Справа № 161/5296/14-ц
Провадження №2/161/2060/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого судді
Ковтуненка В.В.,

при секретарі
Соколовій К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним
позовом. В обґрунтування заявленого
позову посилається на те, що 11.05.2012 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
Договір безвідсоткової позики № 1 від
11.05.2012 р. Відповідно до умов договору
ОСОБА_2 в присутності свідків ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 грошові
кошти у якості позики у розмірі 300 000
гривень.

У п. 1.1. договору вказано, що відповідач
зобов'язується повернути вказану суму
у визначений даним договором строк.

Відповідно до п. 3.1 договору строк
надання позики за даним договором
становить 11 (одинадцять) місяців з
моменту підписання сторонами даного
договору.

Пунктом 4.1. передбачено, що сума позики,
визначена п. 2.1. підлягає поверненню
позикодавцю в терміни, встановлені по
домовленості між сторонами, але не
пізніше строку, вказаного в п. 3.1. даного
договору.

У вищевказаному договорі п. 3.1.
передбачено, що строк надання позики
становить 11 місяців з моменту
підписання сторонами даного договору.
Таким чином відповідач 1 мав повернути
позику не пізніше 11 квітня 2013 року.

Але в порушення умов договору
Відповідачем 1 до квітня 2013 року було
повернуто лише 70 000,00 гривень.

Станом на 10 квітня 2013 року борг
становив 230 000,00 грн.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що
строк повернення позики може бути
продовжений за згодою сторін, шляхом
підписання додаткової угоди сторонами.

10 квітня 2013 року між позивачем та
відповідачем 1 було підписано
додаткову угоду № 1 про погашення
заборгованості до договору № 1 від
11.05.2012 р.

В п. 2 додаткової угоди вказано, що
заборгованість відповідача 1 на момент
підписання угоди становить 230 000,00 грн.

Згідно п. 3.1. Додаткової угоди
Відповідач 1 мав щомісячно проводити
розрахунок в сумі 10 000,00 (десять тисяч)
гривень.

За період з 10 квітня 2013 року по 10
березня 2014 року відповідно до умов
укладеної Додаткової угоди Відповідач
1 мав повернути 120 000.00 грн.

Однак в порушення взятих на себе
зобов'язань відповідачем проведений
розрахунок лише частково, а саме:

- 30.04.2013 р. у сумі 5 000,00 грн.;

- 06.06.2013 р. у сумі 5 000,00 грн.;

- 01.08.2013 р. у сумі 5 000,00 грн.;

- 14.08.2013 р. у сумі 5 000,00 грн.;

- 04.10.2013 р. у сумі 2 000,00 грн.

Таким чином загальна сума розрахунку
становить 22 000,00 грн. Таким чином
загальна сума розрахунку становить 22
000,00 грн.

Станом на 28 березня 2014 року борг
відповідача 1 по щомісячному погашенню
позики становить 98 000,00 грн.

Позивач направив відповідачу 1 вимогу
про дострокове повернення позики від
27.01.2014р., в якій вимагав від відповідача
1 достроково повернути позивачу
частину позики, що залишилася у сумі 208
000,00 грн. не пізніше 5 календарних днів з
моменту отримання даної вимоги.

Але відповідач 1 не здійснив
дострокового повернення грошей за
укладеним договором позики та не
надіслав відповіді на вимогу позивача.
На сьогоднішній день загальний борг
відповідача 1 становить 208 000,00 грн.

Також 11.04.2014 року між Позивачем - ОСОБА_1,
Відповідачем 1 - ОСОБА_2 та Відповідачем
2 - ОСОБА_3 було укладено договір поруки.

Відповідно до п. 1.1. Договору Поручитель
зобов'язується перед позикодавцем,
солідарно з позичальником, відповідати
за виконання останнім своїх
зобов'язань за договором
безвідсоткової позики № 1 від 11.05.2012 р.
та Додатковою угодою № 1 про погашення
заборгованості від 10.04.2013 р.

Поручитель відповідає перед
позикодавцем за погашення
заборгованості Позичальника в розмірі
230 000,00 гривень та за сплату штрафних
санкцій (п. 1.2. Договору).

Згідно п. 1.4. Договору у випадку не
погашення або неповного погашення
позичальником своєї заборгованості по
вказаній угоді у встановлений строк,
позикодавець має право на свій вибір
вимагати погашення вказаної
заборгованості від позичальника або
від поручителя, або здійснити у
встановленому порядку примусове
стягнення боргу з позичальника або
поручителя.

У разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо (ст. 543 ЦК
України).

Просить стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 104 000,00 грн. боргу.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 104 000,00 грн. боргу. Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у
сумі 3 000,00 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про дату, час і місце судового розгляду
справи повідомлявсь належним чином,
про причини своєї неявки до суду не
повідомив, представник позивача подав
до суду заяву про розгляд справи у його
відсутності, позовні вимоги підтримує
повністю.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про дату, час і місце
судового розгляду справи
повідомлялися належним чином, про
причини своєї неявки до суду не
повідомили, кожен окремо подали до суду
заяву про розгляд справи у їх
відсутності, позовні вимоги визнають
повністю. Таким чином, визнання
відповідачами пред'явленого позову не
суперечить закону, не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Дослідивши письмові матеріали справи,
суд приходить до висновку, що заявлений
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних,
художніх творів, винаходів та інших
результатів

інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної)
та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Судом при розгляді справи встановлено,
що 11.05.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
укладено договір безвідсоткової
позики № 1 (а.с. 5-6). Строк надання позики
- 11 місяців з моменту підписання
сторонами договору. ОСОБА_2 отримав
грошові кошти від ОСОБА_1 в сумі 300 000
гривень. Факт отримання грошових
коштів підтверджується власноручно
написаною ОСОБА_2 письмовою розпискою
(а.с. 7).

Відповідно до ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Також судом встановлено, що 11 квітня 2011
року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
укладено договір поруки (а.с. 9-10).
Відповідно до умов укладеного між
сторонами договору поруки ОСОБА_3
зобов'язалась перед ОСОБА_1, солідарно з
ОСОБА_2, відповідати за виконання
останнім своїх зобов'язань за
договором безвідсоткової позики № 1 та
додатковою угодою № 1 про погашення
заборгованості від 10 квітня 2013 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судом при розгляді справи встановлено,
що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належних чином
взяті на себе зобов'язання з повернення
грошових коштів ОСОБА_1 не виконали. В
результаті чого в них мається
заборгованість перед ОСОБА_1 на
загальну суму 208 000 гривень. Оскільки
договір є обов'язковим до виконання, а
тому за таких обставин, суд приходить
до висновку про стягнення з
відповідачів на користь позивача
виниклої суми боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» від 08 липня 2011 року №
3674-VІ передбачено, що при зверненні до
суду із позовною заявою майнового
характеру, сплачується ставка судового
збору в розмірі 1 відсоток ціни позову,
але не менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати,
що в гривневому еквіваленті становить
243,60 - 3 654 гривень.

Судом при розгляді справи встановлено,
що позивачем при зверненні до суду було
понесено та документально
підтверджено судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 3 000 гривень (а.с. 1).
А тому за таких обставин, суд приходить
до висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача
понесених і документально
підтверджених судових витрат по сплаті
судового збору в сумі 3 000 гривень.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуюч, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належних
чином взяті на себе зобов'язання з
повернення грошових коштів ОСОБА_1 не
виконали. В результаті чого в них
мається заборгованість перед ОСОБА_1 на
загальну суму 208 000 гривень. А також
враховуючи те, що позивачем при
зверненні до суду було понесено та
документально підтверджено судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
3 000 гривень. А тому за таких обставин,
суд приходить до висновку про
задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 11, 509, 526, 625, 629, 1046, 1047, 1048,
1050 ЦК України, ст. ст. 10, 57, 60, 88, 212 - 215 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості -
задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2,
проживаючого за адресою АДРЕСА_3, як
позичальника та ОСОБА_3, проживаючої за
адресою АДРЕСА_1, як поручителя, на
користь ОСОБА_1 в сумі 208 000 гривень
згідно договору безвідсоткової позики
№ 1 від 11 травня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1
понесених і документально
підтверджених судових витрат зі сплати
судового збору в сумі 1 500 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, проживаючої за
адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1
понесених і документально
підтверджених судових витрат зі сплати
судового збору в сумі 1 500 гривень.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Волинської області через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
В.В. Ковтуненко