Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 22-ц/778/1809/14
Головуючий у 1-й інстанції Курбатова
Суддя-доповідач Воробйова І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого Кочеткової І.В.

суддів Воробйової І.А.,

Маловічко С.В.

при секретарі Свинаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу з
апеляційними скаргами ОСОБА_3 на
рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 05 березня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа: агентство нерухомості
товариство з обмеженою
відповідальністю «Брок Сервіс плюс»
про стягнення заборгованості за
договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа:
агентство нерухомості ТОВ «Брок Сервіс
плюс» про стягнення заборгованості за
договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що 16 лютого 2013 року між
агентством нерухомості ТОВ «Брок
Сервіс плюс» та ОСОБА_4 і ОСОБА_3 був
укладений договір намірів, відповідно
до якого, ОСОБА_4 та ОСОБА_3
зобов'язались в строк до 29 березня 2013
року укласти та нотаріально посвідчити
договір купівлі-продажу квартири, яка
належить ОСОБА_4, у зв'язку з чим ОСОБА_3
передав ОСОБА_4 завдаток в сумі 8000 грн. в
рахунок вартості квартири.

До 29 березня 2013 року ОСОБА_4 в
односторонньому порядку відмовилась
від продажу квартири та не повернула
отриману суму завдатку.

На підставі викладеного, позивач
просив суд, стягнути з ОСОБА_4 на його
користь 16000 грн. подвійну суму завдатку
та судові витрати у справі, а також 4000
грн. витрати на правову допомогу.

Рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 05 березня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 8000
грн., а також витрати по сплаті судового
збору у розмірі 229, 40 грн., а всього 8229, 40
грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, обговоривши
доводи апеляційних скарг, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що 16
лютого 2013 року між агентством
нерухомості товариство з обмеженою
відповідальністю «Брок Сервіс плюс» з
однієї сторони та ОСОБА_4 (продавець) і
ОСОБА_3 (покупець) був укладений договір
намірів, згідно якого ОСОБА_4 і ОСОБА_3
зобов»язалися в строк до 29 березня 2013
року укласти та нотаріально посвідчити
договір купівлі-продажу квартири, яка
належить ОСОБА_4, у зв»язку з чим ОСОБА_3
передав ОСОБА_4 завдаток в сумі 8000 грн. в
рахунок вартості квартири, яку
збирався придбати у ОСОБА_4

Договір намірів від 16 лютого 2013 року
сторони нотаріально не посвідчили.

Відповідно ст. 635 ЦК України попередній
договір - це договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
укласти договір у майбутньому (
основний договір) на умовах,
встановлених попереднім договором.

Нормами статті 635 ЦК України
передбачено, що сторона, яка ухиляється
від укладання договору, передбаченого
попереднім договором, повинна
відшкодувати другій стороні збитки,
завдані простроченням, якщо інше не
встановлено попереднім договором або
актами цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.570 ЦК України визначено, що
завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов"язання і на забезпечення його
виконання.

Таким чином, внесення як способу
забезпечення виконання зобов"язання
може мати місце лише у випадку
наявності зобов"язання, тобто договору
між сторонами, яким визначено предмет
та істотні умови.

Частина 2 статті 570 ЦК України
встановлює презумпцію авансу, якщо в
правочині не визначено, що така сума є
завдатком.

На відміну від завдатку, аванс - це лише
спосіб платежу. Він не виконує
забезпечувальної функції, а виконує
функцію попередньої оплати. У разі
видачі авансу кредитор не можу бути
зобов"язаний до повернення авансу у
подвійному розмірі і, відповідно, до
відшкодування збитків.

Законом не передбачено, що якщо аванс
був переданий і зобов"язання не
виконано, то він залишається у сторони,
яка його отримала.

У разі видачі авансу кредитор не може
бути зобов'язаний до повернення авансу
у подвійному розмірі і, відповідно, до
відшкодування збитків.

Крім того, частиною 1 ст. 635 ЦК України
передбачено, що попередній договір
укладається у формі, встановлений для
основного договору, а якщо форма
основного договору не встановлена, - у
письмовій формі.

Відповідно ст. 657 ЦК України, договір
купівлі-продажу нерухомого майна,
зокрема квартири укладається у
письмовій формі та підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Оскільки, попередній договір не був
посвідчений нотаріально, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що між сторонами
виникли зобов'язання щодо укладення
договору купівлі - продажу квартири в
майбутньому на умовах, встановлених
попереднім договором, а сплачені
позивачем в рахунок виконання договору
кошти є авансовими платежами, а не
грошовим зобов'язанням у розумінні ст.
509 ЦК України, тому повинні повертатися
у тому розмірі, в якому вони надавалися.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

За правилами ч. 2 ст. 56 ЦПК України особа,
яка має право на надання правової
допомоги, допускається до участі у
справі ухвалою суду за заявою особи,
яка бере участь у справі.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 27 квітня 2006 року № 590 "Про граничні
розміри компенсації витрат, пов'язаних
з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави"
затверджено граничні розміри
компенсації витрат, пов'язаних з
розглядом цивільних та
адміністративних справ, відповідно до
яких в цивільних справах граничний
розмір компенсації витрат, пов'язаних з
правовою допомогою стороні, на користь
якої ухвалено судове рішення, якщо
компенсація сплачується іншою
стороною, не перевищує суму, що
обчислюється, виходячи з того, що
зазначеній особі виплачується 40 %
розміру мінімальної заробітної плати
за годину її роботи.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з
оплатою правової допомоги, входить до
предмету доказування у справі. На
підтвердження цих обставин суду
повинні бути надані договір про
надання правової допомоги (договір
доручення, договір про надання
юридичних послуг та ін.), документи, що
свідчать про оплату гонорару та інших
витрат, пов'язаних із наданням правової
допомоги, оформлені у встановленому
законом порядку (квитанція до
прибуткового касового ордеру, платіжне
доручення з відміткою банку або інший
банківський документ, касові чеки,
посвідчення про відрядження).

Суд першої інстанції правомірно не
стягнув за квитанцією №0804 від 08.04.2013
року 4000 грн. витрат, пов'язані з оплатою
правової допомоги.

Порушень чи неправильного
застосування норм закону, які б потягли
за собою скасування чи зміну рішення
суду першої інстанції, колегія суддів
під час розгляду даної справи не
встановила, тому вважає за необхідне
залишити рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 05 березня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: