АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Владичана А.І., Міцнея В.Ф.

секретар:Лисак О.А.

за участю: представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«ВіЕс Банк» до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення, за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Глибоцького
районного суду Чернівецької області
від 11 лютого 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2013 року ПАТ «Фольксбанк»,
правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс
Банк» звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Посилався на те, що 03 жовтня 2008 року між
ПАТ «Фольксбанк» та відповідачем було
укладено кредитний договір №KF52767,
відповідно до якого відповідач отримав
грошові кошти в сумі 31 500 доларів США з
кінцевим строком погашення не пізніше
02.10.2023 року під 13,5 % річних. З метою
забезпечення виконання зобов'язання
між ним та відповідачем укладено
іпотечний договір, предметом якого є
житловий будинок з господарськими
будівлями і спорудами, які розташовані
по АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 свої зобов'язання належним
чином за кредитним договором не
виконував, а тому має заборгованість в
розмірі 27863,71 доларів США, що по курсу
НБУ еквівалентно 225017,61 грн., яка
складається з із заборгованості по
кредиту - 26872,07 доларів США (214788,46 грн.),
заборгованості по відсотках - 800,94 дол.
США (6401,92 грн.), витрат за проведення
претензійно-позовної роботи - 2302,97 грн.,
пені - 190,70 дол. США (1524,27 грн.).

Просив звернути стягнення на предмет
іпотеки, а саме на житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами ,
які розташовані по АДРЕСА_1, шляхом
проведення прилюдних торгів, кошти
одержані від реалізації скерувати для
задоволення вимог ПАТ «ВіЕс Банк» за
кредитним договором в розмірі 225017,61
грн., виселити з даного житлового
будинку ОСОБА_3 та стягнути з
відповідача судові витрати по справі.

Рішенням Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 11 лютого 2014
року позов ПАТ «ВіЕс Банк» задоволено в
повному обсязі.

На дане рішення суду ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій просив
рішення суду скасувати та постановити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову. Посилався на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Колегія судів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи.

Згідно ч.3 ст. 309 ЦПК України порушення
норм процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідач ОСОБА_3
03.10.2008 року оформив в банку кредитний
договір №KF52767, за умовами якого отримав
грошові кошти в сумі 31 500 доларів США з
кінцевим строком погашення не пізніше
02.10.2023 року під 13,5 % річних Для
забезпечення виконання зобов'язання
по кредитному договору з відповідачем
укладено договір іпотеки,
предметом якого є житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами,
які розташовані по АДРЕСА_1.

Станом на 14.11.2013 року утворилася
заборгованість по кредиту в розмірі
26872,07 доларів США, що еквівалентно 214788,46
грн., заборгованість по відсоткам в
розмірі 800,94 доларів США, що
еквівалентно 6401,92 грн. та за порушення
строків виплати нарахована пеня в
розмірі 1524,27 грн.

Відповідно до ст.ст.213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані, які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Ухвалене у справі судове рішення не
відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до положень ст.39 Закону
України «Про іпотеку», суд вправі
відмовити у задоволенні позову
іпотекодержателя про дострокове
звернення стягнення на предмет
іпотеки, якщо допущене боржником або
іпотекодавцем, якщо він є відмінним від
боржника, порушення основного
зобов'язання чи іпотечного договору не
завдає збитків іпотекодержателю і не
змінює обсяг його прав.

Крім того, відповідно до роз'яснень які
містяться в п.41 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
при вирішенні спору про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
дати оцінку співмірності суми
заборгованості за кредитом та вартості
іпотечного майна, якщо допущене
боржником або іпотекодавцем, якщо він є
відмінним від боржника, порушення
основного зобов'язання чи іпотечного
договору не завдає збитків
іпотекодержателю і не змінює обсяг
його прав.

Вирішуючи спір, суд у порушення статей
213, 214 ЦПК України на вказане уваги не
звернув; у достатньому обсязі не
визначився з характером спірних
правовідносин та правовою нормою, що
підлягає застосуванню; пояснень
відповідача не перевірив та не навів
факти, які б спростували його
заперечення; не з'ясував всіх обставин
справи та не надав їм належної правової
оцінки, хоча їх з'ясування має суттєве
значення для правильного вирішення
справи.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до договору іпотеки
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами станом на 03.10.2008
року оцінений у 219136 грн.50 коп.

Сума простроченої заборгованості на
день подання позову склала 1232,20 доларів
США, з урахуванням простроченої
заборгованість за кредитом у розмірі -
431,26 доларів США, простроченої
заборгованість за процентами у розмірі
- 800,94 доларів США, що складає 4,5%
вартості будинку.

ОСОБА_3 після звернення позивача з
зазначеним позовом протягом 11-12
грудня 2013 року в рахунок погашення
заборгованості за кредитом та
відсоткам по кредиту було сплачено
987,48 доларів США, таким чином повністю
погашено прострочену заборгованість
по відсоткам та частково за тіло
кредиту. Дана обставина
підтверджується квитанціями про
сплату (а.с.105-106).

Отже, на час винесення рішення судом
першої інстанції заборгованість була
зменшена і склала 244.72 доларів США за
тілом кредиту.

Таким чином, колегія суддів вважає
таким, що не є співмірним розмір
заборгованості за кредитним договором
з вартістю предмета іпотеки, а допущене
боржником порушення основного
зобов'язання таким, що не завдає
збитків іпотекодержателю і не змінює
обсяг його прав, а позов банку є
передчасним, порушені права позивача
можуть бути захищені у інший спосіб,
зокрема, стягнення заборгованості.

Оскільки порушення норм матеріального
та процесуального права призвело до
неправильного вирішення справи,
рішення суду першої інстанції у
відповідності до вимог п.п.3, 4 ч.1 ст. 309
ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 11 лютого 2014
року скасувати.

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту вступу його в законну
силу.

Головуючий: підпис

Судді: підписи