Справа № 504/2889/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 рокусмт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд
Одеської області в складі:

головуючої судді – Вінській Н.В.

при секретарі – Білаш А.М.

за участю позивача – ОСОБА_1

відповідачки – ОСОБА_2

представника третьої особи – ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Комінтернівське
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третьої особи
служби у справах дітей
Комінтернівської районної державної
адміністрації про усунення перешкод
щодо участі у вихованні та у вільному
спілкуванні з дитиною батька, який
проживає окремо, –

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом
до відповідачки посилаючись на те, що 24
квітня 2012 року ОСОБА_2 народила доньку
ОСОБА_4, за його згодою він був
записаний як батько дитини. Фактично з
часу народження доньки у них виникли
непорозуміння щодо прийняття способу
та участі у вихованні їх дитини. Так
відповідачка самостійно визначила
місцем проживання дитини разом із нею.
Відповідачка не має власного житла та
проживає разом з дитиною у своїх
батьків разом з повнолітнім братом.
Селище розташоване віддалено від інших
населених пунктів відстань від
залізничної зупинки з назвою « 1273 км.»
до будинку де проживає відповідачка
складає 1,4 км., а до станції с.
Кремидівка – 6,7 км. Крізь лани та
бездоріжжя. Єдиний вид рейсового
транспорту яким можна доїхати до
зупинки « 1273 км.» це електропотяг, який
прибуває о 12.28 годині, а повторний до м.
Одеси вже о 16.37 годині. Фактичний час
його спілкування з донькою становить
менше ніж чотири години в продовж якого
у дитини денний сон. У зв’язку з
обмеженням часу спілкування з донькою,
завдяки руху приміських поїздів, він не
може приділяти своїй дитині належну
увагу та турботу за адресою мешкання
відповідачки. Крім того, приїжджаючи
один раз на тиждень на декілька годин,
донька встигає його забути до
наступної зустрічі і фактично зростає
без відчуття родинних стосунків до
нього як до батька. Також дитина не може
приймати його точку зору, засвоювати
його виховання так як знаходиться під
постійним впливом всієї родини
відповідачки. У селі, де проживає
відповідачка з дитиною, відсутня
інфраструктура, а саме медичні заклади,
заклади дошкільного навчання, школа,
магазини тощо. За відсутності медичних
закладів у селі, за для здійснення
належної медичної допомоги
відповідачка вимушена возити доньку
для неофіційного медичного огляду в
Одеську міську дитячу поліклініку № 10,
оплачуючи братові витрати пов’язанні
з поїздкою. Він не згоден з таким
нецільовим витрачанням коштів та
неодноразово пропонував відповідачці
оформити доньку в Одеську міську
дитячу поліклініку № 6 за місцем його
реєстрації, що повинно захистити
соціальні права дитини, сприяти
економії коштів та поліпшити умови
розвитку. Однак усі його пропозиції,
щодо участі у вихованні дитини та
допомоги відповідачка ігнорує та
використовує таке становище за для
звинувачення його в ухиленні від
виконання батьківських обов’язків,
дискримінації та наклепу в усіх
судових інстанціях. Він приймає
активну участь у житті своєї доньки з
самого народження, про що додає
фотокартки з пологового будинку,
хрещення у церкві, дитячої лікарні у м.
Одеса. Як доказ, що відповідачка
ухиляється від спілкування та
відповіді на запитання відповідача
надає диск з відеозаписом. Його як
батька категорично не влаштовують такі
обставини спілкування і умови
перебування доньки. Для вирішення
питання про його спілкуванні з дитиною,
отримання нею повноцінної освіти та
медичного обслуговування за вимогою
соціальних служб що дитина повинна
офіційно мешкати у м. Одеса. В зв’язку з
чим вважає за необхідним вже зараз час
від часу привозити доньку до району
мешкання батька, щоб дитина поступово
звикала до сучасного навколишнього
життя у місті, спілкувалася та сумісно
відпочивала разом з батьком, відчувала
його турботу, підростала з відчуттям
спорідненості. Вважає це можливим, так
як цьому дозволяє вік дитини, здатність
самостійно рухатись, міцний стан
здоров’я і відсутність грудного
вигодовування. Його спілкування з
донькою у чужому приміщенні водночас з
родичами сім’ї відповідачки створює
йому дискомфорт, фізичне та
психологічне напруження. Він любить
свою доньку, тому просив суд враховуючи
його законні права, юридично
засвідчити наявність у нього
можливості спілкування з дитиною,
здійснювати позитивний вплив на її
виховання.

Просив суд: - визначити
постійним місцем проживання
неповнолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за
місцем перебування батька ОСОБА_1 у
АДРЕСА_1, а також у фактичному місці
перебування матері; - зобов’язати
відповідачку надати йому можливість
зустрічатися з донькою особисто за
адресою перебування батька кожну
п’ятницю з 16 години по неділю 16 год. 30
хв.; - визначити участь у вихованні
шляхом вільного та тривалого
спілкування батька з донькою не менше 84
години на тиждень одним проміжком часу
за адресою перебування батька
починаючи з дворічного віку дитини,
тобто з 24.04.2014 року; - зобов’язати обох
батьків без перешкод надавати змогу
спілкуватись з донькою засобами
телекомунікаційного зв’язку; - у
випадку хвороби, зобов’язати обох
батьків інформувати один одного про
стан здоров’я дитини, а також давати
медичну карту обстеження дитини для
ознайомлення і копіювання; - для
проведення спільного відпочинку,
будь-кого з батьків, з неповнолітньою
донькою за межами встановлених місць
проживання, або за межами кордону
України, заздалегідь інформувати
другого з батьків про ці наміри,
припустимому місці перебуванні дитини,
тривалості сумісного відпочинку, дату
повернення то одержання дозволу
другого з батьків, у зв’язку з цим
зобов’язати обох батьків не чинити
перешкоди один одному, якщо відсутня
об’єктивна загроза життю та здоров’ю
дитини. В подальшому уточнив вимоги
просив визнати місцем постійного
проживання дитини його фактичне місце
проживання та визначити його участь у
вихованні дитини шляхом вільного та
особистого спілкування батька з
дитиною одним проміжком часу з кожної
п’ятниці 16 години до понеділка 17
години за адресою проживання батька
починаючи з дворічного віку дитини.

Позивач у судових
засіданнях у яких був присутнім
позовні вимоги підтримав просив суд їх
задовольнити з підстав зазначених у
позові, в подальшому подав заяву про
розгляд справи у його відсутність.

Відповідачка в судовому
засіданні пояснила суду, що не чинить
перешкоди у спілкуванні батька з
дитиною, але батько фактично не бажає
спілкування з дитиною, а дитину
використовує, за для зведення з нею
стосунків, так як нею подано позов про
стягнення з нього аліментів на
утримання дитини. Вона не розуміє яким
чином вона повинна буде виконувати
рішення суду та забезпечувати
спілкування доньки з батьком у його
помешканні без її присутності, так як
дитина маленька, до цього часу
перебуває на грудному годуванні. Крім
того, вона вважає безглуздими вимоги
позивача щодо забезпечення
спілкування дитини з ним засобами
телекомунікаційного зв’язку, так як
дитина на даний час ще не розмовляє,
батька бачить дуже рідко за останні 5
місяців не приїздив та не телефонував
для з’ясування як зростає його донька
та який має стан здоров’я. Останній раз
приїздив 24.04.2013 року на день народження
доньки. Усі рази коли позивач приїздив
йому жодним чином не чинилися
перешкоди у спілкуванні з дитиною. Вона
не заперечувала проти того, щоб дитина
відвідувала дошкільний дитячий заклад
у м. Одеса, і навіть надала позивачеві
свідоцтво про народження дитини, але
позивач до цього часу дитину у чергу не
поставив, свідоцтво про народження
дитини не повернув. Позивач на її
телефонні дзвінки не відповідає, при її
приході до нього додому двері не
відчиняє (хоча може він перебуває за
кордоном так як працює моряком).
Просила суд відмовити у задоволенні
позову. В подальшому подала заяву про
розгляд справи у її відсутність.

Представник третьої особи в
судовому засіданні не заперечував
проти задоволення позову з огляду на
те, що батьки мають рівні права на
виховання та спілкування з дитиною.

Розглянувши поданий позов,
матеріали справи, вислухавши пояснення
сторін суд приходить до висновку про
часткове задоволення вимог позивача
виходячи з наступного.

Судовим розглядом справи
встановлено, що позивач та
відповідачка є батьками малолітньої
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5,13).

07 грудня 2012 року рішенням
Київського районного суду м. Одеси по
справі № 1512/10777/2012 стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
доньки у розмірі 1/3 частини усіх видів
доходу відповідача, але не менше 30% від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку починаючи з 8 серпня
2012 року і до досягнення дитиною
повноліття 24 квітня 2030 року (а.с.16-18).

20 лютого 2013 року рішенням
апеляційного суду Одеської області,
рішення Київського районного суду
Одеської області від 07 грудня 2012 року
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
стягнено з ОСОБА_1 на утримання доньки
аліменти у розмірі 600 грн. щомісячно
починаючи з 08.08.2012 року і до досягнення
дитиною повноліття (а.с.22).

07 серпня 2013 року ухвалою
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ рішення апеляційного суду
Одеської області від 20 лютого2013 року
залишено без змін (а.с.23).

Відмовляючи у задоволенні
позову в частині визначення місцем
постійного проживання дитини за місцем
проживання батька суд виходив з того,
що в даний час дитині виповнилось лише
два роки, вона перебуває на грудному
годуванні, в даний час дитина не має
вираженої особистої прихильності до
батька, в зв’язку з чим вирішення
питання про її проживання за місцем
проживання батька (окремо від матері) в
даний час є передчасним.

Щодо вимог позивача про
визначення проживання дитини за місцем
проживання матері то дані вимоги
відповідачкою перед судом не
порушувалась, в зв’язку з чим суд
вважає їх вирішення не доцільним.

Вирішуючи питання по суті
спору з урахуванням вимог ст. 151 СК
України (права батьків щодо виховання
дитини) та ст. 153 СК України (права
батьків та дитини на спілкування) ст. 157
СК України (вирішення батьками питань
щодо виховання дитини), суд вважає за
правильне вирішити питання побачення
батька з донькою до досягнення дитиною
п’ятирічного віку за місцем
проживання матері, після досягнення
дитиною п’ятирічного віку (з
урахуванням стану здоров’я за
бажанням дитини) за місцем проживання
батька, в тому числі з нічним
відпочинком у такому порядку:

- до досягнення дитиною
п’ятирічного віку за місцем
проживання матері у першу та третю
суботу місяця з 9ої до 17 години та у
другу та четверту неділю місяця з 9ої до
17 години;

- після досягнення дитиною
п’ятирічного віку за місцем
проживання батька (за умови створення
батьком належних умов для дитини
відповідного віку) з 9 години першої та
третьої суботи місяця по 16 годину
першої та третьої неділі місяця) з
нічним відпочинком дитини за місцем
проживання батька.

При ухваленні рішення суд не
приймає до уваги надані в якості
доказів позивачем диск з відеозаписом
та фотографії, так як дані докази не
стосуються предмета доказування, а
диск є доказом продовженням питання
стягнення, виплати та витрати
аліментів.

При ухваленні рішення суд не
приймає до уваги посилання позивача
про свою незгоду із способами та
закладами лікування дитини які
здійснюються відповідачкою, оскільки
питання ймовірного лікування дитини,
як і питання ймовірного відвідування
нею того чи іншого дошкільного
дитячого закладу не може бути
підставою для задоволення вимог про її
постійне місце проживання з батьком
без матері.

Відмовляючи у задоволенні
вимог позивача в частині організації
його побачень з дитиною за місцем його
проживання до досягнення дитиною
п’ятирічного віку суд виходив з того,
що дана вимога заявлена без врахування
інтересів дитини, з огляду на те, що
позивачем не визначено порядок і
спосіб доставки дитини до кінцевого
пункту призначення та повернення її
матері після побачення.

Вирішення питання доставки
дитини до місця проживання батька, у
якому позивачу було би комфортно
фізично та психологічно зустрічатись з
донькою з метою її виховання, суд
вважає за суттєвим, оскільки з пояснень
позивача вбачається, що с. Світле
знаходиться у значному відділені від м.
Одеса до якого не зручне транспортне
сполучення та транспортне
забезпечення.

Задовольнивши вимоги в цій
частині, суд штучно створив би для
малолітньої дитини додатковий
фізичний, психологічний дискомфорт,
який не сприятиме праву дитини на
належне батьківське піклування та
виховання, прояву до неї любові та
поваги.

Суд враховує, що виховання
та спілкування з дитиною є не тільки
правом батька, а насамперед його
обов’язком та не являється обов’язком
дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК
України суд визначає способи участі
одного з батьків у вихованні дитини
(періодичні чи систематичні побачення,
можливість спільного відпочинку,
відвідування дитиною місця його
проживання тощо) місце та час їхнього
спілкування, з урахуванням віку, стану
здоров’я дитини, поведінки батьків, а
також інших обставин, що мають істотне
значення.

Порядок здійснення
батьківських прав та виконання
батьківських обов’язків встановлено
нормами ст. 155 СК України, відповідно до
якої здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

Відповідно до ст. 151 СК
України, батьки мають переважне право
перед іншими особами на особисте
виховання дитини. Батьки мають право
залучати до виховання дитини інших
осіб, передавати її на виховання
фізичним та юридичним особам. Батьки
мають право обирати форми та методи
виховання, крім тих, які суперечать
закону, моральним засадам суспільства.

На підставі
вищевикладеного, відповідно до ст. ст.
151, 153, 155, 157, 159 СК України, керуючись
ст.ст.10, 11, 15, 57-61, 209, 212-215, 217 ЦПК України,
суд, –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
третьої особи служби у справах дітей
Комінтернівської районної державної
адміністрації про усунення перешкод
щодо участі у вихованні та у вільному
спілкуванні з дитиною батька, який
проживає окремо – задовольнити
частково.

Встановити наступний порядок
систематичних побачень батька з
донькою (за відсутності перешкод у
вигляді хвороби та прояви не бажання
доньки на спілкування з батьком):

- до досягнення дитиною
п’ятирічного віку за місцем
проживання матері у першу та третю
суботу місяця з 9ої до 17 години та у
другу та четверту неділю місяця з 9ої до
17 години;

- після досягнення дитиною
п’ятирічного віку за місцем
проживання батька (за умови створення
батьком належних умов для дитини
відповідного віку) з 9 години першої та
третьої суботи місяця по 16 годину
першої та третьої неділі місяця) з
нічним відпочинком дитини за місцем
проживання батька.

В задоволенні іншої частини вимог
позивача – відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_5