РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року Ленінський районний
суд міста Луганська у складі:

головуючого - судді Золотарьова О.Ю.

при секретарі - Середа Г.А.,
Красновській М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
комунальним майном Луганської міської
ради, треті особи: Приватний нотаріус
Луганського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
визнання права власності в порядку
спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним
позовом, посилаючись на ту обставину,
що її батькові, ОСОБА_5, належить 1/3
частина квартири АДРЕСА_1.

Інші частини квартири належить матері
позивача ОСОБА_3 - 1/3 частина, братові
позивача ОСОБА_7 - 1/3 частина.

Батько позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Після смерті батька позивача
відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки
квартири.

ОСОБА_3, яка є також спадкоємцем першої
черги після ОСОБА_5, відмовилася від
прийняття спадщини на 1/3 частини
спадкового майна, що складає 1/9 частину
квартири, на користь позивача, подавши
нотаріусу відповідну заяву.

Позивач не має можливості
оформити своє право на спадщину і
отримати свідоцтво на право на
спадщину так як нотаріусом їй було
відмовлено в цьому на підставі того, що
за померлим

ОСОБА_5 не було зареєстроване право
власності на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1.

Посилаючись на наведене та на
положення Цивільного кодексу України,
просила суд визнати за ОСОБА_1 право
власності на 2/9 частину квартири и
АДРЕСА_1 в порядку спадкування, після
смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

В судовому засіданні позивач участі не
приймала, представник позивача надала
заяву про розгляд справи в її
відсутність, просила позов
задовольнити.

Представник відповідача подав заяву
про розгляд справи в його відсутність,
просив вирішити спір згідно вимог
законодавства.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
докази в сукупності, суд дійшов
наступного.

Встановлено, що квартира, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
належала на праві спільної часткової
власності ОСОБА_5 та членам його сім`ї
ОСОБА_3, ОСОБА_7 в рівних частках (а.с. 8).

ОСОБА_5 є батьком позивача (а.с. 7).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року видане свідоцтво про
смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 9).

Відповідно до ст. ст. 1217, 1220, 1221, 1268 ЦК
України, спадкування здійснюється за
заповітом або за законом. Часом
відкриття спадщини є день смерті особи
або день, з якого вона оголошується
померлою. Спадкоємець за заповітом чи
за законом має право на спадщину або
має право не прийняти її. Для прийняття
спадщини встановлюється строк в шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Згідно з положеннями ст.1296 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину. Відсутність свідоцтва про
право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов`язаний звернутись до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК
України).

Відповідно до роз`яснень, які містяться
в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду
України №33 „Про судову практику у
справах про спадкування" свідоцтво про
право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

За положеннями п.3 глави 13 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України постанова нотаріуса про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
видається на вимогу особи, якій
відмовлено у вчиненні нотаріальної
дії.

20.01.2014 року за заявою ОСОБА_1 у державній
реєстрації права власності на 1/3 частку
квартири за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5
відмовлено (а.с. 10).

Постановою від 21.02.2014 року приватного
нотаріуса Луганського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
частку квартири, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1 відмовлено (а.с. 15-17).

Правові основи приватизації
державного житлового фонду, його
подальшого використання і утримання
врегульовані Законом України „Про
приватизацію державного житлового
фонду", відповідно до пункту 5 статті 8
якого (в редакції 1993 р., що діяла на
момент приватизації), передача квартир
(будинків) у власність громадян з
доплатою, безоплатно чи з компенсацією
відповідно до статті 5 цього Закону
оформляється свідоцтвом про право
власності на квартиру (будинок), яке
реєструється в органах приватизації і
не потребує нотаріального посвідчення.

Вимоги щодо обов'язкової державної
реєстрацій правочинів відчуження
нерухомого майна були встановлені
Цивільним кодексом України з 2004 р. та
Законом України „Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень".

Згідно із ч. 4 ст. 3 Закону України „Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень", права на
нерухоме майно та їх обтяження, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав та їх
обтяжень була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав та їх обтяжень діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Враховуючи, що на момент виникнення у
спадкодавця права власності закон не
пов'язував це з державною реєстрацією
прав власності, а також, що реєстрація
ОСОБА_5 права власності на квартиру,
розташовану за адресою АДРЕСА_1 була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент його виникнення,
воно (право) визнається дійсним на
даний момент.

Інших спадкоємців, які прийняли
спадщину після ОСОБА_5 немає, позивач є
спадкоємцем першої черги, ОСОБА_3, яка є
також спадкоємцем першої черги після
ОСОБА_5, відмовилася від прийняття
спадщини на 1/3 частини спадкового
майна, що складає 1/9 частину квартири,
на користь позивача, подавши нотаріусу
відповідну заяву.

Як встановлено судом, відсутність
державної реєстрації спірного майна в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно і неможливість
здійснити таку реєстрацію за померлим,
позбавляє її можливості набути право
власності на спадкове майно в іншому,
ніж судовому порядку.

Відповідно до статті 1296 Цивільного
кодексу України відсутність свідоцтва
про право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Свідоцтвом про право власності на
житло від 19.10.2006 року підтверджується,
що ОСОБА_5 (батько позивача) є власником
1/3 частки квартири, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Хоча зазначене
свідоцтво не є підставою для видачі
свідоцтва про право на спадщину в
нотаріальному порядку, однак
підтверджує те, що ОСОБА_5 мав право
власності на частку спірної квартири, а
відтак позивач як спадкоємець першої
черги за законом після його смерті має
право на частину цієї квартири, а тому є
підстави для визнання у судовому
порядку права власності за позивачем
на 2/9 частини квартири, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_5

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
392, 1217, 1258, 1261, 1270, 1278, 1296, 1297 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 66, 68 Закону
України «Про нотаріат», ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60,
61, 88, 208, 212-215, 218, Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/9
частину квартири и АДРЕСА_1 в порядку
спадкування, після смерті ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Луганської області
через Ленінський районний міста
Луганська у десятиденний строк днів з
дня його проголошення. У разі якщо
рішення було постановлено без участі
особи, яка його оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий: суддя
О.Ю.Золотарьов