У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 21 березня 2012 року
та ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 29 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2010 року публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ
«УкрСиббанк») звернулося до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що 11 грудня 2007 року між акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 укладено
кредитний договір, за умовами якого
останньому надано кредит у розмірі 119 250
доларів США на строк до 11 грудня 2017 року
зі сплатою 13,90 % річних. 23 лютого
2009 року між сторонами укладено
додаткову угоду до кредитного
договору, відповідно до якої змінено
графік погашення кредиту, а також
сторони домовились, що для
ідентифікації кредитного договору
можуть застосовуватись як номер
договору № 0, так і № 1. У
забезпечення виконання зобов'язань за
вказаним кредитним договором 11 грудня
2007 року між банком та ОСОБА_5 укладено
договір поруки, за умовами якого
остання зобов'язалась солідарно
відповідати перед банком за порушення
позичальником умов кредитного
договору. Взяті на себе зобов'язання
ОСОБА_4 не виконав, у зв'язку з чим,
виникла заборгованість за кредитним
договором № 0 від 11 грудня
2007 року в розмірі 3 687 доларів 65 центів
США, а також за кредитним договором
№ 1 від 23 лютого 2009 року в
розмірі 128 698 доларів 85 центів США, яку й
просив стягнути позивач.

Оскільки відповідач ОСОБА_5 згідно з
договором поруки поручилась перед
кредитором за виконання ОСОБА_4 свого
зобов'язання, то ПАТ «УкрСиббанк»
просило стягнути вказані суми з
відповідачів солідарно.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 21 березня 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 29 січня
2014 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
від 11 грудня 2007 року в розмірі 3 687
доларів 65 центів США, що на 17 червня 2010
року становить 29 180 грн 01 коп., за
договором від 23 лютого 2009 року - 128 698
доларів 85 центів США, що станом на 17
червня 2010 року становить 1 018 381 грн 15
коп., а всього - 132 386 доларів 50 центів
США, що станом на 17 червня 2010 року
становить 1 047 562 грн 15 коп. Вирішено
питання про розподіл судових витрат. У
решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
ПАТ «УкрСиббанк» до нього про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суди, частково задовольняючи
позов, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК
України, згідно з якою висновки і
мотиви, з яких скасовані рішення є
обов'язковими для суду першої чи
апеляційної інстанції при новому
розгляді справи, на підставі належним
чином оцінених доказів, поданих
сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до
правильного висновку про те, що ОСОБА_4
порушив умови кредитного договору,
внаслідок чого наступає
відповідальність, передбачена
договором та нормами ЦК України. Розмір
заборгованості визначено правильно, з
урахуванням узгоджених сторонами умов
договору, у тому числі й щодо
підвищення процентної ставки за
порушення кредитної дисципліни (п. 5.1.).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 21 березня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 29 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта