МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
________________________________________________________________________
_______________________________________________
Номер провадження №2/521/576/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді Жуган Л.В.,

при секретарі - Іськовій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Одеської міської ради про встановлення
факту проживання однією сім'єю,
визнання права власності в порядку
спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м.
Одеси 16.10.2013 року звернулась позивач
ОСОБА_2 із позовом до Одеської міської
ради про встановлення факту проживання
однією сім'єю, визнання права власності
в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач послалась на те, що 30.07.1982 року
ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право
на спадщину за законом успадкував 31/100
частин домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

07.03.1984 року ОСОБА_4 продав 9/100 частин
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, після чого у його
власності залишилось 22/100 частини
вказаного домоволодіння.

Позивач зазначає, що вона разом із
своїми батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6
проживала поряд із ОСОБА_4, а її батьку
належала 1/100 частина домоволодіння,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Оскільки у ОСОБА_4 не було сім'ї, він
хворів і потребував догляду, тому
позивач та її батьки вели разом із ним
спільне господарство, здійснювали за
ним необхідний догляд, фактично вони
жили як члени однієї родини.

Позивач зазначає, що після смерті
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, вона, її батько
ОСОБА_5 та її матір ОСОБА_6. є
спадкоємцями четвертої черги,
залишились проживати в АДРЕСА_1, тобто
фактично, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК
України, прийняли спадщину, однак, до
нотаріальної контори не звернулись.

Після смерті батька 14.05.2007 року ОСОБА_2
разом із своєю матір'ю ОСОБА_6.
успадкували по ? частині майна, яке
складається із 1/10 частини
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1

ОСОБА_2 вказує, що за життя її батьку
ОСОБА_5 також належала квартира
АДРЕСА_1, спадщина, яку він фактично
прийняв після смерті ОСОБА_4, але своє
право власності на це майно належним
чином не оформив, тому позивач не може
оформити в нотаріальному порядку своєю
право власності на цю квартиру.

Для того, щоб успадкувати квартиру
АДРЕСА_1, яка за життя належала ОСОБА_4,
позивачу необхідно встановити факт її
проживання зі спадкодавцем однією
сім'єю не менше п'яти років до часу
відкриття спадщини.

Посилаючись на вищевикладені
обставини позивач, за уточненими
вимогами, просить суд: встановити
юридичний факт того, що ОСОБА_2
проживала із спадкодавцем ОСОБА_4
однією сім'єю протягом не менш як п'ять
років до часу відкриття спадщини;
встановити факт постійного проживання
ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на
час відкриття спадщини; визнати за
ОСОБА_2, як спадкоємцем четвертої черги,
право власності на 22/100 частини
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування
за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала, просила їх
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Одеської
міської ради за довіреністю -
Хаматуліна О.С. в судовому засіданні
позов не визнала, просила суд в його
задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
судового процесу, надавши оцінку
поданим доказам, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню, з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
право власності на 22/100 частини
домоволодіння по АДРЕСА_1,
зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі
свідоцтва про право на спадщину
законом, виданого Першою Одеською
держнотконторою 30.07.1982 року, за
реєстровим №4-2684, що підтверджується
довідкою КП «БТІ» Одеської міської
ради №436144.67.14 від 27.02.2014 року.

ОСОБА_9 за життя проживав в
домоволодінні по АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що
підтверджується актовим записом про
смерть №6574 від 05.07.1995 року, складеного
Першим Приморським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Одеського МУЮ та Повним витягом з
ДРАЦСГ щодо актового запису про смерть
НОМЕР_1 від 14.03.2014 року.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживала
разом зі своїми батьками в
домоволодінні АДРЕСА_1.

ЇЇ батьку ОСОБА_8 на праві власності
належала 1/10 частина домоволодіння за
вказаною адресою, після його смерті
позивач стала власником 1/20 частини
цього домоволодіння в порядку
спадкування.

Оскільки у ОСОБА_4 сім'ї не було, позивач
вважає, що є єдиним спадкоємцем після
смерті ОСОБА_4, яка фактично прийняла
спадщину у вигляді 22/100 частин
домоволодіння по АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_2 зазначає, що за життя
ОСОБА_4 і по день його смерть, вона разом
зі своїми батьками були сусідами
ОСОБА_4, та вони проживали з ним однією
сім'єю, вели спільне господарство, про
підтвердження факту проживання однією
сім'єю подала суду заяву підписану
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 Подану заяву
суд не приймає до уваги як належний
доказ, та надає їй критичну оцінку.

Позивач вказує, що до нотаріальної
контори за прийняттям спадщини не
зверталась, тому просить суд
встановити факт її проживання зі
спадкодавцем протягом не менш п'яти
років до відкриття спадщини та на
момент відкриття спадщини, посилаючись
на положення ст. 1264 ЦК України, так як не
може оформити своє право на спадщину.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 р. «Про судову практику у
справах про спадкування» якщо
виникнення права на спадкування
залежить від доведення певних фактів,
особа може звернутися в суд із заявою
про встановлення цих фактів, яка, у разі
відсутності спору, розглядається за
правилами окремого провадження.
Зокрема, у такому порядку суди повинні
розглядати заяви про встановлення
родинних відносин із спадкодавцем,
проживання з ним однією сім'єю,
постійного проживання разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, прийняття спадщини, яка
відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Згідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в
судовому порядку можуть бути
встановлені будь-які факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих або майнових прав
фізичних осіб.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення» від 31.03.1995 р. №
5 з наступними змінами та доповненнями
суд може встановлювати інші факти, що
мають юридичне значення, факти
прийняття спадщини, встановлення місця
відкриття спадщини тощо.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

За загальним правилом сім'ю складають
особи, які спільно проживають,
пов'язані спільним побутом, мають
взаємні права та обов'язки.

Однак, в порушення вищезазначених
положень позивачем не надано суду
жодних відповідних доказів, які б
підтверджували спільне проживання,
наявність спільного побуту, прав та
обов'язків між нею та ОСОБА_4

Крім того, суд враховує, що на час
смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4, позивачу
ОСОБА_2 було лише 12 років та як вона
вказує - проживала разом зі своїми
батьками, ОСОБА_4 не був її родичем, тому
суд вважає, що вона не могла мати
спільного побуту та проживати однією
родиною зі спадкодавцем ОСОБА_4

Відповідно до листа Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування»
№24-0753/0/4-13 від 16.05.2013 року при визначенні
правового статусу осіб-спадкоємців
четвертої та п'ятої черг спадкоємців за
законом (статті 1264 - 1265 ЦК) судам
потрібно враховувати, що коло
спадкоємців за законом визначається за
нормами ЦК, який діяв на час відкриття
спадщини, відповідно до п. 5 Прикінцевих
та перехідних положень ЦК.

Враховуючи, що спадщина після смерті
ОСОБА_4 відкрилася 01.07.1995 року, коло
спадкоємців за законом визначається за
нормами ЦК УРСР 1963 року, який діяв на
час відкриття спадщини.

Положеннями ЦК УРСР 1963 року не було
передбачено право на спадкування за
законом осіб, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Тому з урахуванням наведеного ОСОБА_2
не належить до кола спадкоємців за
законом, відповідно до норм ЦК УРСР 1963
року, що діяв на час відкриття спадщини.
Вона могла б отримати право на
спадкування лише в разі відкриття
спадщини після набуття чинності діючим
ЦК України.

При таких обставинах, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_2 про встановлення
факту проживання однією сім'єю,
визнання права власності в порядку
спадкування, не обґрунтовані, не мають
правових підстав, тому не підлягають
задоволенню судом.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Одеської міської ради про встановлення
факту проживання однією сім'єю,
визнання права власності в порядку
спадкування - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10-ти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:
Л.В. Жуган