Справа № 572/260/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року

Сарненський районний суд Рівненської
області

головуючий суддя
- БОЛОТВІНА Л.О.

при секретарі
- СОСЮК І.В.

з участю адвоката
- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Сарни справу
за цивільним позовом ПАТ КБ
«Приватбанк до ОСОБА_2 про визнання
дійсним договору іпотеки та звернення
стягнення на жилий будинок, як договір
іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» заявило
цивільний позов до ОСОБА_2 про визнання
дійсним договору іпотеки від 25.09.2008 р.
між банком та ОСОБА_2, укладеним в
простій письмовій формі, за яким в разі
невиконання кредитного договору від
25.09.2008 р. на суму 6180 доларів США, банк має
право на звернення стягнення на
предмет іпотеки жилий будинок та про
звернення стягнення на предмет іпотеки
- жилий будинок в АДРЕСА_1, оскільки
відповідач не виконує кредитний
договір і має заборгованість по ньому в
розмірі 99256.92 грн.; договір іпотеки не
був посвідчений нотаріусом, так як
ОСОБА_2 ухилився від нотаріального
посвідчення договору, а тому договір
іпотеки може бути визнаний дійсним.

Позовні вимоги представник
позивача Попович С.М. підтримав в
судовому розгляді, в судове засідання
21.05.2014 р. не з»явився, належним чином
повідомлений про розгляд справи, у
письмовій заяві просив слухати справу
у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
не визнав, оскільки йому ніхто не
пропонував нотаріально посвідчити
договір іпотеки і він не відмовлявся
його нотаріально посвідчувати, з ним
уклали кредитний договір, надали йому
кошти та в письмовій формі оформили
договір іпотеки.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши надані докази, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст. 203 ЦК України
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом, а, відповідно до
ст. 577 ЦК України, якщо предметом
застави є нерухоме майно іпотека ,
договір застави підлягає
нотаріальному посвідченню.

Однак, оформивши 25.09.2008 р. договір
іпотеки жилого будинку та земельної
ділянки в АДРЕСА_1, які належать
відповідачу, у зв»язку з укладенням
цього ж числа договору кредиту, сторони
нотаріально договір іпотеки не
посвідчили. Посилання позивача на
ухилення ОСОБА_2 від нотаріального
посвідчення договору іпотеки є
надуманими, оскільки доказів цьому
позивач не надав. А навпаки, суд вважає,
що позивач діяв в супереч закону, так
як не надав доказів, що він вчинив усі
дії для нотаріального посвідчення
договору іпотеки.

Крім того, судом встановлено, що
у вказаному жилому будинку разом з
відповідачем проживає його малолітній
син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітній
син його дружини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
і, незалежно, що в будинку вони не
зареєстровані, визнанням дійсності
договору іпотеки можуть бути порушені
права малолітніх дітей на житло, а,
відповідно до п.3 ч.1 ст. 71 та ст. 224 ЦК
України договори, які підлягають
нотаріальному посвідченню та
державної реєстрації мають бути
вчинені з дозволу органу опіки та
піклування, в противному разі вони є
нікчемними.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 215,
ч.1 ст. 220 ЦК України договір іпотеки є
недійсним і підстав визнавати його
дійсним немає.

На підставі ст.ст. 203, 209, 215, 220 ЦК
України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В
:

В задоволенні позовних вимог ПАТ
КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про визнання
дійсним договору іпотеки від 25
вересня 2008 р. та звернення стягнення на
жилий будинок, земельну ділянку як
предмет іпотеки, що в АДРЕСА_1
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Сарненський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а позивачем в той же
строк з дня отримання ним копії
рішення.

Суддя