Справа № 185/2827/14-ц
Провадження № 2/185/1562/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 року

Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М. М.,

при секретарі судового засідання
Шелеповій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Павлограді у приміщені
суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації
шлюбу та визнання майна спільною
сумісною власністю, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року позивач звернулася до
суду з позовом до відповідачів про
встановлення факту проживання однією
сім'єю та визнання майна спільною
сумісною власністю. В обґрунтування
позовних вимог позивач зазначає, що з
січня 1995 року проживала з ОСОБА_4 однією
сім'єю як чоловік та дружина без
реєстрації шлюбу у квартирі позивача
за адресою: АДРЕСА_1. За час спільного
проживання вони придбали
приватизовану земельну ділянку,
розташовану за адресою: АДРЕСА_2 та
автомобіль ВАЗ 21112 державний номер
НОМЕР_2, які зареєстрували на ОСОБА_4
Оскільки вказане майно придбано за час
спільного проживання, позивач вважає
його спільною сумісною власністю. З 2008
року вони переїхали проживати до
домоволодіння АДРЕСА_2, вели спільне
господарство, мали спільний бюджет.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер. Після його
смерті відповідачі, які доводяться
померлому батьками, перешкоджають
позивачу у користуванні майном, яке
позивач та померлий ОСОБА_4 придбали за
час спільного проживання. Тому позивач
просить встановити факт її проживання
з ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з січня 1995 року по 04 січня 2014 р.,
визнати земельну ділянку та автомобіль
спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та
ОСОБА_1

У судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали, просили позов
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали, просили відмовити у
задоволенні позову. В обґрунтування
своїх доводів зазначили, що між
позивачем та їх сином ОСОБА_4 часто
виникали сварки, тому вважають що
позивач не була членом сім'ї померлого.
Крім того, заробіток ОСОБА_4
перевищував заробіток позивача, тому
майно, придбане за час їх спільного
проживання не є спільною сумісною
власністю.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, допитавши свідків,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх у сукупності, повно та
всебічно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає за
можливе частково задовольнити позовні
вимоги з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_3
помер ОСОБА_4, який відповідачам
доводився сином /а.с.17/.

Як вбачається з копії паспорту
позивача, вона зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_4
зареєстрований за цією ж адресою з 06
лютого 2003 року /а.с.6,7/.

Згідно акту про спільне проживання від
03 березня 2014 року ОСОБА_4 з січня 1995 року
по травень 2008 року проживав разом зі
ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 однією сім'єю
як чоловік та жінка та вели спільне
господарство /а.с.9/

Відповідно до акту про спільне
проживання від 12 березня 2014 року
ОСОБА_4 з травня 2008 року проживав разом
зі ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_2 однією
сім'єю як чоловік та жінка та вели
спільне господарство /а.с.8/

Крім того, допитані у судовому
засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
пояснили, що ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_4
з травня 1995 року по день смерті
останнього проживали однією сім'єю як
чоловік та дружина, вели спільне
господарство, мали спільний бюджет та
побут. За спільні кошти вони купували
майно, зокрема, автомобіль у кредит та
земельну ділянку. Позивач займалася
лікуванням та похованням ОСОБА_4

Отже, оцінивши досліджені докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що в період з січня 1995 року до смерті
ОСОБА_4, позивач з ОСОБА_4 проживали
спільно, були пов'язані спільним
побутом і мали взаємні права і
обов'язки.

Кодекс про шлюб та сім'ю України, який
діяв на час виникнення спірних
правовідносин, не містив терміну
«проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу».

Так, згідно статті 6 КпШС України
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин), правове регулювання
шлюбних і сімейних відносин в Україні
здійснюється тільки державою.
Визнається тільки шлюб, укладений у
державних органах реєстрації актів
громадянського стану. Згідно частини 1
статті 158 КпШС України (чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин), одруження підлягає
реєстрації в державних органах
реєстрації актів громадянського стану.

Отже, період з січня 1995 року по 01 січня
2004 року, як період проживання однією
сім'єю чоловіка ОСОБА_4 та жінки ОСОБА_1
без шлюбу, не може ґрунтуватись на
нормах закону - Сімейного кодексу
України, оскільки на час виникнення
спірних правовідносин був чинний
Кодекс про шлюб та сім'ю України.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у
судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку хз
встановлення.

Виходячи з цих вимог закону, а також
досліджених в судовому засіданні всіх
обставин справи та наданих позивачем
доказів, суд приходить до висновку, що
взаємовідносини між позивачем та
ОСОБА_4 з січня 1995 року по 01 січня 2014
року свідчать їх про проживання однією
сім'єю у цей період, оскільки було
доведено факт спільного проживання та
ведення господарства, спільного
побуту.

Згідно частини 2 статті 3 Сімейного
кодексу України (який набув чинності з
01 січня 2004 року), сім'ю складають особи,
які спільно проживають, пов'язані
спільним побутом, мають взаємні права
та обов'язки.

Оскільки в судовому засіданні
встановлено, що чоловік ОСОБА_4 та жінка
ОСОБА_1 проживали однією сім'єю без
шлюбу в період з 01 січня 2004 року по
ІНФОРМАЦІЯ_3 - день смерті ОСОБА_4, суд
вважає можливим частково задовольнити
заяву та встановити факт проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу. Вимоги в частині встановлення
факту спільного проживання як чоловіка
та жінки до 04 січня 2014 р. є
безпідставними, оскільки ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позовні вимоги про визнання майна
спільною сумісною власністю
підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

На підставі договору купівлі-продажу
від 22.12.2007 р. ОСОБА_4 придбав земельну
ділянку площею 0,737 га., розташовану на
території АДРЕСА_2, призначену для
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель /а.с.10-12/.

Також, за кредитні кошти, отримані в ПАТ
КБ "Приватбанк" за договором від 17.08.2010
року ОСОБА_4 придбано автомобіль ВАЗ 21112
державний номер НОМЕР_2 /а.с.13-21, 43/. З
довідки КБ "Праватбанк" від 02.02.2012р.
вбачається, що кредит на автомобіль був
погашений /а.с. 12/.

Відповідно до ст.74 СК України, якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними. На майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" судам
роз'яснено, що при застосуванні ст.74 СК
України, яка регулює поділ майна осіб,
які проживають у фактичних шлюбних
відносинах, судам необхідно
враховувати, що правило зазначеної
норми поширюється на випадки, коли
чоловік та жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі і між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю.

Оскільки земельну ділянку та
автомобіль було придбано у період
проживання як чоловіка ОСОБА_4 та жінки
ОСОБА_1, які не перебували у шлюбі між
собою та в будь-якому іншому шлюбі, суд
приходить до висновку що вказане майно
є спільною сумісною власністю.

Керуючись ст.ст.10,11,57,60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації
шлюбу та визнання майна спільною
сумісною власністю - задовольнити
частково.

Встановити факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1 з
січня 1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати спільною сумісною власністю
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1 земельну
ділянку, площею 0,0737га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_2, та автомобіль ВАЗ 21112
ЗНГ, державний номер НОМЕР_2.

У задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено
09 квітня 2014 року.

Суддя М. М. Перекопський

Згідно з оригіналом. Суддя
М.М. Перекопський