фірми «АББО»; - позивачами вибрано
невірний спосіб захисту порушеного
права. Необхідно було заявляти вимоги
про відновлення становища, яке
існувало до порушення або виконати
обов'язок шляхом зобов'язання надати у
користування житло; - суд не дав оцінку
доказам щодо знаходження у власності
ТОВ фірми «АББО» квартир. Обсяг
відповідальності ТОВ перед виконкомом
було зменшено на вартість житла, яке
підлягає наданню позивачам.

ТОВ фірма «АББО» в апеляційній
скарзі оскаржує рішення в частині
солідарного обов'язку товариства
надати позивачам квартиру, стягнення з
ТОВ відшкодування моральної шкоди.
Просить рішення в цій частині
скасувати. Ухвалити нове рішення про
повну відмову в задоволенні позовних
вимог до ТОВ. Товариство посилається на
те, що рішення суду першої інстанції в
оскарженій частині ухвалено з
порушенням норм матеріального (ст. ст.
1166, 1190 ЦК України, ст. 111 ЖК УРСР, ст. 78
Закону України «Про виконавче
провадження») та процесуального (ст.
ст. 78, 213 ЦПК України) права:- позивачі
змінили позовні вимоги після початку
розгляду справи по суті; - помилковим є
застосування судом за аналогією ст. 111
ЖК УРСР, в той час як правовідносини
сторін врегульовані Договором від 28.11.07
р. № 10 та Законом України «Про
комплексну реконструкцію кварталів
(мікрорайонів) застарілого житлового
фонду»; - помилковим є застосування
судом солідарної відповідальності на
підставі ст. 111 ЖК УРСР, в той час як це
можливо з підстав, передбачених ст. 1190
ЦК України; - виселення позивачів
державною виконавчою службою не
відбувалося; - відсутні підстави для
стягнення моральної шкоди.

Представники виконавчого комітету
Іллічівської міської ради та ТОВ фірми
«АББО» в судовому засіданні підтримали
доводи та вимоги, які викладені в
апеляційних скаргах.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 письмових
заперечень на апеляційні скарги не
надали. Їх представник ОСОБА_8 в
судовому засіданні вважав необхідним
скарги відхилити, рішення залишити без
змін. Посилався на те, що апеляційні
скарги є необґрунтованими. Порушені
права позивачів підлягають захисту.
Саме солідарна відповідальність
приведе до відновлення порушених прав
позивачів у випадку ненадання житла
одним з відповідачів.

Рішення суду першої інстанції в
частині відмови позивачам у
задоволенні вимог про надання їм
іншого житлового приміщення у
власність не оскаржено.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
прийняли участь у судовому засіданні,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційні скарги
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Статтями 213, 214 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про солідарне
зобов'язання виконкому Іллічівської
міської ради та ТОВ фірму «АББО» надати
позивачам квартиру, стягнення з ТОВ
фірми «АББО» відшкодування моральної
шкоди у розмірі по 63 000 грн. кожному з
позивачів, суд першої інстанції
виходив з того, що ТОВ фірма «АББО» в
порушення діючого порядку самочинно
здійснило виселення позивачів із
кімнати, площею 19,1 кв. м., квартири
АДРЕСА_1. Без попереднього надання
позивачам іншого житлового приміщення
знесло житлове приміщення. Грошова
компенсація завданої моральної шкоди у
розмірі - 63 000 грн., відповідає характеру
правопорушення, його тривалості та
наслідкам порушення прав позивачів.
При цьому суд керувався положеннями ст.
ст. 23, 1167 ЦК України. Відповідно до ст. 111
ЖК УРСР, обов'язок по наданню іншого
житлового приміщення виселюваним
мешканцям в разі знесення будівлі
покладається на виконавчий комітет
Іллічівської міської ради. Разом з тим,
дія ст. 111 ЖК УРСР підлягає застосуванню
за аналогією закону, відповідно до ч. 8
ст. 8 ЦПК України, в частині
встановлення солідарної
відповідальності організації, якій
відведена земельна ділянка, щодо
забезпечення житловим приміщенням
мешканців знесених будинків. При цьому
суд врахував висновки, викладенні у
рішенні апеляційного суду Одеської
області від 26.10.11 р., яким було
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4
про зобов'язання ТОВ фірму «АББО» на
підставі договору надати у власність
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 квартиру (Т.2, а. с.
103 - 108).

Колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції, на підставі наданих
сторонами і досліджених судом доказів,
дійшов правильного висновку про
існування між сторонами житлових
правовідносин щодо надання іншого
жилого приміщення у зв'язку із
знесенням приміщення, яке займали
позивачі, під час забудови мікрорайону
міста. Вірним є висновок суду про
необхідність задоволення вимог
позивачів в частині зобов'язання
виконкому Іллічівської міської ради
надати в користування ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 конкретно визначену на час
виконання судового рішення
благоустроєну стосовно умов м.
Іллічівська квартиру, що знаходиться в
межах міської забудови міста
Іллічівська, складається не менше ніж з
двох кімнат, загальною площею не менше
25,5 кв. м. (з розрахунку не менше 8,5 кв. м.
на одну особу). Висновки суду в цій
частині відповідають обставинам
справи, нормам матеріального (ч. 2 ст. 111
ЖК УРСР) та процесуального (ст. ст. 10, 11,
60, 179, 213 ЦПК України) права.

Судом правильно встановлено, що
житлове приміщення, яким користувалися
позивачі, в якому вони були
зареєстровані (Т. 1, а. с. 99 - 109), відносно
якого за рішенням виконкому
Іллічівської міської ради від 25.09.97 р. №
419 (Т. 1, а. с. 14) було оформлено окремий
особовий рахунок (Т. 1, а. с. 15), за
користування яким позивачі сплачували
житлово-комунальні послуги (Т. 1, а. с. 45 -
63), під час забудови кварталу міста
Іллічівськ було знесено (Т. 1, а. с. 44).
Позивачам інше житлове приміщення не
надано. Право позивачів на отримання
іншого благоустроєного жилого
приміщення порушено, а тому підлягає
захисту.

Доводи апелянтів про те, що спірні
правовідносини регулюються Законом
України «Про комплексну реконструкцію
кварталів (мікрорайонів) застарілого
житлового фонду», Законом України «Про
відчуження земельних ділянок, інших
об'єктів нерухомого майна, що на них
розміщені, які перебувають у приватній
власності для суспільних потреб чи з
мотивів суспільної необхідності», а не
ст. 111 ЖК УРСР, право позивачів на
отримання житла від забудовника - ТОВ
фірми «АББО», обрання позивачами
невірного способу захисту порушеного
права, можливості ТОВ фірми «АББО»
відновити порушене право, тому що у
товариства у власності є квартири, є
неспроможними та такими, що не
заслуговують на повагу.

Відповідно до ст. ст. 2, 3 Закону
України «Про відчуження земельних
ділянок, інших об'єктів нерухомого
майна, що на них розміщені, які
перебувають у приватній власності для
суспільних потреб чи з мотивів
суспільної необхідності» він
поширюється на суспільні відносини,
пов'язані з викупом земельних ділянок,
інших об'єктів нерухомого майна, що на
них розміщені, які перебувають у
власності фізичних або юридичних осіб.
Об'єктами відчуження є земельна
ділянка (її частина), житловий будинок,
інші будівлі, споруди, багаторічні
насадження, що на ній розміщені , які
перебувають у власності фізичних або
юридичних осіб.

Статтею 4 Закону України «Про
комплексну реконструкцію кварталів
(мікрорайонів) застарілого житлового
фонду» передбачено, що законодавство
України у сфері реконструкції, заміни
житлового фонду базується на
Конституції України і складається з
нормативно-правових актів цивільного,
житлового та земельного законодавства,
цього Закону та інших
нормативно-правових актів, що
регулюють відносини у цій сфері.

Статтею 111 ЖК УРСР передбачено, що у
випаду знесення будинку, в якому
знаходиться жиле приміщення, у зв'язку
з вилученням земельної ділянки для
державних або громадських потреб,
громадянам, виселюваним з цього
будинку, інше благоустроєне жиле
приміщення надається виконавчим
комітетом місцевої Ради, а у випадках,
коли земельна ділянка відводиться
державній, кооперативній або іншій
громадській організації, - цією
організацією. Якщо будинок, у якому
знаходиться жиле приміщення, у зв'язку
з непридатністю для проживання
підлягає знесенню, інше благоустроєне
жиле приміщення надається виселюваним
державною, кооперативною або іншою
громадською організацією, якій
належить будинок (жиле приміщення), а в
разі неможливості надання цією
організацією жилого приміщення -
виконавчим комітетом місцевої ради.

Судом встановлено, що позивачі були
наймачами, а не власниками житлового
приміщення. Обов'язок із надання житла
при реконструкції мікрорайону м.
Іллічівська згідно прийнятих
Іллічівською міською радою, виконкомом
Іллічівської міської ради рішень (Т. 1,
а. с. 16 - 18, 24, 135 - 142), а також у зв'язку із
знесенням займаного позивачами
житлового приміщення (рівнозначно
положенню ч. 2 ст. 11 ЖК УРСР щодо
знесенню у зв'язку з непридатністю для
проживання) було покладено на
забудовника - ТОВ фірму «АББО».
Обов'язок забудовника з попереднього
відселення наймачів жилих приміщень з
наданням їм іншого жилого приміщення
передбачений також ст. ст. 12, 13 Закону
України «Про комплексну реконструкцію
кварталів (мікрорайонів) застарілого
житлового фонду». Однак, цього
обов'язку товариство не виконало. На
час розгляду справи в суді товариство
знаходиться в стані припинення своєї
діяльності, будь-яке майно у нього
відсутнє (Т. 2, а. с. 4, 82 - 85 ). Таким чином,
покладання на товариство обов'язку
надати позивачам благоустроєне жиле
приміщення не приведене до відновлення
порушеного права, мета судочинства
досягнута не буде (ст.1 ЦПК України).

Разом з тим, враховуючи вищевказані
положення ч. 2 ст. 11 ЖК УРСР, колегія
суддів приймає до уваги, що згідно
укладеного ТОВ фірмою «АББО» та
виконкомом Іллічівської міської ради
договору про співпрацю № 37 від 10.02.06 р.
товариство передає Іллічівській
міській раді 10% побудованого житла.
Крім того, відповідно до ст. ст. 30, 31
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», ст. 7 Закону
України «Про комплексну реконструкцію
кварталів (мікрорайонів) застарілого
житлового фонду», виконавчому комітету
Іллічівської міської ради надано
широкі повноваження в області житлових
правовідносин (облік громадян, які
відповідно до законодавства
потребують поліпшення житлових умов;
розподіл та надання відповідно до
законодавства житла, що належить до
комунальної власності; сприяння
розширенню житлового будівництва,
організації будівництва жилих
будинків; участь у прийнятті в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів; здійснення контролю за
дотримання вимог законодавства щодо
надання житлового фонду наймачам;
визначення порядку і термінів
переселення мешканців, звільнення
житлового фонду, а також порядку і
термінів знесення будівель
застарілого житлового фонду; вирішення
в установленому законом порядку всіх
спірних питань, пов'язаних з
відселенням наймачів житла). В умовах
дієвого контролю, завчасного втручання
виконавчого комітету Іллічівської
міської ради у відносини між
позивачами та ТОВ фірмою «АББО»
можливо було б вирішити питання щодо
надання ТОВ фірмою «АББО» житла
позивачам. На час розгляду справи така
можливість втрачена.

Виходячи з вищевикладеного не можна
погодитися з висновком суду першої
інстанції про застосування ч. 8 ст. 8 ЦПК
України щодо солідарного обов'язку
виконкому Іллічівської міської ради та
ТОВ фірми «АББО» надати позивачам інше
житлове приміщення. Цього висновку суд
першої інстанції дійшов з порушенням
вищевказаної ст. 111 ЖК УРСР, ст. 524 ЦК
України, ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213 ЦПК України,
він не відповідає встановленим
обставинам справи та порядку
застосування аналогії закону. Як
вбачається зі ст. 524 ЦК України
виникнення солідарного обов'язку
пов'язується законодавцем або з прямою
вказівкою закону або за наявності
відповідного положення договору. При
цьому застосування аналогії закону
передбачає відсутність норми, яка
регламентує спірні правовідносини (ч.1
ст.8 ЦК України). Зробивши помилковий
висновок про відсутність норми, на
підставі якої слід вирішувати спір, суд
першої інстанції не врахував, що
нормою, яка підлягає застосуванню до
спірних житлових правовідносин є ст. 111
ЖК УРСР, а тому підстави для
застосування аналогії закону та
покладання на відповідачів
солідарного обов'язку надати
благоустроєне житлове приміщення
відсутні. Відповідно, у задоволенні
позовних вимог позивачів про
покладення на ТОВ фірму «АББО»
солідарного обов'язку надати інше
благоустроєне житлове приміщення
необхідно відмовити, тобто доводи
апелянтів в цій частині є
обґрунтованими.

Щодо задоволених судом першої
інстанції позовних вимог про стягнення
з ТОВ фірми «АББО» відшкодування
моральної шкоди у розмірі - по 63 000 грн.
кожному з позивачів, колегія суддів
звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
права.

Відповідно до роз'яснень, які
містяться в п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р.
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», з подальшими змінами та
доповненнями, спори про відшкодування
заподіяної фізичній особі моральної
(немайнової) шкоди розглядаються,
зокрема, коли право на її відшкодування
безпосередньо передбачено нормами
Конституції України або випливає з ї
положень, у випадках, передбачених ст.
ст. 7, 440 ЦК та іншим законодавством, як е
встановлює відповідальність за
заподіяння моральної шкоди (наприклад,
ст. 49 Закону України «Про інформацію»,
ст. 44 Закону України «Про авторське
право і суміжні права») при порушені
зобов'язань, які підпадають під дію
Закону «Про захист прав споживачів» чи
інших законів, що регулюють такі
зобов'язання і передбачають
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Встановлено, що між сторонами
існують житлові правовідносини щодо
надання іншого жилого приміщення у
зв'язку із знесенням приміщення, яке
займали позивачі, під час забудови
мікрорайону міста. Розділ V ЖК УРСР
«Відповідальність за порушення
житлового законодавства» не
передбачає відшкодування моральної
шкоди. Можливість відшкодування ТОВ
фірмою «АББО» моральної шкоди на
підставі укладеного сторонами
договору колегією суддів на підставі
наявних у справі доказів не
встановлено. Позивачі на стягнення
відшкодування моральної шкоди на
підставі укладеного договору в позові
не посилалися. Таким чином, в
задоволенні вимог позивачів про
стягнення на їх користь з ТОВ фірми
«АББО» відшкодування моральної шкоди
необхідно відмовити. Доводи апелянта
ТОВ фірми «АББО» в цій частині є
обґрунтованими.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог. Підставою для
скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення по суті позовних вимог є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що невідповідність
висновків суду першої інстанції
обставинам справи, порушення останнім
норм матеріального та процесуального
права, призвело до неправильного
вирішення справи в частині покладення
на відповідачів солідарного обов'язку
надати позивачам інше житлове
приміщення, стягнення з ТОВ фірми
«АББО» на користь позивачів
відшкодування моральної шкоди, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції в частині солідарного
обов'язку ТОВ фірми «АББО» надати
позивачам інше житлове приміщення,
стягнення з ТОВ фірми «АББО» на користь
позивачів відшкодування моральної
шкоди необхідно скасувати. В
задоволені вказаних позовних вимог
необхідно відмовити.

Рішення суду в частині солідарного
обов'язку виконавчого комітету
Іллічівської міської ради надати
позивачам інше жиле приміщення
необхідно змінити. Зобов'язати
виконавчий комітет Іллічівської
міської ради надати в користування
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 конкретно
визначену на час виконання судового
рішення благоустроєну стосовно умов м.
Іллічівська квартиру, що знаходиться в
межах міської забудови міста
Іллічівська, складається не менше ніж з
двох кімнат, загальною площею не менше
25,5 кв. м. (з розрахунку не менше 8,5 кв. м.
на одну особу).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційні скарги виконавчого
комітету Іллічівської міської ради та
товариства з обмеженою
відповідальністю «АББО» - задовольнити
частково.

Рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 24 січня 2014 року в
частині солідарного зобов'язання
товариства з обмеженою
відповідальністю фірми «АББО» надати в
користування ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
конкретно визначену на час виконання
судового рішення благоустроєну
стосовно умов м. Іллічівська квартиру,
що знаходиться в межах міської
забудови міста Іллічівська,
складається не менше ніж з двох кімнат,
загальною площею не менше 25,5 кв. м. (з
розрахунку не менше 8,5 кв. м. на одну
особу) та стягнення з товариства з
обмеженою відповідальністю фірми
«АББО» на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 компенсацію моральної шкоди по
63 000 грн. - скасувати. В задоволені
позову в цій частині - відмовити.

Рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 24 січня 2014 року в
частині солідарного зобов'язання
виконавчого комітету Іллічівської
міської ради надати в користування
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 конкретно
визначену на час виконання судового
рішення благоустроєну стосовно умов м.
Іллічівська квартиру, що знаходиться в
межах міської забудови міста
Іллічівська, складається не менше ніж з
двох кімнат, загальною житловою площею
не менше 25,5 кв. м. (з розрахунку не менше
8,5 кв. м. на одну особу) - змінити.
Зобов'язати виконавчий комітет
Іллічівської міської ради надати в
користування ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
конкретно визначену на час виконання
судового рішення благоустроєну
стосовно умов м. Іллічівська квартиру,
що знаходиться в межах міської
забудови міста Іллічівська,
складається не менше ніж з двох кімнат,
загальною площею не менше 25,5 кв. м. (з
розрахунку не менше 8,5 кв. м. на одну
особу).

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
Л. А. Гірняк

А. І. Дрішлюк