У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної
Н.А., Євграфової Є.П.,

Євтушенко О.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до Управління
Державної автомобільної інспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м. Києві,
Державної казначейської служби
України про відшкодування моральної
шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_4
та представника Управління Державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у м. Києві - Зеленчука
Миколи Миколайовича на рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 19 червня 2013 року та
рішення апеляційного суду міста Києва
від 27 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Управління Державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м. Києві (далі - УДАІ ГУ
МВС України в м. Києві), Державної
казначейської служби України про
відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог
позивач вказував, що 30 грудня 2006
року, керуючи належним йому
автомобілем, здійснив зупинку по
вул. Городецького в м. Києві, в місці, де
була заборонена стоянка
транспортних засобів. Інспектором
дорожньо-патрульної служби (далі - ДПС)
УДАІ ГУ МВС України в м. Києві Якубом
В.В. без складання протоколу про
адміністративне правопорушення, було
складено протокол огляду та
переміщення його автомобіля, в зв'язку
із чим транспортний засіб було
поміщено на евакуатор та доставлено на
спеціальний майданчик, де іншим
інспектором ДПС УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві Шестипаловим В.В. було складено
протокол про вчинення
адміністративного правопорушення.

ОСОБА_4, посилаючись на те, що справу про
притягнення до адміністративної
відповідальності закрито за
відсутністю у його діях складу
адміністративного правопорушення та в
зв'язку із такими неправомірними діями
працівників органів внутрішніх справ
йому завдано моральної шкоди,
неодноразово уточнивши позовні вимоги,
просив за рахунок коштів Державного
бюджету України відшкодувати завдану
моральну шкоду в розмірі 22 тис. грн та
судові витрати у справі.

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 19 червня 2013 року
позов задоволено. Стягнуто з
Державного бюджету України, шляхом
списання з відповідного рахунку
Державної казначейської служби
України на користь ОСОБА_4 22 тис. грн
компенсації завданої моральної шкоди
та 5202 грн витрат, пов'язаних з
проведенням судової психологічної
експертизи.

Рішенням апеляційного суду міста Києва
від 27 листопада 2013 року рішення
місцевого суду в частині визначення
способу відшкодування моральної шкоди
скасовано, а в частині визначенні
розміру компенсації завданої
моральної шкоди змінено. Резолютивну
частину викладено в наступній
редакції: позов ОСОБА_4 до УДАІ ГУ МВС
України в м. Києві, Державної
казначейської служби України про
відшкодування моральної шкоди
задовольнити частково. Стягнути з УДАІ
ГУ МВС України в м. Києві на користь
ОСОБА_4 5500 грн в рахунок відшкодування
завданої моральної шкоди та 1300 грн 50
коп. понесених судових витрат, а в решті
вимог позову відмовити.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення апеляційного суду змінити,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі представник УДАІ
ГУ МВС України в м. Києві - Зеленчук М.М.
просить судові рішення скасувати та
направити справу на новий розгляд,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційні
скарги підлягають частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, місцевий суд
виходив із того, що в зв'язку з
неправомірними діями працівників
органів внутрішніх справ позивачу
завдано моральної шкоди, яка підлягає
відшкодуванню за рахунок держави в
розмірі, визначеному висновком судової
психологічної експертизи.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд дійшов
висновку про те, що оскільки шкода
ОСОБА_4 завдана працівниками УДАІ ГУ
МВС України в м. Києві під час виконання
ними своїх службових обов'язків, тому
до спірних правовідносин повинно бути
застосовано ст. 1172 ЦК
України.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
та зменшуючи розмір компенсації
моральної шкоди з 22 тис. грн до 5500 грн,
апеляційний суд виходив із того, що
місцевим судом не враховано засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Проте повністю погодитися з такими
висновками апеляційного суду не можна.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом.

Відповідно до змісту ст. 57 ЦПК України
висновок експертів є одним із доказів.

Стаття 23 ЦК України передбачає право
особи на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом,
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Місцевий суд, визначаючи розмір
компенсації завданої моральної шкоди,
взяв за основу висновок Українського
центру судових експертиз від 14
серпня 2012 року судово-психологічної
експертизи № 2-5826/11, згідно із яким
ОСОБА_4 були спричинені психологічні
(моральні) страждання, орієнтовний
розмір компенсації яких становить 18
мінімальних заробітних плат.

Апеляційний суд належним чином не
спростував ці твердження, жодним чином
не оцінив вказаний висновок експерта
за результатами експертизи, яка
призначена судом, та не навів
відповідних доказів, які б
спростовували визначену судом першої
інстанції суму коштів у рахунок
компенсації завданої позивачу
моральної шкоди внаслідок порушення
його прав з боку працівників органів
внутрішніх справ, у зв'язку з чим
порушив вимоги ч. 2 ст. 303 ЦПК України.

Також суд апеляційної інстанції на
порушення вимог ст. 316 ЦПК України
жодним чином не мотивував своїх
висновків щодо необхідності зменшення
розміру моральної шкоди та
безпідставно зазначив про те, що сума
компенсації моральної шкоди конкретно
в розмірі 5500 грн відповідає вимогам
розумності, виваженості та
справедливості, оскільки не перевірив
обґрунтованість вимог ОСОБА_4 щодо
відшкодування моральної шкоди, чи
можуть вони вважатися явно завищеними
або надмірними, не врахував характер
порушення його прав, глибини та
тривалості моральних страждань
позивача, необхідності нераціональних
витрат життєвого часу, тривалого
залучання душевних та матеріальних
зусиль на подолання і компенсацію
наслідків неправомірних дій
працівників державної автомобільної
інспекції.

Поряд із цим, апеляційним судом вірно
змінено рішення місцевого суду в
частині визначення способу
відшкодування моральної шкоди,
оскільки встановивши, що працівниками
органів внутрішніх справ незаконно
було складено протокол про
адміністративне правопорушення,
огляду і переміщення транспортного
засобу, то обов'язок по відшкодуванню
завданої шкоди покладено на УДАІ ГУ МВС
України в м. Києві згідно із вимогами
ст. 1172 ЦК України.

За таких обставин ухвалене в справі
рішення апеляційного суду в частині
зміни розміру компенсації завданої
моральної шкоди та судових витрат не
можна визнати законним і
обґрунтованим, тому з урахуванням
вимог ч. ч. 2 і 3 ст. 338 ЦПК
України воно підлягає скасуванню з
передачею справи в цій частині на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та
представника Управління Державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у м. Києві - Зеленчука
Миколи Миколайовича задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду міста Києва
від 27 листопада 2013 року в частині зміни
визначення розміру компенсації
завданої моральної шкоди та судових
витрат у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у м. Києві, Державної
казначейської служби України про
відшкодування моральної шкоди
скасувати, справу в цій частині
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду міста Києва
від 27 листопада 2013 року в частині
визначення способу відшкодування
моральної шкоди у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у м. Києві, Державної
казначейської служби України про
відшкодування моральної шкоди
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Н.А. Горелкіна Є.П. Євграфова
О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко