Справа № 1513/3334/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.,

при секретарі Д'яченко М.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго»

в особі Кілійського району електричних мереж Ізмаїльських електричних мереж

про

визнання дій неправомірними

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» в особі Кілійського району електричних мереж Ізмаїльських електричних мереж про визнання дій неправомірними.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги та на їх обґрунтування пояснила, що 20 грудня 2006 р. вона придбала квартиру № 9 в будинку по вул. Червоногвардійська, 24, в якій в подальшому ніхто не проживав та не проживає. До грудня місяця 2012 року вона регулярно перевіряла рахунки за спожиту електричну енергію, які залишались контролером у поштовій скриньці відповідної квартири. Жодної гривні за спожиту електричну енергію їй нараховано не було. З грудня 2012 року за особистими обставинами позивач не мала змоги щомісячно перевіряти наявність рахунків за електроенергію, і лише 3 серпня 2012 року при перевірці поштової скриньки на наявність рахунків за комунальні послуги, позивач виявила рахунки за спожиту електроенергією загальним боргом в розмірі 1430,69 гривень. За даним фактом вона зверталась до Кілійського РВ ГУ МВС України в Одеській області з заявою з приводу розкрадання електричної енергії невідомими особами, однак в порушенні кримінальної справи було відмовлено та рекомендовано їй звернутись до суду. У зв'язку з тим, що в квартирі ніхто не проживав, вона закрита, відповідно користуватися електроенергією ніхто не міг, позивач відмовилась оплатити суму вартості електричної енергії, які їй була нарахована Кілійським РЕМ та електропостачання до її квартири було припинено в звязку з несплатою заборгованості. Позивач зазначає, що лічильник знаходиться в під'їзді на сходовій площадці, доступ до нього не закрито, тому не виключена можливість крадіжки електроенергії. Вона не має можливості оплачувати викрадену електроенергію, крім того, після придбання квартири, вона 17 січня 2007 року зверталась до Кілійського РЕМ з заявою про переоформлення особового рахунку на неї в якій зазначала, що в квартирі мешкати не буде, в звязку у відповідача відсутні підстави нараховувати їй заборгованість за електроенергію. На підставі викладеного позивач просила суд визнати дії ВАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» в особі Кілійського району електричних мереж Ізмаїльських електричних мереж неправомірними та скасувати вищезазначену суму заборгованості.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, та пояснив, що заборгованість споживача ОСОБА_1 було вирахувано по знятим показанням приладу обліку, а також під час відключення електроустановки, що було зафіксовано в акті про опломбування від 27.04.2012 року та підтверджується витягом з особового рахунку споживача № 6/26108. Кілійським РЕМ на підставі заяви ОСОБА_1 було проведено перевірку правильності роботи електролічильника та будь-яких відхилень у його роботі виявлено не було, як і жодних ознак втручання в його роботу чи ознак самовільного підключення до електромережі, що веде від лічильника до квартири відповідного споживача електроенергії. Споживач ОСОБА_1 у випадку сумніву в правильності роботи приладу обліку електричної енергії мала право провести відповідну експертизу, однак цього не зробила, наразі відповідний прилад обліку вже замінено на інший та можливість проведення такої експертизи відсутня. На підставі викладеного представник відповідача зазначив, що всі дії працівників РЕМ були вчинені відповідно до вимог чинного законодавства та посадових інструкцій, та тому такі дії не можуть бути визнані протиправними, в звязку з чим позовні вимоги позивача є незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, засвідченого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу ОСОБА_3 20.12.2006 р., ОСОБА_1 придбала у приватну власність у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з рахунків на оплату за електроенергію, яка постачалась Кілійським РЕМ ВАТ «Одесаобленерго» до квартири АДРЕСА_2 /абонент ОСОБА_4, особовий рахунок № 6/26108/, за період з 31 січня 2012 року по 23 травня 2012 року утворилась заборгованість по оплаті за спожиту електричну енергію на суму 1430,69 гривень /а.с. 6-7/.

Згідно заявки № 537 про відключення електроенергії та акту про пломбування № 27515 від 27.04.2012 р. за адресою: АДРЕСА_1 було проведено відключення електроустановки в міжповерховому щиті обліку.

Відповідно до заяви від 06.08.2012 р. на імя начальника ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» ОСОБА_1 просила розглянути заяву щодо розкрадання електроенергії з належної їй квартири, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, зняти з неї заборгованість та підключити електроенергію.

З листа ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» № 1232 від 21.08.2012 р. вбачається, що представниками Кілійського РЕМ була проведена технічна перевірка електроустановки, що належить власнику АДРЕСА_3. Було проведено повторне відключення електроустановки в міжповерховому щиті обліку. Місце відключення було опломбовано енергозберігаючою організацією. На підставі виконаних дій було оформлено акт про опломбування від 18.08.2012 р. При проведенні технічної перевірки електроустановки факт самовільного підключення виявлено не було. Показання лічильника згідно акту становлять 006672. /а.с. 10,11/.

Відповідно до заяви від 06.08.2012 р. на імя начальника Кілійського РВ ГУ МВС України, ОСОБА_1 просила розглянути її заяву щодо факту розкрадання електроенергії з належної їй квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно постанови Кілійського РВ ГУМВС України Одеської області від 12.10.2012 р., в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_1 відмовлено з мотивів відсутності складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України.

Як вбачається з витребуваного судом за клопотання представника відповідача ОСОБА_6 технічної перевірки схеми обліку електричної енергії, складеного 10.10.2012 року представниками Кілійського РЕМ за адресою: АДРЕСА_4, та який знаходиться у відмовному матеріалі Кілійського РВ ГУ МВС України в Одеській області № 1696/12 за 2012 рік, ЖРЗПЗ № 2347/1, - за результатами перевірки вставлено, що прилад обліку працює в своєму класі точності, порушення схеми підключення не виявлено.

З дослідженого в судовому засіданні журналу вхідної кореспонденції Кілійського РЕМ встановлено, що жодних заяв 17.01.2007 року від ОСОБА_1 до Кілійського РЕМ не надходило.

При розгляді справи судом застосовано наступні положення діючого законодавства:

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно положень статті 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як зазначено в ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦПК України права й обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства; кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення та небезпеки такого порушення. Способи захисту субєктивних цивільних прав це закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених або оспорюваних прав та вплив на правопорушника.

Правовідносини між постачальниками електричної енергії та споживачами регулюються Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. №1357 та іншими актами. Однак, в жодному з цих нормативних актів не міститься такого способу захисту прав позивача, як визнання неправомірними дій працівників енергопостачальної організації щодо складення акту про порушення правил користування електричною енергією, щодо нарахування суми збитків та щодо відключення енергопостачання споживачу.

Відповідно до ч.4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживач електричної енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною енергією.

Як зазначено в п. 42 Правила користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. №1357 - споживач електричної енергії зобов'язаний, окрема, невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі приладу обліку; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Як зазначено в п.п. 1.3.4. п. 1.3 розділу 1 Положення про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України 5 липня 2003 року № 565/7876, - однією з підстав проведення експертизи електролічильника є наявність сумніву представника енергопостачальника або споживача /за його заявою/ у правильності роботи лічильника.

Згідно п. 1.5. Положення, проведення експертизи лічильників електричної енергії здійснюється комісією у складі представників енергопостачальника та територіального органу Держспоживстандарту.

Зідно ст. ст. 525 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як зазначила позивач, вона значний проміжок часу не здійснювала перевірку рахунків за спожиту електричну енергію, та відповідно не фіксувала показання приладу обліку, в звязку з чим і не могла повідомити енергопостачальника про недоліки в його роботі, що є обовязком споживача електричної енергії. Пояснення позивача з приводу того, що вона зверталась до Кілійського РЕМ з заявою про переоформлення особового рахунку та зазначала, що не проживатиме у квартирі, не підтверджені жодним доказом та спростовуються відомостями з журналу вхідної кореспонденції відповідача за відповідну дату.

Проведена за заявою позивача технічна перевірка схеми обліку електричної енергії показала відсутність порушення схеми підключення та справність роботи приладу обліку, а проведення експертизи лічильника у встановленому відповідним Положенням порядку позивач не ініціювала, і проведення такої експертизи на даний час неможливе в звязку з його заміною.

Крім того, відповідач по справі не є ані органом державної влади, ані органом місцевого самоврядування, тому передбачений п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України такий спосіб захисту порушеного права, як визнання незаконними дій, про який просить позивач, на спірні правовідносини не розповсюджується та не може бути застосований.

На підставі викладеного суд дійшов про необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 позову в звязку з чим відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК, ст. ст. 16, 526 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України 26.07.1999 року № 1357, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» в особі Кілійського району електричних мереж Ізмаїльських електричних мереж про визнання дій неправомірними відмовити в звязку з необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_7