АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 1901/1826/2012Головуючий у 1-й
інстанції Данилів О.М. Провадження №
22-ц/789/491/14 Доповідач - Гурзель
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Гурзеля І.В.

суддів - Фащевської Н. Є.,
Ходоровського М. В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу Бережанського районного
суду від 29 жовтня 2012 року по справі за
поданням заступника начальника
відділу державної виконавчої служби
Бережанського районного управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Бережанська ДВС, посилаючись на те, що
на виконанні у відділі виконавчої
служби Бережанського районного
управління юстиції від 25 лютого 2010 року
знаходиться зведене виконавче
провадження за № 16 про стягнення в
примусовому порядку із ОСОБА_1 боргу у
розмірі 3 657 258,97 грн., з яких борг перед
Пенсійним Фондом України становить 35 088
грн., і оскільки борг останнім не
сплачений, звернулася до суду з
поданням, яким просить тимчасово, до
моменту виконання зобов'язань,
обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України.

Ухвалою Бережанського районного суду
від 29 жовтня 2012 року подання
задоволено. Тимчасово обмежено право
виїзду за кордон громадянина України
ОСОБА_1, до виконання ним зобов'язань по
сплаті боргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
ухвалу суду першої інстанції
скасувати, постановити нову ухвалу,
якої відмовити у задоволенні подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України. Посилається на те, що
судом першої інстанції було допущено
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Дослідивши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає.

Задовольняючи подання суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_1
свої зобов'язання по сплаті боргу у
розмірі 3 657 258,97 грн. не виконав,
заборгованість не сплачена, що
свідчить про ухилення від виконання
зобов'язань, а тому слід тимчасово
обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України до виконання ним зобов'язань
по сплаті боргу. Колегія погоджується
з висновком суду першої інстанції,
правовідносини визначено вірно.

Судом вірно встановлено, що на
виконанні у відділі виконавчої служби
Бережанського районного управління
юстиції від 25 лютого 2010 року
знаходиться зведене виконавче
провадження за № 16 про стягнення в
примусовому порядку із ОСОБА_1 боргу у
розмірі 3 657 258,97 грн., з яких борг перед
Пенсійним Фондом України становить 35 088
грн.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
порядок виїзду з України та в'їзду в
Україну громадян України"
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадках, якщо діють
неврегульовані аліментні, договірні
чи інші невиконані зобов'язання - до
виконання зобов'язань або розв'язання
спору за погодженням сторін у
передбачених законом випадках, або
якщо він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань.

Згідно ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених вищевказаним законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до п.18 ч.3 ст.11 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець має право у разі
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Порядок вирішення питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України визначено ст. 377-1 ЦПК
України, згідно якої питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Доводи апелянта, що задовольняючи
подання суд першої інстанції
тимчасово обмежив його у праві виїзду
за межі України при цьому не врахував,
що в порядку забезпечення позову,
предбаченого ст. ст. 151-153 ЦПК України
відсутня така правова норма є
невірними, оскільки зазначені
апелянтом норми ЦПК України стосуються
заходів забезпечення позову, а
постановляючи ухвалу, суд керувався
ст. 377-1 ЦПК України, а також Законом
України "Про порядок виїзду з України
та в'їзду в Україну громадян України",
який регламентує заходи до осіб, які
порушують виконання зобов'язань
визначених судовими рішеннями.

Доводи апелянта про порушення його
конституційного права на свободу
пересування закріплених ст.33
Конституції України є невірними
оскільки у цій же конституційній нормі
зазначається, "за винятком обмежень,
які встановлюються законом". Такі
обмеження встановлено вищенаведеними
законодавчими актами і дії ОСОБА_1
свідчать про його ухилення від
виконання рішень судів, а отже
підпадають під встановленні обмеження
щодо можливості його вільного
пересування до виконання покладених на
нього зобов'язань. ОСОБА_1 не
представлено жодних доказів про
намагання погашати заборгованість.

Крім того апелянтом порушено
конституційну норму щодо
обов'язковості виконання судового
рішення передбачену ст.124 Конституції
України та ст.14 ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції вірно
задовольнив подання щодо ОСОБА_1,
оскільки ухилення особи від виконання
зобов'язань, встановлених судовим
рішенням, є підставою для обмеження її
у праві виїзду за межі України.

За вказаних обставин ухвала суду є
законною та обґрунтованою, підстав для
її скасування колегія не вбачає.

Керуючись п.1 ч. 2 ст. 307, п.1 ч.1 ст.312, ст.
313, п. 4 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Бережанського районного суду
від 29 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ
протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області І.В. Гурзель