У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:
головуючого судді - Боймиструка С.В.,
суддів: Буцяка З.І., Максимчук З.М.,

секретар судового засідання -
Ковальчук Л.В.

з участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Володимирецького районного
суду від 11 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Факторингова компанія УКРБОРГ",
Публічного акціонерного товариства
„Омега Банк" , який є правонаступником
Приватного акціонерного товариства
„СВЕДБАНК ІНВЕСТ", про захист прав
споживачів та визнання договору
недійсним,

В С Т А Н О
В И Л А :

Рішенням Володимирецького районного
суду від 11 березня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Факторингова
компанія УКРБОРГ" (далі - ТзОВ
„Факторингова компанія УКРБОРГ"),
Публічного акціонерного товариства
„Омега Банк" (далі - ПАТ„Омега Банк"),
який є правонаступником Приватного
акціонерного товариства „СВЕДБАНК
ІНВЕСТ", про захист прав споживачів та
визнання договору недійсним
відмовлено.

У поданій на вказане рішення суду
апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликався
на його незаконність та
необгрунтованість через порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Покликався на недійсність договору
факторингу, який був укладений 20 грудня
2010 року між відповідачами у справі
відповідно до ст. 215 ЦК України, у
зв'язку з тим, що у заступника Голови
правління АТ «Сведбанк» були відсутні
повноваження на його підписання,
оскільки відомості про припинення ПАТ
«Сведбанк Інвест», з яким він підписав
договір споживчого кредиту, були
внесені до реєстру 22 червня 2010 року.

Вказував, що сума в розмірі 10600 грн. була
сплачена ним під впливом
психологічного тиску з боку
відповідача - ТзОВ „Факторингова
компанія УКРБОРГ", від якого йому та
його рідним надходили листи та
телефонні дзвінки з погрозами, а тому
вважає, що ця сума відповідно до ч.1 ст.
216 та ст. 1212 ЦК України має бути
повернута.

Враховуючи наведене, просив рішення
Володимирецького районного суду від 11
березня 2014 року та ухвалити нове
рішення про задоволення його позову.

Позивач ОСОБА_2 та представник ТзОВ
„Факторингова компанія УКРБОРГ" у
встановленому законом порядку,
завчасно були повідомлені про час і
місце розгляду справи, однак до суду не
з'явилися і причин неявки суду не
повідомили, а тому колегія суддів
прийшла до висновку про можливість
розгляду справи за їх відсутності.

Представник ПАТ „Омега Банк" ОСОБА_1
просив апеляційну скаргу відхилити, а
рішення місцевого суду залишити без
змін.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

________________________________________________________________________
__________________________

Справа №556/2802/13-ц
Головуючий в суді І інст. -
Закревський Л.В.

Провадження № 22-ц /787/970/2014р.
Суддя-доповідач - Боймиструк С.В.

Відмовляючи в задоволенні позову про
визнання договору факторингу
недійсним, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач не довів
обставини, на які посилався, як на
підставу своїх позовних вимог.

Такий висновок місцевого суду
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно норм права, викладених в главі 73
(ст.ст.1077-1086) ЦК України, договір
факторингу, укладений між фактором та
клієнтом не потребує його погодження з
боржником, оскільки сторони цього
договору відповідно до ст.627, 638 ЦК
України, є вільними у виборі
контрагента досягненні згоди на його
укладення та всіх його істотних умов.
ОСОБА_2 не був стороною оспорюваної ним
угоди та чим відступлення банком
фактору права грошової вимоги до нього
за договором споживчого кредитування
від 26 лютого 2008 року порушило його
права не довів.

Посилання апелянта, як на підставу
недійсності договору, на відсутність
повноважень у заступника Голови
правління АТ «Сведбанк» на підписання
договору факторингу, не заслуговують
на увагу.

Відомості з державного реєстру про
припинення ПАТ «Сведбанк Інвест», з
яким укладав договір споживчого
кредиту, були внесені до реєстру 22
червня 2010 року, однак припинення
виразилось в формі приєднання, а тому
відповідно до ст.107 ЦК України та до п.1.1
та 1.2 Статуту „Омега банк " він
виступає правонаступником по всіх
зобов'язаннях ПАТ „СВЕДБАНК ІНВЕСТ"
(а.с.32).

Щодо посилань апелянта на сплату
фактору 10600 грн. під впливом
психологічного тиску з його сторони, то
належних доказів сплати цієї суми в
виді іменних банківських документів
так і тиску на нього, ОСОБА_2 по справі
не надав.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
безпідставність позовних вимог
позивача та обґрунтовано відмовив йому
в задоволенні позову.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції постановлене дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і доводи апеляційної скарги
висновків, наведених у ньому, не
спростовують, а тому підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Володимирецького районного
суду від 11 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий:

Судді: