справа № 462/4328/13-ц
УХВАЛА

24 квітня 2014 року Залізничний районний
суд м. Львова у складі:

головуючого - судді:
Бориславського Ю.Л.,

при секретарі:
Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду у м. Львові
заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 16 квітня 2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Перший Український
міжнародний банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, суд, -

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Залізничного
районного суду м. Львова від 16 квітня 2013
року задоволено позов Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український міжнародний банк», яким
стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за
Кредитним договором № 6118284 від 11.02.2008
року в розмірі 273 355,55 гривень та з
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в солідарному порядку
заборгованість за Кредитним договором
№ 6929123 від 30.09.2008 року у сумі 751 205,15
гривень та 2823 гривень витрат по сплаті
судового збору.

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву
про перегляд заочного рішення суду, в
якій просить скасувати заочне рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 16 квітня 2013 року. На ствердження
вимог заяви покликається на те, що за
весь час розгляду справи він не
отримував жодного разу повідомлення
про дату та час розгляду справи, та
інших процесуальних документів. Крім
цього, зазначив, що оскаржуване рішення
суд зобов'язаний був направити до 19.04.2013
року, але відправив таке пізніше.

Суд, ухвалив заяву розглядати без
участі заявника та інших осіб, які
належним чином були повідомлений про
час, день та місце розгляду справи, що
стверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення, яке
знаходиться в матеріалах справи, проте
до суду не прибули, та про причини
неявки не повідомили. У відповідності
до ч. 1 ст. 231 ЦПК України заява про
перегляд заочного рішення
розглядається в судовому засіданні.
Неявка осіб, належним чином
повідомлених про час і місце засідання,
не перешкоджає розгляду заяви.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов
до висновку, що заяву про перегляд
заочного рішення слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Зі змісту ст. 228 ЦПК України вбачається,
що заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне
рішення підлягає скасуванню, якщо
судом буде встановлено, що відповідач
не з'явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він
посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення справи.

Таким чином, законом визначено, що суд
може скасувати ухвалене ним заочне
рішення лише за наявності одночасно
двох підстав визначених у ст. 232 ЦПК
України, зокрема, якщо буде
встановлено, що відповідач, який був
належним чином повідомлений про час та
місце судового розгляду, не з'явився в
судове засідання та не повідомив про
причини неявки з поважних причин і
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що відповідач
ОСОБА_1 не з'явився у судове засідання,
хоча був належним чином повідомлений
про час, день та місце судового
розгляду, що стверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення /а.с.127/. Про причини своєї
неявки відповідач суд не повідомив,
заяви про розгляд справи за його
відсутності не подав. З огляду на
зазначене, суд критично ставиться до
покликань ОСОБА_1 про те, що жодних
повісток він не отримував, оскільки
такі спростовуються сукупністю
матеріалів по справі. Не заслуговують
на увагу твердження заявника ОСОБА_1
про те, що судова повістка про виклик в
суд йому була вручена із порушенням
вимог ст.74 ЦПК України з огляду на
наступне. Вказана поштова
кореспонденція повернута на адресу
суду із відміткою поштового відділення
«за закінченням терміну зберігання», а
не «за зазначеною адресою не проживає»,
що свідчить про те, що відповідача було
належно повідомлено про необхідність
одержання поштової кореспонденції
згідно п.п. 93, 99, 110, 116 «Правил надання
послуг поштового зв'язку» затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 05 березня 2009року №270, однак
відповідач завідомо знаючи
відправника даних листів, Залізничний
районний суд м. Львова, на переконання
суду, з метою уникнення
відповідальності та затягування
розгляду справи, уникнув їх одержання,
що на думку суду свідчить про його
належне повідомлення про час, день та
місце розгляду справи та судом були
вжиті всі заходи щодо такого
повідомлення відповідача.

Із роз'яснень, даних Верховним Судом
України в узагальненні судової
практики, вбачається, що правильною є
практика тих судів, які скасовують
заочне рішення лише за наявності двох
підстав, визначених у ст. 232 ЦПК,
зокрема, якщо буде встановлено, що
відповідач, який був належним чином
повідомлений про час та місце судового
розгляду, не з'явився в судове
засідання та не повідомив про причини
неявки з поважних причин і докази, на
які він посилається, мають істотне
значення для правильного вирішення
справи.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_1 не
наводить жодних належних доказів, які
мали б істотне значення для
правильного вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК
України обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Суд переконаний за необхідне
зазначити, що у відповідності до ст. 60
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. ОСОБА_1 сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом. Всупереч зазначеним
положенням закону сторонами не
заявлялось, що у них щодо отримання
доказів є складнощі, не подавалось
клопотання про витребування доказів, а
тому, з огляду на положення ст. 131 ЦПК
України особи, які беруть участь у
справі несуть обов'язок доказування
тих обставин, на які вони покликаються
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. ОСОБА_1 сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 212 ЦК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з доказів, які
містяться в матеріалах справи, судом не
встановлено будь-яких причин неявки в
судове засідання, які можуть
визнаватись судом поважними.

Суд відзначає, що відповідач ОСОБА_1 не
надав суду й будь-яких інших доказів,
які мають істотне значення для
правильного вирішення справи, що також
позбавляє суд можливості скасувати
ухвалене ним заочне рішення. Доводи
відповідача у заяві про перегляд
заочного рішення є його суб'єктивними
судженнями та зводяться до аналізу тих
самих обставин справи на відповідність
їх вимогам закону, що не є підставою для
скасування заочного рішення судом, що
його ухвалив.

Відтак, розглянувши заяву про перегляд
заочного рішення суду, суд приходить до
висновку, що така заява є
необґрунтованою, доводи наведені у ній
не дають підстав для скасування
заочного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 74, 208, 209, 231, 232 ЦПК
України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 16 квітня 2013 року - залишити
без задоволення.

Роз'яснити відповідачу, що залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення не є перешкодою
оскарження заочного рішення в
загальному порядку, а саме до
апеляційного суду Львівської області
через суд, що його ухвалив, шляхом
подання в десятиденний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:
/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя:
Бориславський Ю. Л.