АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/2-3060/2011
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1046/К/14
суддя Лиходєдов А.В.
Категорія - 52 ( І )
Суддя-доповідач - Турік В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

Головуючого - судді: Турік В.П.

суддів:
Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.

при секретарі: Бевзі
М.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
на рішення Тернівського районного
суду м. Кривого Рогу від 25 лютого 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Комунального позашкільного
навчального закладу «Центр туризму,
краєзнавства та екскурсій «Меридіан»
про визнання незаконним наказу,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

Особи, які беруть участь у
розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представник відповідача Комунального
позашкільного навчального закладу
«Центр туризму, краєзнавства та
екскурсій «Меридіан» - Циба Ірина
Анатоліївна, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Комунального
позашкільного навчального закладу
«Центр туризму, краєзнавства та
екскурсій «Меридіан» (далі - КПНЗ
«Центр туризму, краєзнавства та
екскурсій «Меридіан» ) про скасування
наказу про звільнення, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, моральної
шкоди, посилаючись на те, що наказом від
20.09.2011 року її було звільнено з посади
педагога-організатора у зв'язку зі
змінами у штатному розписі та
ліквідацією посади
педагога-організатора згідно п.1 ст. 40
КЗпП України.

Просила суд, визнати наказ директора
КПНЗ «Центр туризму, краєзнавства та
екскурсій «Меридіан» від 20.09.2011 року
«Про звільнення працівника закладу»
незаконним; поновити її на роботі в
КПНЗ «Центр туризму, краєзнавства та
екскурсій «Меридіан»; стягнути з
відповідача на її користь середню
заробітну плату за час вимушеного
прогулу та на відшкодування моральної
шкоди 10 000,00 грн.

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 25 лютого 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Так, судом не враховано відсутність
документу на підставі якого було
проведено зміни та ліквідовано клуб
школяра. Про майбутнє вивільнення
працівника не було повідомлено
профспілку у порядку ч. 2 ст. 49-4 КЗПП
України, як не було отримано її згоди
на проведення звільнення.

Наказ №281 від 20.05.2011 року відділу освіти
виконкому Тернівської райради не
стосується клубів школярів, а тому не
міг бути підставою для видачі наказу
№171 та ліквідації посади
педагога-організатора.

Відповідач не ознайомив позивача з
штатним розкладом та наявністю вільних
посад на підприємстві, а суд не
перевірив у відповідності до п.19
Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992р.
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» чи дійсно у відповідача мали
місце зміни в організації виробництва
і праці та чи дійсно працівник
відмовився від переведення на іншу
роботу.

Крім того, представник позивача вважає,
що наказ №171 можна вважати
сфальсифікованим, оскільки він не
підписаний директором, та фактично
КПНЗ «Центр туризму, краєзнавства та
екскурсій «Меридіан» не було здійснено
скорочення посади
педагога-організатора, адже у штаті
залишено 0,5 ставки
педагога-організатора, однак цю посаду
позивачеві не запропонували.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які
беруть участь у розгляді справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч.І ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції було
встановлено, що наказом № 342 від
20.09.2011 року у зв'язку зі скороченням
посади педагогів-організаторів клубів
школяра за місцем мешкання КПНЗ «Центр
туризму, краєзнавства та екскурсій
«Меридіан» педагога-організатора
клуба школяра ОСОБА_2 звільнено за п. 1
ст.40 КЗпП України з 20.09.2011 року (а. с. 32).

Відмовляючи ОСОБА_2 в позові суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що при звільнені позивача за п.1
ст.40 КЗпП України, відповідач
дотримався вимог трудового
законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках: змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства,установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про
практику розгляду судами трудових
спорів", розглядаючи трудові спори,
пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40
КЗпП України, суди зобов'язані
з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали
місце зміни в організації виробництва
і праці, зокрема: ліквідація,
реорганізація або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників; чи додержано власником
або уповноваженим ним органом норм
законодавства, що регулюють
вивільнення працівника; які є докази
щодо змін в організації виробництва і
праці; про те, що працівник відмовився
від переведення на іншу роботу або що
власник або уповноважений ним орган не
мав можливості перевести працівника за
його згодою на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації;
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи попереджався
він за 2 місяці про наступне
вивільнення.

Згідно наказу Відділу освіти Виконкому
Тернівської районної у місті ради №281
від 20.05.2011 року «Про стан організації
контролю і керівництва за
організацією навчального процесу в
позашкільних закладах» директорів
позашкільних навчальних закладів
зобов'язано переглянути мережу гуртків
для роботи в 2011-2012 навчальному році у
відповідності до запитів дітей та їх
батьків, наданню додаткових освітніх
послуг старшокласникам. Переглянути
штатні розписи позашкільних
навчальних закладів у відповідності до
нормативно-правової бази, наказу
Міністерства освіти і науки України
від 11.03.2010 року №202 (а.с. 76-77).

Наказом №171 від 30.05.2011 року КПНЗ «Центр
туризму, краєзнавства та екскурсій
«Меридіан», виданого на підставі
наказу Відділу освіти Виконкому
Тернівської районної у місті ради №281
від 20.05.2011 року «Про стан організації
контролю і керівництва за
організацією навчального процесу в
позашкільних закладах», приведено у
відповідність до нормативно-правової
бази штатний розпис та виключено
посади педагога-організатора клуба
школярів за місцем мешкання з 01.09.2011
року (а.с. 8).

Відхиляються доводи апеляційної
скарги про те, що скорочення штату
КПНЗ «Центр туризму, краєзнавства та
екскурсій «Меридіан» не було
погоджено із профспілкою, оскільки
підприємство не повинно узгоджувати з
будь-яким органом, в тому числі із
профспілковими організаціями питання
своєї організаційної структури,
штатної чисельності, а керівник
підприємства одноособово вирішує ці
питання.

Не може погодитись колегія суддів і з
доводами апеляційної скарги
представника позивача щодо порушення
прав позивача, стосовно інформування
роботодавцем профспілкові організації
про намічувані звільнення працівників
та обговорення і проведення
консультацій з профспілками про заходи
щодо запобігання звільненню
працівників.

Так, Наказом №315 від 07.06.2011 по КПНЗ
«Центр туризму, краєзнавства та
екскурсій «Меридіан» позивача
попереджено про майбутнє звільнення з
роботи з 01.09.2011 в зв'язку з скороченням
(ліквідацією) посади
педагога-організатора підліткового
клубу за п.1 ст. 40 КЗпП України та
запропоновано вакантну посаду
прибиральника службових приміщень (а.с.
29).

Згідно акту від 08.06.2011 року позивач
відмовилась від підпису в наказі (а.с.
30), однак як вбачається із копії наказу
№315 його все ж таки підписано позивачем
ОСОБА_2 без зазначення дати
ознайомлення (а.с. 29), що повністю
спростовує доводи апеляційної скарги
щодо неповідомлення позивача про
наявність вільних посад на
підприємстві.

Вподальшому, згідно ст. 492 КЗпП України,
ОСОБА_2 було запропоновано посаду
сторожа, про що було складено акт від
20.09.2011 року (а.с. 31).

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що ОСОБА_2 була
ознайомлена про заплановане
вивільнення, та того, що в разі її
незгоди з переведенням на
запропоновані посади, вона може бути
звільнена по п. 1 ст. 40 КЗпП України.

З огляду на вищезазначене колегія
суддів вважає, що порядок вивільнення
відповідачем не порушений.

Доводи представника позивача щодо
недотримання відповідачем порядку
звільнення ОСОБА_2, так як відповідачем
при її звільненні попередньо не було
отримано згоди профспілкового
комітету, не відповідають вимогам
закону та обставинам справи.

Дійсно, ст. 43 КЗпП України на власника
або уповноважений ним орган при
розірванні трудового договору з
підстав, передбаченою п. 1 ст. 40 КЗпП
України, покладено обов'язок
дотримання процедури такого
звільнення шляхом звернення з поданням
про розірвання трудового договору до
виборного органу (профспілкового
представника), первинної профспілкової
організації, членом якої є працівник та
отримання попередньої згоди цього
органу на звільнення. У разі, якщо в
рішенні немає обґрунтування відмови в
наданні згоди на розірвання трудового
договору, власник, або уповноважений
ним орган має право звільнити
працівника без згоди виборного органу
первинної профспілкової організації.

Як вбачається із матеріалів справи, на
засіданні від 20.09.2011 року Первинної
профспілкової організації КПНЗ «Центр
туризму, краєзнавства та екскурсій
«Меридіан» було прийнято рішення про
відмову у дачі згоди на звільнення
ОСОБА_2 (а.с. 35).

Жодного обґрунтування відмови у
наданні згоди на звільнення ОСОБА_2
рішення профспілкового органу не
містить.

Стаття 39 Закону України «Про
профспілки, їх права та гарантії
діяльності» зобов'язує профспілковий
орган мотивувати відмову у наданні
дозволу на звільнення працівника.

Законодавець передбачає, що під
мотивованою відмовою профспілкового
органу слід розуміти таку думку, яка
ґрунтується на нормах чинного
законодавства та ділових (професійних)
якостях працівника.

Виходячи із наведених обставин відмову
профспілкової організації в наданні
згоди не звільнення з роботи ОСОБА_2 за
п.1 ст.40 КЗпП, суд першої інстанції
правильно визнав такою, що не має
обґрунтування, зазначивши, що
профспілкою не висновку щодо причин
категоричної відмови в наданні згоди
на його звільнення.

Таким чином, перевіряючи доводи
апеляційної скарги щодо незаконності
звільнення позивача без згоди
профспілки, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що його звільнено без
порушення вимог діючого законодавства,
зокрема профспілка, членом якої є
позивач, відмову у дачі згоди на її
звільнення не обґрунтувала у порушення
ст. 43 КЗпП України та ст. 39 Закону
України «Про профспілки їх права та
гарантії діяльності», а тому слід
вважати, що згода на звільнення дана.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку щодо
дотримання. відповідачем вимог п.1 ст.40,
ст.ст. 43, 49-2 КЗпП України при звільненні
ОСОБА_2

Інші доводи, викладені в апеляційній
скарзі, не можуть бути взяті до уваги
колегією суддів, оскільки вони
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою з висновками суду
по їх оцінці.

Таким чином, установивши дійсні
обставини справи, суд першої інстанції
дав належну оцінку зібраним доказам,
правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення спору, та дійшов
обґрунтованого висновку, що позовні
вимоги позивачем не доведені, не
обґрунтовані, а тому немає підстав для
задоволення позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає рішення суду ухваленим з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, яке зміні чи
скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м.
Кривого Рогу від 25 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: