справа № 462/4053/13-ц
УХВАЛА

29 квітня 2014 року Залізничний районний
суд м. Львова у складі:

головуючого - судді:
Бориславського Ю.Л.,

при секретарі:
Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові заяву
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 26 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Приватного
акціонерного товариства «Народна
фінансово-страхова компанія
«Добробут» про відшкодування збитків,
суд, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в
якій просить переглянути та скасувати
заочне рішення Залізничного районного
суду від 26 лютого 2014 року, зазначивши на
ствердження своїх вимог, що вказане
рішення було ухвалено за відсутності
відповідача, не було повно з'ясовано
всіх фактичних обставин справи, а також
не досліджено й не надано належної
оцінки наявним доказам.

Суд, ухвалив заяву розглядати без
участі заявника та інших осіб, які
належним чином були повідомлені про
час, день та місце розгляду справи, що
стверджується повідомленням про
вручення поштових відправлень, які
знаходяться в матеріалах справи, проте
до суду не прибули, та про причини
неявки не повідомили. У відповідності
до ч. 1 ст. 231 ЦПК України заява про
перегляд заочного рішення
розглядається в судовому засіданні.
Неявка осіб, належним чином
повідомлених про час і місце засідання,
не перешкоджає розгляду заяви.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов
до висновку, що заяву про перегляд
заочного рішення слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Зі змісту ст. 228 ЦПК України вбачається,
що заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне
рішення підлягає скасуванню, якщо
судом буде встановлено, що відповідач
не з'явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він
посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення справи.

Таким чином, законом визначено, що суд
може скасувати ухвалене ним заочне
рішення лише за наявності одночасно
двох підстав визначених у ст. 232 ЦПК
України, зокрема, якщо буде
встановлено, що відповідач, який був
належним чином повідомлений про час та
місце судового розгляду, не з'явився в
судове засідання та не повідомив про
причини неявки з поважних причин і
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.

Судом встановлено, що заочним рішенням
Залізничного районного суду м. Львова
від 26.02.2014 року позов ОСОБА_2
задовольнити частково, стягнено із
ОСОБА_1 11235,20 гривень матеріальної
шкоди, 1950,56 гривень судових витрат, з
яких 1812 гривень витрат, пов'язаних з
оплатою правової допомоги адвоката та
138,56 гривень судового збору; в решті
позовних вимогах відмовлено.

Судом встановлено, що підтверджується
матеріалами справи, що відповідач
ОСОБА_1 не

з'явився у судове засідання, хоча був
належним чином повідомлений про час,
день та місце судового розгляду, що
стверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення /а.с.92/.
Про причини своєї неявки відповідач
суд не повідомив, заяви про розгляд
справи за його відсутності не подав. З
огляду на зазначене, суд критично
ставиться до покликань ОСОБА_1 про те,
що жодних повісток він не отримував,
оскільки такі спростовуються
сукупністю матеріалів по справі. Не
заслуговують на увагу твердження
заявника ОСОБА_1 про те, що судова
повістка про виклик в суд йому була
вручена із порушенням вимог ст.74 ЦПК
України з огляду на наступне.

Згідно вимог ст.74 ЦПК України, судові
виклики здійснюються судовими
повістками про виклик. Судова повістка
про виклик повинна бути вручена з таким
розрахунком, щоб особи, які
викликаються, мали достатньо часу для
явки в суд і підготовки до участі в
судовому розгляді справи, але не
пізніше ніж за три дні до судового
засідання, а судова
повістка-повідомлення - завчасно.

Із роз'яснень, даних Верховним Судом
України в узагальненні судової
практики, вбачається, що правильною є
практика тих судів, які скасовують
заочне рішення лише за наявності двох
підстав, визначених у ст. 232 ЦПК,
зокрема, якщо буде встановлено, що
відповідач, який був належним чином
повідомлений про час та місце судового
розгляду, не з'явився в судове
засідання та не повідомив про причини
неявки з поважних причин і докази, на
які він посилається, мають істотне
значення для правильного вирішення
справи.

Суд критично ставиться до покликань
відповідача про те, що ухвалене рішення
суду не ґрунтується на вимогах закону
та обставинах справи, оскільки ОСОБА_1
не наведено жодних належних доказів на
підтвердження даних тверджень.

Суд переконаний за необхідне
зазначити, що у відповідності до ст. 60
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом. Всупереч зазначеним
положенням закону сторонами не
заявлялось, що у них щодо отримання
доказів є складнощі, не подавалось
клопотання про витребування доказів, а
тому, з огляду на положення ст. 131 ЦПК
України особи, які беруть участь у
справі несуть обов'язок доказування
тих обставин, на які вони покликаються
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Суд відзначає, що відповідач ОСОБА_1 не
надав суду й будь-яких інших доказів,
які мають істотне значення для
правильного вирішення справи, що також
позбавляє суд можливості скасувати
ухвалене ним заочне рішення. Доводи
відповідача у заяві про перегляд
заочного рішення є його суб'єктивними
судженнями та зводяться до аналізу тих
самих обставин справи на відповідність
їх вимогам закону, що не є підставою для
скасування заочного рішення судом, що
його ухвалив.

Відтак, розглянувши заяву про перегляд
заочного рішення суду, суд приходить до
висновку, що така заява є
необґрунтованою, доводи наведені у ній
не дають підстав для скасування
заочного рішення суду.

Зі змісту ч. 4 ст. 231 ЦПК України
вбачається, що у разі залишення заяви
про перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене в загальному порядку,
встановленому цим Кодексом. У цьому
разі строк на апеляційне оскарження
рішення починає відраховуватися з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 74, 208, 209, 231, 232 ЦПК
України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 26 лютого 2014 року - залишити
без задоволення.

Роз'яснити відповідачу, що залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення не є перешкодою
оскарження заочного рішення в
загальному порядку, а саме до
апеляційного суду Львівської області
через суд, що його ухвалив, шляхом
подання в десятиденний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:
/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя:
Бориславський Ю. Л.