№ 2/269/653/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 квітня 2014 року Совєтський
районний суд м.Макіївки Донецької
області в складі:

головуючого судді
Курової О.І.

при секретарі
Яковлєвій О.

розглянувши у судовому засіданні в
м.Макіївка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Совєтському районі
м.Макіївки, про встановлення факту
спільного проживання, знаходження на
утриманні та зобов'язання нарахувати
та виплатити страхові виплати у зв'язку
з втратою годувальника, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась з дійсним позовом
17.03.2014 року, та просить встановити факт
спільного проживання та знаходження на
утриманні її загиблого в шахті
чоловіка ОСОБА_2 її доньки ОСОБА_3. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2, який працював машиністом
підземних установок на ВП «шахта
Північна». ІНФОРМАЦІЯ_4 року при
виконанні своїх трудових обов'язків
внаслідок нещасного випадку чоловік
загинув. Згідно Закону її донька
ОСОБА_3 має право на отримання
страхових виплат у вигляді одноразової
допомоги у розмірі річного заробітку
загиблого та на щомісячні виплати як
утриманець. Між тим відповідач не
проводить такі виплати оскільки не
підтверджений факт спільного
проживання та перебування її доньки на
утриманні чоловіка. Між тим,, з 2003 року
вона проживала разом із ОСОБА_2 вели
спільне господарство, її донька, яку
вона народила в 1998 році під час
сумісного проживання з ОСОБА_4, також
проживала разом з ними. Батько дівчинки
ніколи не надавав матеріальну
допомогу, не працював, за рішенням суду
з нього було стягнуто аліменти. Однак,
вона ніколи їх не отримувала. Дівчинка
являється інвалідом з дитинства, разом
з ОСОБА_2 вони займались її лікуванням,
він отримував кредити на лікування та
операцію дівчинки, знаходився з нею в м.
Києві на лікуванні, сприймав її як
рідну доньку, виховував і утримував її.
Просила встановити вищевказані факти
та зобов»язати відповідача нарахувати
та виплатити одноразову річну
допомогу на доньку та щомісячні
виплати у зв»язку з втратою
годувальника.

Представник відповідача в судове
засідання не з»явилась, просила
розглянути справу в її відсутності,
позов визнала.

Вислухавши пояснення позивача,
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов наступного висновку.

Із доданих до матеріалів позову копій
документів вбачається, що позивач
ОСОБА_1/ дошлюбне прізвище ОСОБА_1/
22.11.2008 року зареєструвала шлюб з
ОСОБА_2., від шлюбу мають неповнолітню
дитину: доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджено копіями свідоцтв про шлюб
та народження дитини.

Той факт, що ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6,
ОСОБА_3 мешкали за адресою:АДРЕСА_1 без
реєстрації підтверджений довідкою
КСОН житлового масиву ш.Совєтська.

Згідно свідоцтва про народження
ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 року, її
батьками зареєстровані ОСОБА_4 та
ОСОБА_1.

За рішенням Совєтського районного
суду м. Макіївки від 14.07.2013 року з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на
утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
розмірі 1000 грн на місяць.

Довідкою Совєтського відділу
державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції від 28.02.2014 року підтверджено,
що ОСОБА_4 не було зроблено жодної
виплати на користь ОСОБА_1. На підстави
заяви стягувача виконавчий лист було
повернуто.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, про що
свідчить копія свідоцтва про смерть
останнього серії НОМЕР_1 від 18.02.2014
року.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що
ОСОБА_1 її племінниця. Вона має дитину
ОСОБА_3 від колишнього співмешканця
ОСОБА_4. Коли дівчинці було 4 роки вона
припинила свої стосунки з її батьком,
аліменти на утримання дівчинки він
ніколи не платив. Приблизно 10 років
племінниця проживала з ОСОБА_2, який
сприймав дівчинку як свою доньку,
приділяв їй багато уваги,
безпосередньо приймав участь в її
лікуванні. Під час проведення в м. Києві
операції він постійно знаходився з
дівчинкою, брав кредит на операцію. З
липня 2013 року сім»я племінниці
переїхала до неї і вони стали проживати
разом, тому відношення ОСОБА_1 до ОСОБА_3
було на її очах.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що
проживає по- сусідству з ОСОБА_7 Сім»я
її племінниці ОСОБА_1 з липня 2013 року
постійно проживає з ОСОБА_7. ОСОБА_2
ставився до ОСОБА_3 як до своєї доньки,
піклувався про неї, відвозив її на
лікування, для цього на шахті йому
збирали матеріальну допомогу.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що з
ОСОБА_2 знайома з 2004-2005 року. Вона працює
продавцем в магазині, куди він часто з
дітьми заходив. Зі слів ОСОБА_1 їй
відомо, що батько ОСОБА_2 не платив
аліменти, дівчинка сприймала ОСОБА_2 як
батька.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що ОСОБА_2
її зять. Батько її онуки ОСОБА_3 ніколи
аліменти на платив, не працював, був
засуджений та відбував покарання.
ОСОБА_2 знаходилась на утриманні зятя,
який один працював і утримував сім»ю.
Дівчинка отримує пенсію як інвалід
дитинства.

З протоколу комісії із спеціального
розслідування групового нещасного
випадку на виробництві від 20.02.2014 року,
вбачається, ІНФОРМАЦІЯ_4 року на ВП «
Шахта « Північна»ДП « Макіїввугілля» з
машиністом підземних установок 2-го
розряду дільниці КТ ОСОБА_2 внаслідок
якого останній загинув.

Відповідно до вимог статті 33
вищезазначеного Закону України « Про
загальнообов2язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є: діти,
які не досягли 16 років; діти з 16 до 18
років, які не працюють, або старші за
цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років;

Судом встановлено, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 на момент смерті ОСОБА_2
була неповнолітньою, її батьком є
ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом
про її народження. Померлий ОСОБА_2
свої батьківські права відносно дитини
ОСОБА_3 у встановленому законом порядку
не оформив. Тому дитина позивачки не
відноситься до осіб, які мають право на
одержання страхових виплат у разі
смерті потерпілого, а встановлення
факту перебування на утриманні не має
юридичного значення для набуття нею
права на одержання страхових виплат у
зв'язку зі смертю потерпілого, тому в
задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.. 33,34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, що спричинили втрату
працездатності», ст.ст. 10, 11, 50, 256 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 213-218 суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Совєтському районі
м.Макіївки, про встановлення факту
спільного проживання, знаходження на
утриманні та зобов'язання нарахування
страхових виплат у зв'язку з втратою
годувальника - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О. І. Курова