Справа №
Провадження № 2/521/3648/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року Малиновський районний
суд м. Одеси в складі:

головуючого - Коблової
О.Д.

при секретарі -
Москальовій Ю.П

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи - Державний нотаріус П'ятої
Одеської нотаріальної контори
Данкогло В.В., приватний нотаріус
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_1 про визнання договору
дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд визнати
договір недійсним договір дарування
квартири АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_3 та ОСОБА_6, посвідченого
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_1

Представник у судове засідання
з'явився. Позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явилася. Про час та місце слухання
справи була повідомлена у
встановленому законом порядку. Про
причини своєї неявки суд не сповістила.

Третя особа - державний нотаріус П'ятої
Одеської нотаріальної контори
Данкогло В.В. у судове засідання не
з'явився. Про час та місце слухання
справи був повідомлений у
встановленому законом порядку. Про
причини своєї неявки суд не сповістив.

Третя особа - приватний нотаріус
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явилася. Але від неї до суду надійшла
заява, відповідно до якої, вона з
позовними вимогами позивача не згодна
та просить суд розглянути справу у її
відсутність

Суд, перевіривши матеріали справи,
вислухавши пояснення позивача
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача про визнання договору
дарування недійсними не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача -
ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом
про смерть від 04.10.2012 р., зареєстроване
Другим Малиновським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Одеського міського управління
юстиції, актовий запис № 1027.

Матері позивача на праві власності
належала квартира АДРЕСА_1.

Після смерті матері, позивач звернувся
до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, але отримав
відмову з тих підстав, що станом на
31.12.2012 р., спірна квартира належить на
праві власності ОСОБА_3 на підставі
договору дарування від 27.12.2011 р., який
позивач вважає недійсним.

Частиною 1 ст. 229 ЦК України встановлено,
що якщо особа, яка вчинила правочин,
помилилася щодо обставин, які мають
істотне значення, такий правочин може
бути визнаний судом недійсним. Пунктом
2 ч. 1 ст. 229 ЦК України зазначено, що
істотне значення має помилка щодо
природи правочину, прав та обов'язків
сторін, таких властивостей і якостей
речі, які значно знижують її цінність
або можливість використання за
цільовим призначенням. Помилка щодо
мотивів правочину не має істотного
значення, крім випадків, встановлених
законом.

Відповідно до ст. 229 ЦК України, угода
укладена внаслідок помилки, що має
істотне значення, може бути визнана
недійсною за позовом сторони, яка діяла
під впливом помилки.

Частиною 1 ст. 209 ЦК України встановлено,
що правочин, який вчинений у письмовій
формі, підлягає нотаріальному
посвідченню лише у випадках,
встановлених законом або
домовленістю сторін.

Статтею 203 ЦК України (ч.2,3,4,5)
встановлено, що волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

В судовому засіданні встановлено, що
спірний договір дарування був
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_1, зареєстрований в
реєстрі за № 1972.

Згідно п. 8 «Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України», затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України 03.03.2004 20/5,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 3 березня 2004 р. за N 283/8882 в
редакції від 01.01.2010 р., яка була чинною
на час посвідчення договору, нотаріуси
зобов'язані здійснювати свої
професійні обов'язки відповідно до
Закону України "Про нотаріат" і
складеної присяги, сприяти
фізичним та юридичним особам у
здійсненні їх прав та захисті законних
інтересів, роз'яснювати права й
обов'язки, попереджати про наслідки
нотаріальних дій, що вчиняються для
того, що юридична необізнаність не
могла їм зашкодити.

Крім того, п. 36 «Інструкції»
встановлено, що нотаріус зобов'язаний
встановити дійсні наміри кожної із
сторін до вчинення
правочину, який він
посвідчує, а також відсутність
у сторін заперечень щодо кожної з умов
правочину.

Правочин посвідчується нотаріусом,
якщо кожна із сторін однаково розуміє
значення, умови правочину та його
правові наслідки, про що свідчать
особисті підписи сторін на правочині.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» для визнання
правочину фіктивним необхідно
встановити наявність умислу всіх
сторін правочину.

Судом встановлено, що спірний договір
дарування квартири АДРЕСА_1 був
укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3. На час
укладення договору власником квартири
АДРЕСА_1 являлася ОСОБА_7 на підставі
договору купівлі-продажу квартири від
04 серпня 2003 року, посвідченого
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрованого в реєстрі за № 1815.

Суд не може погодитися з доводами
позивача, що укладений договір
дарування потрібно визнати недійсним,
у зв'язку з тим, що він був укладеним
27.12.2011 року, тобто більш ніж через рік
після смерті матері позивача, так як на
момент смерті ОСОБА_6 не була власником
спірної квартири на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 04 серпня
2003 року, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрованого в реєстрі за № 1815.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що спірий договор дарування був
укладенийі з дотриманням вимог чинного
законодавства, при цьому відсутні
підстави для визнання договору
недійсним.

Відповідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

При таких обставинах суд вважає за
можливе відмовити позивачу у
задоволені позивних вимог про визнання
договору дарування квартири АДРЕСА_1,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_1, укладеного між ОСОБА_7 та
ОСОБА_3 - недійсним, так як позивачем
суду не було надано доказів які б
підтвердили зазначені факти та
висловлене не було доведено у судовому
засіданні.

На підставі висловленого, суд вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи - Державний нотаріус П'ятої
Одеської нотаріальної контори
Данкогло В.В., приватний нотаріус
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_1 про визнання договору
дарування недійсним не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 60, 64, 74, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, ст. 215, 216, 226, 229, 230 ЦК України, п.
24 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними», п. 8 «Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України», затвердженої
Наказом Міністерства юстиції України
від 03.03.2004 20/5, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 3 березня
2004 р. за N 283/8882 в редакції від 01.01.2010 р.,
суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи - Державний нотаріус П'ятої
Одеської нотаріальної контори
Данкогло В.В., приватний нотаріус
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_1 про визнання договору
дарування недійсним - відмовити в
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10-денний строк з дня
його проголошення.

Суддя
О.Д. Коблова