________________________________________________________________________
____________________________________________________________
Справа № 520/3261/14-ц
Провадження № 2/520/3767/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2014 року Київський
районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Реви С.В.,

при секретарі
Бродецькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Добробут» про
визнання майнових прав на майно в
рахунок аліментів та зобов'язання
вчинити певні дії, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
вказаним позовом, в якому просить суд
визнати за нею майнові права на
квартиру, яка є об'єктом інвестування
за інвестиційним договором від 24 січня
2006 року за № 3Б-1-75, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, в рахунок сплати
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ними
повноліття, а також зобов'язати ТОВ
«Добробут» переоформити договір
інвестування за № 3Б-1-75 від 24 січня 2006
року на її ім'я.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що 01 липня 2005 року між сторонами було
укладено шлюб. Під час знаходження у
шлюбних відносинах у них народилося
двоє дітей, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. У листопаді 2013
року шлюб між сторонами було розірвано
на підставі рішення Київського
районного суду м. Одеси.

На теперішній час ОСОБА_2 не
працює, та не має можливості надавати
ОСОБА_1 матеріальну допомогу на
утримання неповнолітніх дітей.

Але 24 січня 2006 року ОСОБА_2 уклав з
ТОВ «Інвест-Прогрес» договір
інвестування за № 3Б-1-75 на
новозбудоване майно, а саме квартири
будівельний номер АДРЕСА_1.

Вартість вищевказаної квартири, а
саме 213.763 гривні 80 копійок, була
повністю сплачена ТОВ
«Інвест-Прогрес».

Однак, до теперішнього часу ТОВ
«Інвест-Прогрес», правонаступником
якого є ТОВ «Добробут», не завершило
будівництво квартир, не здійснило дії
по прийняттю в експлуатацію
зазначеного будівництва та не передало
у власність квартири, тому неможливо
набуття та передача права власності на
нерухоме майно в рахунок аліментів, у
зв'язку з чим ОСОБА_1 звернулася до суду
із відповідним позовом.

Позивачка ОСОБА_1 та її
представник у судовому засіданні
позовні вимоги підтримали та просили
суд їх задовольнити з підстав,
викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому
засіданні позовні вимоги визнав та не
заперечував проти задоволення позову.

Представник відповідача ТОВ
«Добробут» у судовому засіданні також
позовні вимоги визнав та не
заперечував проти задоволення позову.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 01 липня 2005 року
перебували у зареєстрованому шлюбі та
під час якого у них народилося двоє
дітей, а саме ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується відповідними
свідоцтвами, наявних в матеріалах
справи.

24 січня 2006 року між ОСОБА_2 та ТОВ
«Інвест-Прогрес» укладено договір
інвестування за № 3Б-1-75, на
новозбудоване майно, а саме квартири
будівельний номер 194/1 розрахунковою
площею 56,29 кв.м., розташованої на
АДРЕСА_1.

При цьому, ТОВ «Інвест-Прогрес» на
підставі вказаного договору
зобов'язалося передати у власність
інвестора (ОСОБА_2) об'єкт інвестування,
а інвестор (ОСОБА_2) зобов'язався
прийняти об'єкт інвестування і
сплатити за нього ТОВ «Інвест-Прогрес»
інвестицію.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_2 сплатив ТОВ «Інвест-Прогрес»
повну вартість квартири, а саме 213.763
гривні 80 копійок, що підтверджується
квитанціями про перерахунок коштів за
№ 167/1 від 30 січня 2006 року в сумі 213.000
гривень та за № 124/1 від 02 лютого 2006 року
в сумі 763 гривні 80 копійок.

Однак, суд вважає, що грошові
кошти, які ОСОБА_2 витратив на придбання
квартири, були зароблені сумісно з
ОСОБА_1, оскільки до цього моменту
перебував з нею у зареєстрованому
шлюбі, тому вказане майно є спільною
сумісною власністю подружжя. А у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, що вбачається зі ст. 70 СК
України.

Таким чином, майнові права на
квартиру будівельний номер 194/1
розрахунковою площею 56,29 кв.м.,
розташованої на 15 поверху в секції № 2
житлового будинку АДРЕСА_1, належать
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних
частках, а саме по 1/2 частині кожному.

В листопаді 2013 року рішенням
Київського районного суду м. Одеси шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано та
визначено місце проживання
неповнолітніх дітей разом з матір'ю,
тобто з моменту розірвання шлюбу та по
теперішній час ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають разом з
матір'ю ОСОБА_1 та повністю знаходиться
на її утримані.

Пунктом 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 15
травня 2006 року «Про застосування
судами окремих норм Сімейного Кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» роз'яснено, що за
відсутності домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину той із
них, з ким вона проживає, вправі
звернутися до суду з відповідним
позовом. Аліменти на дитину
присуджуються в частці від заробітку
(доходу) її матері, батька (або в твердій
грошовій сумі) і виплачуються
щомісячно. Вирішуючи питання щодо
розміру аліментів, суд повинен
ураховувати: стан здоров'я, матеріальне
становище дитини і платника аліментів;
наявність в останнього інших
неповнолітніх дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх
дочки, сина; інші обставини, що мають
істотне значення. Розмір аліментів на
одну дитину не може бути меншим, ніж
зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При
цьому необхідно мати на увазі, що зміна
законодавства в частині визначення
мінімального розміру аліментів на одну
дитину не є підставою для перегляду
постановлених раніше судових рішень
про їх стягнення. Що ж до максимального
розміру аліментів, які стягуються з
боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70
Закону України «Про виконавче
провадження» він не повинен
перевищувати 50 відсотків заробітної
плати цієї особи.

Однак, на теперішній час ОСОБА_2 не
працює, та не має можливості надавати
ОСОБА_1 матеріальну допомогу на
утримання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 190 СК України,
той із батьків, з ким проживає дитина, і
той із батьків, хто проживає окремо від
неї, з дозволу органу опіки та
піклування можуть укласти договір про
припинення права на аліменти для
дитини у зв'язку з передачею права
власності на нерухоме майно (житловий
будинок, квартиру, земельну ділянку
тощо). Такий договір нотаріально
посвідчується. Право власності на
нерухоме майно за таким договором
виникає з моменту державної реєстрації
цього права відповідно до закону.
Набувачем права власності на нерухоме
майно є сама дитина або дитина і той із
батьків, з ким вона проживає, на праві
спільної часткової власності на це
майно. У разі укладення такого договору
той із батьків, з ким проживає дитина,
зобов'язується самостійно утримувати
її. Укладення договору не звільняє того
з батьків, хто проживає окремо, від
обов'язку брати участь у додаткових
витратах на дитину.

Але в даному випадку набуття та
передача права власності на нерухоме
майно в рахунок аліментів неможлива,
оскільки будівництво квартир ще не
завершено та житловий будинок не
введено в експлуатацію.

При цьому, відповідач ОСОБА_2 не
заперечував передати ОСОБА_1
свої майнові права на 1/2 частину
вищевказаної квартири в рахунок сплати
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ними
повноліття.

Отже, з огляду на вищевказане,
оцінивши всі обставини у їх сукупності,
суд вважає, що оскільки житловий
комплекс «Південний» не введено в
експлуатацію та на даний час неможливо
набуття та передача права власності на
нерухоме майно, тому слід визнати за
ОСОБА_1 майнові права на квартиру, яка є
об'єктом інвестування за інвестиційним
договором від 24 січня 2006 року за № 3Б-1-75,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в
рахунок сплати ОСОБА_2 аліментів на
утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до
досягнення ними повноліття.

Оскільки суд визнає за ОСОБА_1
майнові права на квартиру, яка є
об'єктом інвестування за інвестиційним
договором від 24 січня 2006 року за № 3Б-1-75,
тому необхідно цей договір
переоформити на її ім'я.

На теперішній час ТОВ «Добробут»
є правонаступником ТОВ
«Інвест-Прогрес», яке несе на собі
обов'язки та відповідальність за
вищевказаним договором інвестування, у
зв'язку з чим слід зобов'язати ТОВ
«Добробут» переоформити договір
інвестування за № 3Б-1-75 від 24 січня 2006
року на ім'я ОСОБА_1.

З огляду на вищевказане, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають
задоволенню у повному обсязі з підстав,
викладених у мотивованій частині цього
рішення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, ЦПК
України, на підставі ст.ст. 190,
509, 526, 629 ЦК України, ст.ст. 60, 70, 180, 181, 190 СК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 майнові права
на квартиру, яка є об'єктом
інвестування за інвестиційним
договором від 24 січня 2006 року за № 3Б-1-75,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в
рахунок сплати аліментів на утримання
неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до
досягнення ними повноліття.

Зобов'язати Товариство з
обмеженою відповідальністю «Добробут»
переоформити договір інвестування за
№ 3Б-1-75 від 24 січня 2006 року на ім'я
ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду міста Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Рева С. В.