28.05.2014 Провадження по справі №
Справа
№ 380/719/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року Тетіївський
районний суд, Київської області в
складі:

головуючого судді:
Кравець О.А.

при секретарі:
Мідзяновській І.С.

з участю позивача:
ОСОБА_1

відповідача:
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Тетіїв цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
вселення у житловий будинок,

встановив:

Позивач звернувся з даним позовом
до суду, посилаючись на те, що вони з
відповідачем, перебуваючи в
зареєстрованому шлюбі, в 2009 році
придбали житловий будинок по АДРЕСА_1.
В 2013 році вони шлюб розірвали,
відповідач зареєструвалась в даному
будинку, забрала всі документи та
спільно нажите майно. Коли він був у
відрядженні змінила замки і не
допускає його до хати, тому він просить
вирішити питання про його вселення в
даний житловий будинок.

В судовому засіданні позивач
підтримав свої позовні вимоги,
пояснивши, що він написав клопотання
про залишення позову без задоволення,
постільки готує позов про розділ майна.

Відповідач з позовними вимогами
не погоджується, пояснивши, що вони
дійсно купували даний будинок під час
шлюбу, але позивач там не був
зареєстрований, проживає за іншою
адресою, крім того, даний будинок має
лише одну житлову кімнату, тому
вселення його до будинку не можливо,
постільки вони розлучені і у них
виникають конфлікти.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, свідка
ОСОБА_3, дослідивши письмові докази, суд
вважає, що позовні вимоги не
обгрунтовані, виходячи з наступного.

Так в суді встановлено, що сторони
з 10.02.1998 року проживали в
зареєстрованому шлюбі. В 2009 році вони
купили житловий будинок в АДРЕСА_1, що є
їх спільною власністю подружжя. Даний
будинок складається з однієї житлової
кімнати площею 14, 7 кв.м. До цього вони
проживали та були зареєстровані по
АДРЕСА_2 . 17.07.2013 року шлюб між ними був
розірваний. В березні 2014 року
відповідач зареєструвалась в
придбаному будинку по АДРЕСА_1. Позивач
залишився зареєстрованим по АДРЕСА_2, а
фактично проживає по АДРЕСА_3. В даний
час він бажає поділити своє майно, тому
і просить вселити його в будинок по
АДРЕСА_1. Відповідач заперечує проти
його вселення, посилаючись на те, що у
даному будинку лише одна житлова
кімната, а дві сім'ї не можуть
заселятись в одну кімнату, крім того, у
них весь час виникають свари.

Встановлені в суді факти
об'єктивно підтверджуються зібраними
по справі та дослідженими в суді
доказами.

Так, із копії паспорта позивача та
копії свідоцтва про розірвання шлюбу,
встановлено, що сторони з 1998 року по
17.07.2013 року перебували в
зареєстрованому шлюбі. ( а.с. 3-4 )

Із копії договору купівлі -
продажу будинку від 09.10.2009 року
встановлено, що під час шлюбу сторони
придбали житловий будинок по АДРЕСА_1,
який зареєстрований на ім'я
відповідача( а.с. 26)

Із копії поверхового плану ( а.с. 27
) встановлено, що спірний житловий
будинок складається з однієї житлової
кімнати площею 14.7 кв. м.

Із довідки Михайлівської
сільської ради № 59 від 05.05.2014 року
встановлено, що позивач зареєстрований
по АДРЕСА_2, де він вказаний власником.

Із пояснень в суді свідка
сільського голови ОСОБА_3, встановлено,
що дійсно в будинку по АДРЕСА_1 лише
одна кімната житловою площею 14 кв. м. і
що проживання сторін в даній кімнаті
не можливе, тому що у них постійно
виникають конфлікти, які закінчуються
викликом міліції. Він вважає, що
вселення позивача в даний будинок не
можливо і не доречно.

Аналізуючи таким чином зібрані по
справі та досліджені в суді докази, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Придбаний сторонами під час шлюбу
будинок, що розташований по АДРЕСА_1 є
спільною власністю сторін. Позивач в
даному будинку не був зареєстрований
як до розірвання шлюбу, так і після
нього. Будинок складається з однієї
житлової кімнати площею 14 кв. м. В даний
час в спірному будинку зареєстрована
та проживає відповідач ОСОБА_2 і вона
заперечує проти вселення позивача в
єдину кімнату, де вона проживає,
постільки вони з позивачем в даний час
чужі люди. Крім того, суд вважає, що
вселення позивача в даний житловий
будинок провести не можливо, постільки
згідно ст. 47 ЖК України норму житлової
площі в Україні встановлено а розмірі
13,65 кв.м. на одну особу і згідно ст. 50 ЖК
України не допускається заселення
однієї кімнати особами різної статі,
старшими за 9 років, крім подружжя.
ОСОБА_2 в даний час не є подружжям, тому
вселення позивача в кімнату, де
проживає відповідач є не можливим .

Питання ж поділу спільно
нажитого майна та усунення перешкод в
користуванні ним може бути вирішено в
судовому порядку.

Керуючись ст.ст. 213-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 47, 50 ЖК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про вселення у житловий будинок,
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: О. А. Кравець