Справа №504/616/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року Комінтернівський
районний суд Одеської області у складі:

судді
Рідник І. Ю.

при
секретарях Бочковській Ю.В., Нікітюк
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Комінтернівське
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

В лютому 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, який в подальшому
уточнив, до відповідача про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою площею 0.072 га, що роз-ташована
АДРЕСА_1, виселення з цієї земельної
ділянки та розташованої на неї будівлі
та знесення цієї будівлі.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала та
звернулася до ОСОБА_1 із зустрічним
позовом про стягнення на її користь
суми сплаченого завдатку в розмірі
десять тисяч гривень за повернення їй
земельної ділянки, який ухвалою суду
від 17.02.2014 року залишено без розгляду на
підставі п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 уточнений
позов підтримав, зустрічний позов не
визнав, пославшись на наступне.

За договором купівлі-продажу земельної
ділянки від 14.12.2006 року, посвідченого
приватним нотаріусом
Комінтернівського районного
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_3, він купив у ОСОБА_2 земельну
ділянку площею 0,072 га, розташовану по
АДРЕСА_1, надану для ведення
садівництва та 11 травня 2007 року одержав
державний акт на цю земельну ділянку.
Після підписання договору
купівлі-продажу, згідно усної
домовленості між ним та ОСОБА_2, остання
до жовтня 2007 року продовжувала
користуватися земельною ділянкою.
Проте, після спливу домовленого строку
відповідачка не звільняє продану йому
земельну ділянку та продовжує її
використовувати в особистих інтересах.
На його вимогу звільнити земельну
ділянку відповідає відмовою.
Ствердження відповідачки, що між ними
була досягнута домовленість про
повернення ним їй спірної земельної
ділянки, у зв'язку з чим вона почала
йому сплачувати гроші, не відповідають
дійсним обставинам, оскільки гроші
сплачувалися за проживання і
користування ОСОБА_2 земельною
ділянкою.

Відповідач ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не
визнала зазначивши, що земельну
ділянку по АДРЕСА_1 вона придбала за
договором купівлі-продажу від 17.06.2004
року на яку в грудні 2006 року одержала
державний акт. На час придбання
земельної ділянки на неї знаходився
садовий будиночок, на який документи
були відсутні. Після отримання
державного акта на право власності на
земельну ділянку вона вирішила садову
ділянку продати і купити будинок в
с.Корсунці Комінтернівського району
Одеської області. Послуги по
купівлі-продажу їй надавало агентство
нерухомості «Атланта». Дане агентсво
після продажу нею садової ділянки
зобовязалося оформити договір
купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 вона
отримала від ОСОБА_1 на руки одинадцять
тисяч доларів США, дві тисячі п`ятсот
доларів США було сплачено фірмі
«Атланта» за допомогу у оформлені
документів. Однак після продажу
земельної ділянки ОСОБА_1 правочин по
купівлі-продажу житлового будинку в
с.Корсунці не відбувся із-за
неготовності, як їй пояснили,
документів на будинок, у зв'язку з чим
вона домовилася з ОСОБА_1, що до купівлі
будинку вона буде користуватися цією
земельною ділянкою. Проте, придбати
житловий будинок їй не вдалося, тому
вона усно домовилася з ОСОБА_1, що
земельна ділянка залишається їй, а вона
буде поступово повертати йому за неї
гроші. На підтвердженя укладення в
майбутньому угоди купівлі-продажу
спірної земельної ділянки вона з
вересня 2009 року по листопад 2010 року
сплатила ОСОБА_1 завдаток на загальну
суму 2300 грн. і 900 доларів США. Однак на
сьогоднішній день ОСОБА_1 під різними
приводами ухиляється від виконання
раніше досягнутих між ними
домовленостей і жодних дій щодо
подальшого укладення з нею угоди
купівлі-продажу земельної ділянки
площею - 0,072 га, розташованої по АДРЕСА_1
не здійснює та отриманий завдаток не
повертає. В наступні судові засідання
ОСОБА_2 не з'явилась, заяву про розгляд
справи за її відсутність суду не
направила, у зв'язку з чим справа
розглянута за її відсутність із
залишенням зустрічного позову без
розгляду.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Статтями 317, 321 ЦК України передбачено,
що права володіння, користування та
розпоряд-ження своїм майном належить
власнику.

Право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
права власності. Особа може бути
позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, установлених
законом.

Судом установолено, що 14.12.2006 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
який посвідчено приватним нотаріусом
Комінтернівського районного
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_3, реєстр за №5318, згідно якого
ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купив земельну
ділянку площею 0,072 га, за цільовим
призначенням - для ведення садівництва,
розташовану по АДРЕСА_1, кадастровий
номер: :01:002:1916 /а.с.5-6/.

11.05.2007 року ОСОБА_1 одержав державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯЕ №112391, який
зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 90,
виданого на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
14.12.2006 року, згідно якого він є
власником земельної ділянки площею 0.072
га, за цільовим призначенням - для
ведення садівництва, розташованої по
АДРЕСА_1, кадастровий номер:
:01:002:1916 /а.с.10/.

Згідно ст.ст.125,126 ЗК України, в редакції,
що діяла на час виникнення
правовідносин, право власності на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником документа, що
посвідчує право власності на земельну
ділянку, та його державної реєстрації.
Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом.

Статтею 78 ЗК України визначено, що
право власності на землю - це право
володіти, користу-ватися і
розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до п.«а» ч.1 ст.81 ЗК України
громадяни України набувають права
власності на земельні ділянки на
підставі придбання за договором
купівлі-продажу, дарування, міни,
іншими цивільно-правовими угодами.

Отже, позивач на законних підставах
набув право власності на спірну
земельну ділянку і в установленому
законом порядку оформив на неї своє
право власності.

Згідно ч.2 ст.90 ЗК України порушені
права власників земельних ділянок
підлягають відновлен-ню в порядку,
встановленому законом.

Способи захисту прав на земельні
ділянки визначені ст.152 ЗК України.

Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбав-ленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
згідно з ч.3 ст.152 ЗК шляхом: визнання
прав; відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, і запобігання вчиненню дій, що
порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; визнання
угоди недійсною; визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів захисту.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЗК України
виключно судом вирішуються земельні
спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб.

Таким чином, позивач обґрунтовано
звернувся до суду за захистом свого
порушеного права на земельну ділянку.
Проте, суд не погоджується зі
ствердженням позивача про самовільний
захват відповідачкою земельної
ділянки, оскільки між сторонами
існують інші правовідносини, а саме,
відмова продавця передати покупцю
продану річ. Згідно пояснень
відповідача, що не заперечував і
позивач, вона з дозволу покупця ОСОБА_1
продовжила тимчасово користуватися
земельною ділянкою.

Суд не приймає до уваги ствердження
відповідачки про досягнення між нею та
позивачем усної домовленості про
повернення їх в первісний стан до
укладання договору купівлі-продажу
земельної ділянки, оскільки це
спростовує позивач і така форма
домовленості повинна укладатися
відповідно до вимог закону.

Згідно ст.202 ЦК України правочином є дія
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст.214 ЦК України особи,
які вчинили дво- або багатосторонній
правочин, мають право за взаємною
згодою сторін, а також у випадках,
передбачених законом, відмовитися від
нього, навіть у тому разі, якщо його
умови повністю ними виконані. Відмова
від правочину вчиняється у такій самі
формі, в якій було вчинено правочин.

Згідно ст.657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

За змістом ч.2 ст.665 ЦК України, якщо
продавець відмовився передати
проданий товар, визначений
індивідуальними ознаками, покупець має
право пред'явити продавцеві вимоги про
передання йому товару.

Отже, позивач скористався своїм правом
ї звернувся до відповідача з позовом
про усунення перешкод в користуванні
придбаним за договором купівлі-продажу
товаром, а саме, земельною ділянкою,
шляхом її звільнення.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або осопрюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставі своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не можуть
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що обраний позивачем
спосіб захисту свого права у вигляді
виселення відповідача з земельної
ділянки не передбачено законодавством,
а наявність будівлі на земельній
ділянці не доведено належними та
допустимими доказами, вимоги в цієї
частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуд-жує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
вимог.

Згідно квитанції № 47-1141М/1 від 22.02.2013
року позивач оплатив судовий збір в
розмірі 115,00 гривень, який підлягає
стягненню на його користь з
відповідача /а.с.4/.

На підставі ст.ст.15,16,202,214,316,317,321,657,665 ЦК
України, ст.ст.90,125,126,152 ЗК України і
керуючись ст.ст.3,10,15,88,209, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

Уточнений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, виселення та
знесення будівлі - задовольнити
част-ково.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в
користуванні ОСОБА_4 земельною
ділянкою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№ 112391, зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №90,
шляхом звільнен-ня цієї земельної
ділянки.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, яка мешкає в
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 понесені ним
судові витрати в розмірі 115,00 (сто
п'ятнадцять) грн.00 коп..

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана до апеляційного суду Одеської
області через суд першої інстанції
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особа, яка брала участь у
справі, але не була присутня у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, може подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя