Дата документу 10.04.2014
Справа № 334/7081/13-ц
Провадження № 6/334/143/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя у складі головуючого
судді Турбіної Т.Ф., при секретарі
Нестеренко Ю.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні подання
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_1 -

В С Т А Н О В И В:

Ленінський відділ державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції (далі –
Ленінський ВДВС) звернувся до суду з
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України боржника
ОСОБА_1, в обґрунтування якого
посилається на те, що на виконанні в
Ленінському ВДВС знаходиться
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого документу, а
саме, судового наказу Ленінського
районного суду м. Запоріжжя №334708113-ц
від 14.11.2013р. про стягнення з ОСОБА_1 на
користь Концерну «МТМ» 10184,61 грн.

Постановою державного виконавця від
03.02.2014р. відкрите виконавче
провадження, постанова направлена
сторонам виконавчого провадження для
відома та виконання згідно вих. № 2029.
Рішення боржником не виконується.
Розпочаті дії для примусового
виконання рішення суду. Згідно
виконавчого документа боржник
знаходиться за адресою: м. Запоріжжя,
бул. Вінтера 40/34. Майно на яке можливо
звернути стягнення відсуне. Про
зазначений факт складено акт
державного виконавця. Боржником сума
боргу взагалі не сплачена. Станом на
даний час виконавче провадження не
виконано. Боржником жодних заходів не
вживається щодо виконання рішення
суду.

Є підстави вважати, що боржник може
виїхати за кордон задля того, щоб не
виконувати рішення суду України та не
сплачувати борг на користь юридичної
особи, яке є обов'язковими для
виконання на території України.

В судовому засіданні представник
Ленінського ВДВС не був присутній.

Розглянувши подання, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що подання не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом. Питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України вирішується при виконанні
судових рішень у порядку,
передбаченому ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК
України.

П. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, державний виконавець має
право звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Так, положеннями п.5 ч.1 ст. 6 Закону
України "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України"
передбачено, як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон, ухилення від виконання
зобов’язань, покладених на
громадянина судовим рішенням, - до
виконання зобов’язань.

Судом встановлено, що на примусовому
виконанні Ленінського ВДВС ЗМУЮ
знаходиться виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
документу – судового наказу
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя №334708113-ц від 14.11.2013р.

Як вбачається з вказаного судового
наказу, з боржника ОСОБА_1 на користь
Концерну «МТМ» підлягає стягненню
10069,91 грн.

Постановою старшого державного
виконавця Гнідої Ю.В. від 03.02.2014р.
відкрите виконавче провадження, згідно
якої з боржника ОСОБА_1 на користь
Концерну «МТМ» підлягає стягненню
10184,61 грн., що не відповідає судовому
рішенню, на яке посилаються в поданні.
Боржнику пропонується виконати
судовий наказ добровільно до 09.02.2014р.

Постанова направлена сторонам
виконавчого провадження для відома та
виконання згідно вих. №2029 від 03.02.2014р.,
однак докази отримання боржником цієї
постанови відсутні.

Згідно виконавчого документа боржник
мешкає за адресою: м. Запоріжжя, бул.
Вінтера, 40, кв.34. Докази здійснення
викликів боржника до державної
виконавчої служби, виконання інших
можливих дій щодо примусового
виконання судового рішення, суду не
надані.

Між тим, звернення державного
виконавця до суду з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України повинно бути як крайній
захід, який застосовується до боржника
коли державним виконавцем виконані вже
всі можливі дії щодо примусового
виконання судового рішення, оскільки
це веде до обмеження вказаного
конституційного права громадянина.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1
зазначеного вище Кодексу, згадане
подання розглядається судом негайно,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця, то саме на
останнього покладається тягар
доказування. Тим паче, що особа,
стосовно обмеження права якої внесено
подання, фактично позбавлена
можливості довести суду, що нею було
вжито усіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання. У зв'язку з цим саме
державний виконавець повинен довести
суду чи дійсно особа свідомо не
виконувала належні до виконання
зобов'язання в повному обсязі або
частково.

Судом не встановлено наявності
об'єктивних доказів ухилення боржника
від виконання зобов'язань, матеріали
подання таких відомостей не містять, а
обов'язком державного виконавця ДВС
було їх надання. При цьому суд звертає
увагу на те, що з поданням до суду
звернувся не державний виконавець, а
Ленінський ВДВС, який таким правом не
наділений.

З урахуванням викладеного суд дійшов
до висновку, що законних підстав для
тимчасового обмеження боржника у
праві виїзду за межі України не
вбачається.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України боржника
ОСОБА_1 – відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку протягом 5-ти
днів з дня отримання її копії.

Суддя:
Турбіна Т. Ф.