Справа № 686/6226/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повторне заочне)

02 квітня 2014 року
м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в
складі: головуючого судді - Продана Б.Г.,
при секретарі - Дорош Р.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Хмельницькому цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ
«Компанія Укфінанс», ДП
«Укфінанс-Схід» ТОВ «Компанія
Укфінанс»

про застосування наслідків нікчемних
правочинів, відшкодування збитків та
захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд за позовом до
відповідачів, про застосування
наслідків нікчемних правочинів,
відшкодування збитків та захист прав
споживача, пояснивши суду, що 17
листопада 2011р. він звернувся до
Хмельницького представництва
відповідачів з метою отримати позику в
сумі 50 000,00 грн.

Особа, що діяла в інтересах обох
відповідачів, пояснила позивачу, що
перевагами отримання позики у їхнього
підприємства є швидке оформлення,
мінімальний пакет документів, швидка
видача грошових коштів на руки, разом з
тим для того, щоб отримати позику
потрібно сплатити перший внесок у
розмірі 10% від суми позики, що у
позивача випадку становить 5 000,00 грн. У
той же самий день, консультант, не
ознайомивши позивача з умовами
договору, надав йому рахунок для оплати
першого внеску в сумі 5 000,00 грн., який
позивач відразу оплатив, вважаючи, що
сплачує саме перший внесок, що згодом
буде зараховано в погашення його
заборгованості за договором позики.

На слідуючий день, позивач з квитанцією
про сплату першого внеску знову
звернувся до Хмельницького
представництва відповідачів, після
чого консультант дав позивачу на
підпис договір, який позивач і
підписав, керуючись виключно
роз'ясненнями консультанта. Після того,
позивачу протягом довгого часу не
надавали обіцяну позику, в результаті
чого він звернувся за юридичною
допомогою до юриста, який йому пояснив
що він уклав не договір позики, а два
договори: 1. Договір адміністрування
придбання товарів у групах, та 2.
Договір надання інформаційних та
консультаційних послуг.

Тому, позивач просить застосувати
наслідки нікчемного правочину
відносно договору №002178 від 18.11.2011р. та
договору про надання інформаційних та
консультаційних послуг №000938 від
18.11.2011р., зобов'язати відповідачів
повернути позивачу все отримане за
цими правочинами, стягнути з ТОВ
«Компанія Укфінанс» проценти в сумі
119,41 грн., стягнути з ДП «Укфінанс-Схід»
ТОВ «Компанія Укфінанс» проценти в
сумі 507,40 грн., стягнути з відповідачів у
рівних частках на його користь
моральну шкоду у сумі 2 000,00 грн.,
стягнути з ТОВ «Компанія Укфінанс»
збитки, понесені ним в результаті
виконання умов ст. 6 Додатка 2 до
Договору №002178 від 18.11.2011р. в сумі 2 000,00
грн.

В судове засідання позивач подав заяву
про слухання справи за його
відсутності, позов підтримав в повному
обсязі, та просить його задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про день та час слухання
справи повідомлені належним чином,
причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, а
також беручи до уваги згоду позивача по
справі, суд вважає за можливе провести
заочний розгляд справи на підставі тих
доказів, які є в матеріалах справи.

Вивчивши матеріали справи, та подані
докази, суд вважає, що позов слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 230 ЦК України
сторона, яка застосувала обман,
зобов'язана відшкодувати другій
стороні збитки у подвійному розмірі та
моральну шкоду, що завдані у зв'язку з
вчиненням цього правочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦК України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
ВСУ, викладені у рішеннях, прийнятих за
результатами розгляду заяв про
перегляд судового рішення з підстави,
передбаченої пунктом і частини першої
статті 355 цього Кодексу.

ВСУ у постанові від 23 травня 2012 року
визначив свою правову позицію відносно
договорів адміністрування придбання
товарів у групах, відповідно до умов
яких придбання товарів проводиться
виключно з фонду групи, без залучення
власних коштів Адміністратора.

За положеннями ч. 1, п.7 ч.3, п.6 ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів»
нечесна підприємницька практика
включає будь-яку діяльність (дію чи
бездіяльність), що вводить споживача в
оману: утворення, експлуатація або
сприяння розвитку пірамідальних схем,
коли споживач сплачує за можливість
одержання компенсації, яка надається
за рахунок залучення інших споживачів
до такої схеми, а не за рахунок продажу
або споживання продукції. Правочини з
використанням нечесної
підприємницької практики є недійсними.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
підприємницька практика є такою, що
вводить в оману, якщо під час
пропонування продукції споживачу не
надається або надається у нечіткий,
незрозумілий або двозначний спосіб
інформація, необхідна для здійснення
свідомого вибору. Відповідно до абз. 2 ч.
3 ст. 19 Закону України «Про захист прав
споживачів» перелік підприємницької
практики, що вводить в оману не є
вичерпним.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України
«Про захист прав споживачів» нечіткі
або двозначні положення договорів із
споживачами тлумачаться на користь
споживача.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про захист прав споживачів» споживач
має право на одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору, інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги).

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК
України, положення глави 83 ЦК України
«Набуття, збереження майна без
достатньої правової підстави»
застосовуються також до вимог про
повернення виконаного за недійсним
правочином.

Відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦКУ у разі
безпідставного одержання чи
збереження грошей нараховуються
проценти за користування ними (стаття
536 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України
«Про захист прав споживачів» При
задоволенні вимог споживача суд
одночасно вирішує питання щодо
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Відповідно до абз. 2 і 3 ч. 2 ст. 23 ЦКУ
моральна шкода серед іншого полягає у
душевних стражданнях, яких особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї, чи близьких родичів а також у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦКУкраїни,
моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Так, в судовому засіданні об'єктивно
встановлено, що 18.11.2011р. позивач та
відповідачі уклали Договір
адміністрування придбання товарів у
групах, та Договір надання
інформаційних та консультаційних
послуг, що підтверджується копією
договорів наявних в матеріалах справи.

Також, в судовому засіданні
встановлено, що відповідачі своїми
протиправними діями ввели позивача в
оману, з метою безпідставного
збагачення за рахунок його коштів, не
маючи на меті виконувати взяті на себе
зобов'язання, чим завдали позивачу
значні душевні страждання, так як він
звернувся до них розраховуючи, що йому
допоможуть отримати позику,
скориставшись його низьким рівнем
правової освіченості, що
підтверджується матеріалами справи та
наданими доказами по справі, а тому суд
вважає що позов в частині застосування
наслідків нікчемності правочинів, та
стягнення з відповідачів 5 000,00 грн.
сплаченого позивачем першого внеску,
процентів в сумі 119,41 грн., та 507,40 грн.
підлягає задоволенню в повному обсязі,
так як позов в цій частині є підставним
та ґрунтується на вимогах закону.

В частині стягнення з відповідачів на
користь позивача моральної шкоди в
сумі 2 000,00 грн. суд вважає що її слід
зменшити, та сягнути на його користь
500,00 грн. моральної шкоди, оскільки
моральна шкода в сумі 2 000,00 грн. є
необґрунтованою.

Крім того, стягненню з відповідачів на
користь держави підлягають судові
витрати по справі, а саме судовий збір в
сумі 229,40 грн.

Керуючись ст.ст. 212-215, 224 ЦПК України,
ст.ст. 22, 23, 230, 634, 1212, 1214 ЦК України, ст.ст.
15, 18, 19 ЗУ «Про захист прав споживачів»,
суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати Договір адміністрування
придбання товарів у групах №002178 від
18.11.2011р., та Договір надання
інформаційних та консультаційних
послуг №000938 від 18.11.2011р. - недійсними.

Стягнути солідарно з ТОВ «Компанія
Укфінанс», ДП «Укфінанс-Схід» ТОВ
«Компанія Укфінанс» на користь ОСОБА_1 5
000,00 грн. збитків., та 500,00 грн. моральної
шкоди.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ТОВ
«Компанія Укфінанс» 119,41 грн. процентів,
та з ДП «Укфінанс-Схід» ТОВ «Компанія
Укфінанс» 507,40 грн. процентів.

Стягнути солідарно з ТОВ «Компанія
Укфінанс», ДП «Укфінанс-Схід» ТОВ
«Компанія Укфінанс» на користь держави
229,40 грн. судового збору.

В решті позову - відмовити.

Повторне заочне рішення позивач та
відповідачі можуть оскаржити в
загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: