Справа № 343/319/14-ц
Провадження № 22-ц/779/879/2014
Головуючий у 1 інстанції Пулик В. В.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Соколовського
В.М.,

суддів: Горблянського Я.Д.,
Беркій О.Ю.,

секретаря: Петріва Д.Б.,

з участю: апелянта ОСОБА_2, його
представника ОСОБА_3, позивача
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів у твердій грошовій сумі на
утримання неповнолітньої дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Долинського районного суду від
06 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Долинського районного суду
від 06 березня 2014 року позов ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів у
твердій грошовій сумі на утримання
неповнолітньої дитини задоволено
частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 аліменти в твердій грошовій
сумі в розмірі 700 грн. щомісячно на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнення аліментів розпочато з 30
січня 2014 року до досягнення дитиною
повноліття.

На вказане рішення відповідач ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на його незаконність.
Зокрема, апелянт зазначає, що суд не
взяв до уваги його доводи про те, що він
хоче зберегти сім'ю, проживати разом з
дружиною та дитиною, тому по можливості
надає їм матеріальну допомогу.
Натомість, суд взяв до уваги не
підтверджені доказами доводи позивача
про те, що апелянт працює за кордоном
арматурником та має високий дохід,
однак це не відповідає дійсності. Також
апелянт звертає увагу на ту обставину,
що він визнаний непридатним до
військової служби. Крім того вказує, що
06 березня 2014 року рішенням
Долинського районного суду з нього на
утримання позивача уже стягнуто
аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно до
досягнення сином трьох років.
Наведених обставин суд при ухваленні
рішення не врахував, тому просив
оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове рішення про стягнення з
нього аліментів у твердій грошовій
сумі в розмірі 30 відсотків
прожиткового мінімуму на утримання
неповнолітнього сина.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_2 та
його представник ОСОБА_3 апеляційну
скаргу підтримали з наведених у ній
мотивів та просили задовольнити.

Позивач заперечила проти задоволення
апеляційної скарги, просила її
відхилити, оскільки рішення суду є
законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі
перебувають в зареєстрованому шлюбі з
30.01.2010 року, що підтверджується копією
свідоцтва про шлюб (а.с.3).

За час шлюбу у сторін по справі
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про
народження (а.с.4).

Згідно довідки про склад сім'ї ОСОБА_5
проживає з матір'ю ОСОБА_4 в АДРЕСА_2
(а.с.7).

З виписки із історії хвороби
вбачається, що ОСОБА_5 поставлено
клінічний діагноз - дефіцитна анемія
середнього ступеня тяжкості, хворіє
протягом тривалого часу (а.с.8).

Із матеріалів справи, пояснень
позивача вбачається, що відповідач
матеріальної допомоги на утримання
дитини не надає. Будь-яких доказів на
спростування даної обставини ОСОБА_2
суду не представлено. Проживає
відповідач окремо від сім'ї, чого не
заперечив у судовому засіданні
апеляційної інстанції.

З адресної довідки №14/182 від 07.02.2014 року
вбачається, що відповідач
зареєстрований у АДРЕСА_1 (а.с.13).

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач працездатний, має
можливість надавати грошову допомогу
на утримання дитини, однак в
добровільному порядку не виконує свій
батьківський обов'язок, тому з
урахуванням його матеріального
становища, відсутності стабільного
заробітку з нього на користь позивача
слід стягувати аліменти на утримання
неповнолітнього сина в розмірі 700 грн.
щомісячно.

Такий висновок суду відповідає
обставинам справи та нормам чинного
законодавства.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.
Отже, обов'язок утримання дитини
покладається на обох батьків.

За змістом ч.3 ст.181 Сімейного кодексу
України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Статтею 182 Сімейного кодексу
передбачено, що при визначенні розміру
аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Звернувшись із позовом до суду, ОСОБА_4
просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти в
розмірі 1000 грн. на утримання дитини,
однак суд, задовольнивши позов
частково, стягнув аліменти в розмірі 700
грн.

Згідно Закону України "Про державний
бюджет України на 2014 рік" у першому
півріччі 2014 року прожитковий мінімум
для дітей віком до 6 років встановлено в
розмірі 1032 грн. Розмір прожиткового
мінімуму не є сталою величиною, а
постійно зростає.

З огляду на викладене, з урахування
розміру прожиткового мінімуму для
дитини, стану здоров'я відповідача, суд
дійшов обґрунтованого висновку про
стягнення аліментів з відповідача в
розмірі 700 грн.

Твердження апелянта про те, що суд не
взяв до уваги доводи апелянта про його
бажання зберегти сім'ю та проживати
разом з дружиною та дитиною і надання
ним в міру можливості позивачу
матеріальної допомоги, не заслуговують
на увагу, оскільки судом встановлено та
не спростовано відповідачем, що
останній матеріальної допомоги на
утримання дитини не надає - не виконує
свого батьківського обов'язку, що є
підставою для стягнення аліментів, а
наміри апелянта правового значення не
мають.

Колегія суддів відхиляє також доводи
апелянта про неврахування судом при
визначенні розміру аліментів тієї
обставини, що він визнаний непридатним
до військової служби, оскільки
визнання непридатним до військової
служби не свідчить про його
непрацездатність, а будь-яких інших
належних і допустимих доказів, які б
підтверджували незадовільний стан
здоров'я, який дає підстави для
зменшення розміру аліментів, апелянтом
ОСОБА_2 суду не надано.

Не заслуговують на увагу і доводи
апелянта щодо ухвалення 06 березня 2014
року рішення Долинським районним судом
про стягнення з нього на утримання
позивача аліментів в розмірі 300 грн.
щомісячно до досягнення сином трьох
років, оскільки такі аліменти
присуджено на утримання непрацюючої
матері, яка здійснює догляд за дитиною
до досягнення сином ОСОБА_5 трьох років,
тобто до 18 липня 2014 року, що передбачено
діючим Сімейним кодексом, а рішенням
суду в даній справі стягнуто аліменти
на утримання самої дитини до
досягнення нею повноліття.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують правильності
висновків суду першої інстанції.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що фактичні обставини справи судом
першої інстанції з'ясовано всебічно та
повно, дано їм вірну правову оцінку, а
рішення судом ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, тому підстав для його скасування
не вбачається.

Керуючись ст. ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Долинського районного суду від
06 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
В.М. Соколовський

Судді:
Я.Д. Горблянський

О.Ю. Беркій