Справа №437/1298/14ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2014 року Ленінський районний
суд м. Луганська у складі:

головуючого: судді Антоненко М.В.

при секретарі: Єсауленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луганську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Луганське
регіональне управління державної
спеціалізованої установи «Державний
фонд сприяння молодіжному
будівництву» про визнання права
власності на цілу квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом в
обґрунтування якого зазначила, що 20
листопада 1999 року позивач та
відповідач вступили до шлюбу, що був
зареєстрований відділом реєстрації
актів громадянського стану м. Красний
Луч Луганської області, про що був
зроблений актовий запис за № 584. Від
шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка
ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син
ОСОБА_4. Рішенням Ленінського райсуду м.
Луганська від 22 листопада 2013 року шлюб
між подружжям був розірваний. На час
розгляду справи спір про поділ майна
подружжя не виникав, бо вони вважали за
можливе вирішити це питання
добровільно. На теперішній час позивач
дійшла висновку, що вирішити питання
щодо спору про майно добровільно є
неможливим, бо відповідач уникає дій,
спрямованих на врегулювання цього
питання у позасудовий спосіб. Під час
шлюбу 9 липня 2007 року з метою придбання
житла для родини відповідач та
Луганське регіональне управління
Державної спеціалізованої фінансової
установи «Державний фонд сприяння
молодіжному будівництву» уклали
кредитний договір № 0034/2007 за яким на
ім'я відповідача був наданий адресний
цільовий кредит в загальній сумі 209301
гривня терміном повернення 102 квартали
з дати укладення кредитного договору
на будівництво житла загальною площею
80,94 кв. м за адресою (на час укладання
зазначеного договору) АДРЕСА_1. У
подальшому будинку була присвоєна
поштова адреса: АДРЕСА_1. 11 квітня 2011
року відповідач отримав свідоцтво про
право власності на об'єкт нерухомого
майна, що було видане Управлінням
комунальним майном Луганської міської
ради на підставі рішення виконавчого
комітету Луганської міської ради від 13
квітня 2011 року. Цей правовстановлюючий
документ 5.05.2011 був належним чином
зареєстрований МКП БТІ м. Луганська за
реєстраційним номером 33567236, номер
запису 60217/69 у книзі 1875. Зазначена
квартира є частково спільним майном
подружжя. Позивач зазначає, що спірна
квартира була придбана подружжям за
час шлюбу, але з огляду на те, що
будівництво квартири відбулося за
гроші, що були надані за кредитним
договором, які на теперішній час
повертає позивач, це майно у цілому не є
спільною сумісною власністю подружжя.
Шлюбні відносини подружжя припинили у
червні 2013 року. З цього часу ОСОБА_2 за
квартиру не сплатив жодної копійки. 5
грудня 2013 року між позивачкою,
відповідачем та Луганським
регіональним управлінням Державної
спеціалізованої фінансової установи,
тобто кредитором, яким були надані
кредитні гроші на квартиру, був
укладений договір про переведення
боргу на позивачку. Крім цього договору
10 січня 2014 року була укладена додаткова
угода №2 до Кредитного договору від
09.07.2007. За цими угодами обов'язок щодо
повернення кредитних коштів
покладений виключно на позивачку
ОСОБА_1. Відповідач до повернення
кредиту, отриманого на придбання
квартири на теперішній час не має
жодного відношення. Таким чином, за час
шлюбу подружжя повернули кредитні
кошти у сумі 36784,97 грн., що
підтверджується графіком погашення
позичальником зобов'язань за кредитом
та який є невід'ємною частиною
зазначених вище угод. 12 частина грошей
у сумі 18392,49 грн., вкладених у повернення
боргу, відповідно до ст.70 СК України
належать ОСОБА_1. Частка відповідача у
поверненні боргу складає також 18392,49.
Позивач зазначає, що ці гроші
відповідач від неї фактично вже
отримав, бо 4 грудня 2013 року він уклав
договір купівлі-продажу нежитлового
приміщення площею 44 кв. м та гроші у
сумі 63000 грн. залишив собі. Цей продаж
був вчинений за згоди ОСОБА_1 за умови,
що правовстановлюючі документи на цілу
спірну квартиру будуть переоформлені
на ім'я ОСОБА_1. Зазначені обставини
підтверджуються договором про
переведення боргу та додатковою угодою
до Кредитного договору, а також
договором купівлі-продажу нежитлового
приміщення. На підставі викладеного
позивач просить суд визнати за ОСОБА_1,
право власності на цілу квартиру
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі надала суду пояснення
аналогічні викладеним у позові,
наполягала на задоволенні позовних
вимог.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
позовні вимоги визнав в повному обсязі,
не заперечував проти задоволення
позовних вимог.

Представник третьої особи Лисак Л.М. в
судовому засіданні позовні вимоги
визнала в повному обсязі, проти їх
задоволення не заперечувала.

Оцінивши всі обставини справи, суд
прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 20 листопада 1999
року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вступили до
шлюбу, що був зареєстрований відділом
реєстрації актів громадянського стану
м. Красний Луч Луганської області, про
що був зроблений актовий запис за № 584.
Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка
ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син
ОСОБА_4 (а.с. 8-9). Рішенням Ленінського
райсуду м. Луганська від 22 листопада 2013
року шлюб між подружжям був розірваний.
(а.с.6-7).

9 липня 2007 року з метою придбання житла
для родини ОСОБА_2 та Луганське
регіональне управління Державної
спеціалізованої фінансової установи
«Державний фонд сприяння молодіжному
будівництву» уклали кредитний договір
№ 0034/2007 за яким був наданий адресний
цільовий кредит в загальній сумі 209301
гривня на будівництво житла загальною
площею 80,94 кв. м за адресою АДРЕСА_1 (а.с
10-15).

15.04.2011 року на ім'я ОСОБА_2 видано
свідоцтво про право власності на
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 23).

5 грудня 2013 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
Луганським регіональним управлінням
Державної спеціалізованої фінансової
установи, тобто кредитором, яким були
надані кредитні гроші на квартиру, був
укладений договір про переведення
боргу на ОСОБА_1. Крім цього договору 10
січня 2014 року була укладена додаткова
угода №2 до Кредитного договору від
09.07.2007. За цими угодами обов'язок, щодо
повернення кредитних коштів
покладений виключно на ОСОБА_1 (а.с.20-21).

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 4 грудня 2013 року ОСОБА_2 уклав з
ОСОБА_6 договір купівлі-продажу
нежитлового приміщення площею 44 кв. м.
(а.с. 27-29).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу належить дружині і чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини самостійного
заробітку.

Згідно зі ст.70 Сімейного кодексу
України та ст. 372 Цивільного кодексу
України, у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності, частки майна є рівними.

Відповідно до приписів ст. 60 ЦК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині, чоловікові на праві
спільної сумісної власності. За ч.7 ст.57
СК України якщо у придбання майна
вкладені крім спільних коштів і кошти,
що належали одному з подружжя, то
частка у цьому майні, відповідно до
внеску, є його особистою приватною
власністю.

Оцінюючи надані суду докази в їх
сукупності суд дійшов висновку, щодо
можливості задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 212-215 ЦПК України,
ст. 372 Цивільного Кодексу України суд,
ст.ст. 57, 60, 70 Сімейного Кодексу України -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на
цілу квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області через
Ленінський районний суд м. Луганська в
10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя:
М.В.
Антоненко