Тарутинський районний суд Одеської
________________________________________________________________________
Справа №514/1396/13-ц
Провадження по справі № 2/514/130/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2014 року
с.м.т. Тарутине

Тарутинський районний суд
Одеської області у складі:

головуючого судді
Горбаня Ю. О.

при секретарі
Терзі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 де третьої особою без
самостійних вимог на предмет спору є
Тарутинський районний центр
зайнятості Одеської області про
встановлення трудових відносин,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 де третьої
особою без самостійних вимог на
предмет спору є Тарутинський районний
центр зайнятості Одеської області про
встановлення трудових відносин. Свої
вимоги мотивує тим, що в 2012 році її син
ОСОБА_3 знаходився в трудових
відносинах з ФОП ОСОБА_2 та останнім був
направлений у відрядження в Харківську
область, в якості водія, при цьому
останній надав йому автомобіль МАЗ-64229
д/з НОМЕР_1 з напівпричепом ОДАЗ-9370 д/з
НОМЕР_2 для перевезення вантажу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 виконуючи
роботу по перевезенню цукрового буряку
з колгоспу «Мендрик», розташованого в
Хмельницькій області, Деражнянського
району на Жданівський цукровий завод,
який знаходиться у Вінницькій області,
Хмельницького району о 01 годині 30
хвилин на 84 км автодороги
Остропіль-Вовковиці, яка пролягає по
території Деражнянського району
Хмельницької області рухаючись по
крутому спуску, автомобіль з
напівпричепом перевернувся на правий
бік та зсунувся за межі дороги,
внаслідок чого ОСОБА_3 випав з кабіни і
в результаті одержаних травм помер на
місці.

Наказом від 09 жовтня 2012 року №215
Територіальним управлінням державної
служби гірничого нагляду та
промислової безпеки України в
Харківській області була створена
комісія, яка з 09 жовтня 2012 року по 17
грудня 2012 року провела спеціальне
розслідування нещасного випадку, що
стався внаслідок ДТП зі смертельними
наслідками. З акту проведення
спеціального розслідування нещасного
випадку вона дізналася, що її син
виконував роботи по перевезенню
цукрового буряку за договором підряду,
який був укладений між ним та ТОВ
«АТАМАН АВТО» на свій ризик. Даний
нещасний випадок не пов'язаний з
виробництвом. З даним висновком
позивачка не згодна, вважає, що між її
сином та ФОП ОСОБА_2 були укладені
трудові відносини. Встановлення
наявності трудових відносин між сином
позивачки та ФОП ОСОБА_2 їй необхідно
для проведення повторного
розслідування нещасного випадку, а
саме: ДТП, яке мало місце ІНФОРМАЦІЯ_2 та
для отримання соціальних і страхових
виплат, які передбачені ст. 46
Конституції України.

На підставі викладеного,
позивачка звернулася до суду з даним
позовом.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 свій позов підтримала в повному
обсязі та пояснила суду, що між її сином
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та
відповідачем ФОП ОСОБА_2 були наявні
трудові відносини, оскільки її син
працював водієм у останнього. ОСОБА_2
завжди дзвонив її сину, приходив до них
додому, саме він дав її сину машину
марки «МАЗ», на якій останній перевозив
різний вантаж по вказівкам ОСОБА_2. Крім
того, пояснила, що саме ОСОБА_2
відправив її сина ОСОБА_1 у відрядження
на цукровий завод до Хмельницької
області для перевезення цукрового
буряку, в результаті чого останній
скоїв ДТП та помер. Ніяких документів,
які б підтверджували наявність
трудових відносин, які були між її
сином та відповідачем в неї не має,
оскільки вона вважає, що ОСОБА_2 їх
знищив.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_1 позов підтримав та
пояснив суду, що син позивачки ОСОБА_1 -
ОСОБА_3 працював у ФОП ОСОБА_2 водієм по
перевезенню вантажу. ІНФОРМАЦІЯ_2
відповідач. надав ОСОБА_3 автомобіль
марки «МАЗ» відрядив його на цукровий
завод, який знаходиться у Вінницькій
області, Хмельницького району. В
результаті вчиненого ДТП ОСОБА_3
внаслідок одержаних травм помер на
місці. Компетентними органами
Територіального управління
Держгірпромнагляду у Харківській
області було проведено спеціальне
розслідування нещасного випадку зі
смертельним наслідком, який стався
ІНФОРМАЦІЯ_2 з водієм ТОВ «АТАМАН АВТО»
ОСОБА_3. В результаті чого було
встановлено, що між ТОВ «АТАМАН АВТО»
та ОСОБА_3 трудових відносин не було,
оскільки між ними був укладений
договір підряду та згідно якого
останній виконував роботи по
перевезенню цукрового буряка за даним
договором на свій ризик. Він впевнений,
що всі документи, які б підтверджували
наявність саме трудових відносин між
ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2, останнім знищено.
Крім того, пояснив, що відповідач взяв
на себе всі витрати пов'язання з
похованням ОСОБА_3. Таким чином, він
вважає, що є всі підстави для
задоволення даної позовної заяви,
оскільки позивачка позбавилася
годувальника сім'ї, а вона є інвалідом
та потребує певних затрат на лікування.

В судовому засіданні відповідач
не погодився з позовом, надав до суду
заперечення, та пояснив суду, що ОСОБА_3
був його знайомим та вони працювали в
одній сфері, а саме займалися
автомобільним перевезенням.
ІНФОРМАЦІЯ_2 він дізнався, що ОСОБА_3
потрапив в автокатастрофу у
Хмельницькій області та загинув.
Ніяких трудових відносин між ним та
померлим ОСОБА_3 не було. Автомобіль
марки «МАЗ» з напівпричепом на якому
потрапив у ДТП ОСОБА_3 йому не належить.
Він домовився та допоміг знайти ОСОБА_3
дану машину для використання у роботі,
але про всі подробиці здійснення
роботи ОСОБА_3 сам домовлявся з
власником машини. Також, пояснив, що
померлий був його другом, тому він
допоміг з похованням разом із
спільними друзями. Дійсно він
зареєстрований фізичною особою
підприємцем, але ніяких найманих
працівників в нього не має, він працює
сам. Таким чином, просить у задоволенні
позовної вимоги відмовити по причині
її необґрунтованості.

Представник третьої особи без
самостійних вимог до судового
засідання не з'явилася, просила суд
розглянути справу за її відсутності,
надала пояснення по справі, на підставі
яких, на протязі 2012 року трудовий
договір у письмові формі та в базі
даних програмного забезпечення ЄІАС
(NET) між найманим працівником ОСОБА_3 та
фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 на
реєстрацію до державної служби
зайнятості в особі Тарутинського
районного центру зайнятості не
подавався.

Вислухавши пояснення ОСОБА_4, її
представника, відповідача, свідка
вивчивши матеріали справи, суд дійшов
до висновку, що дана позовна заява є не
обгрунтованною та такою, що
задоволенню не підлягає.

Свідок, ОСОБА_5 пояснив суду, що він
є рідним братом позивачки ОСОБА_1. Його
племінник ОСОБА_3 часто приїжджав до
нього в гості у Молдову та розповідав,
що він працює з 2012 року у ФОП ОСОБА_2
водієм по перевезенню різного вантажу
на автомобілях, які йому надавав
ОСОБА_2. Ніяких укладених договорів між
ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 не було. Також,
пояснив, що в ОСОБА_3 не була відкрита
водійська категорія для керування
автомобілем з вантажем. Дійсно,
відповідач по справі привіз померлого
ОСОБА_3 до села поховати та взяв на себе
всі з цим пов'язані витрати.

Так, в судовому засіданні
встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є
матір'ю ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також, встановлено, що між
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Атаман Авто» та
ОСОБА_3 02 вересня 2012 року був укладений
договір підряду про надання послуг з
перевезення вантажу №159.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 ЦК
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Відповідно до ст. 841 ЦК України
підрядник зобов'язується своєчасно
вживати всіх заходів щодо збереження
майна, переданого йому замовником та
відповідає за втрату або пошкодження
цього майна.

Договір підряду був укладений у
письмовій формі, волевиявлення як
підрядника та і замовника було вільним
і відповідало їх внутрішній волі та
було спрямоване на настання правових
наслідків, що були обумовлені даним
договором підряду.

Також, судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 виконуючи роботу по
перевезенню цукрового буряку з
колгоспу «Мендрик», розташованого в
Хмельницькій області, Деражнянського
району на Жданівський цукровий завод,
який знаходиться у Вінницькій області,
Хмельницького району о 01 годині 30
хвилин на 84 км автодороги
Остропіль-Вовковиці, яка пролягає по
території Деражнянського району
Хмельницької області рухаючись на
автомобілі марки МАЗ-64229 д/з НОМЕР_1 з
напівпричепом ОДАЗ-9370 д/з НОМЕР_2 по
крутому спуску, автомобіль з
напівпричепом перевернувся на правий
бік та зсунувся за межі дороги,
внаслідок чого ОСОБА_3 випав з кабіни і
в результаті одержаних травм помер на
місці.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_3 виданого виконавчим
комітетом Надрічненської сільської
ради Тарутинського району Одеської
області від 10 жовтня 2012 року ОСОБА_3
помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно матеріалів спеціального
розслідування нещасного випадку зі
смертельним наслідком Територіальним
управлінням державної служби
гірничого нагляду та промислової
безпеки України в Харківській області
була створена комісія, яка з 09 жовтня 2012
року по 17 грудня 2012 року провела
спеціальне розслідування нещасного
випадку, що стався внаслідок ДТП зі
смертельним наслідком.

З акту проведення спеціального
розслідування нещасного випадку видно,
що ОСОБА_3 виконував роботи по
перевезенню цукрового буряка за
договором підряду на свій ризик -
відповідно до ст. 837 ЦК України. Даний
нещасний випадок не підпадає під дію
«Порядку проведення розслідування та
ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві», який затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 30.11.2011 року №1232, а може бути
розслідуваний згідно з «Порядком
розслідування та облік нещасних
випадків невиробничого характеру»,
який затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 22 березня 2001
року №270, тобто нещасний випадок, який
стався з ОСОБА_3 не визнано таким, що
пов'язаний з виробництвом.

Як встановлено в судовому
засіданні та видно з матеріалів справи,
згідно відповіді ВДАІ з обслуговування
Арцизького та Тарутинського районів
відповідно баз НАІС, АІПС та РИИС
«»Адмінпрактика» власником автомобіля
марки МАЗ-64229 д/з НОМЕР_1 є громадянин
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Причіп ОДАЗ-9370 д/з
НОМЕР_2 згідно вищезазначених баз даних
не значиться.

Таким чином, суд, дійшов до
висновку, що автомобіль з
напівпричепом на якому вчинив ДТП
ОСОБА_3 ФОП ОСОБА_2 не належить.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України
трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Як пояснила позивачка та її
представник в судовому засіданні вони
вважають що між ОСОБА_3 та відповідачем
склалися трудові відносини.

Проте, суд вважає таку правову
позиції позивачки та її представника
необґрунтованою, оскільки
цивільно-правовий договір - це угода
між організацією (підприємством,
установою, тощо) і громадянином, що
відрізняє виконання останнім певної
роботи ( а саме: договір підряду,
договір доручення тощо), предметом
якого є надання певного результату
праці, але за цього виду договору не
виникають трудові відносини, на які
поширюється трудове законодавство.

Як було зазначено вище, за договором
підряду укладеним між ТОВ «Атаман
Авто» та ОСОБА_3, останній
зобов'язується за плату виконати
роботу з перевезення вантажу. Основною
ознакою, що відрізняє підрядні
(цивільно-правові) відносини від
трудових є те, що трудовим
законодавством регулюється процес
трудової діяльності, її організації. За
цивільно-правовим договором процес
організації трудової діяльності
залишається за його межами, метою
договору є отримання певного
матеріального результату. Підрядник на
відмінну від працівника, не
підпорядковується правилам
внутрішнього трудового розпорядку, він
сам організовує свою роботу і виконує
її на власний ризик.

За трудовим договором працівника
приймають на роботу включену до штату
підприємства, для виконання певної
роботи (певних функцій) за конкретною
кваліфікацією, професією, посадою.
Працівникові гарантується заробітна
плата, встановлені трудовим
законодавством гарантії, пільги,
компенсації.

У трудовій книжці не робиться запис
про виконання роботи за
цивільно-правовим договором та в свою
чергу позивачкою та її представником
не доведено наявність у трудовій
книжці ОСОБА_3 запису про перебування з
відповідачем у трудових відносинах.

Згідно ст. 24 КЗпП України трудовий
договір укладається, як правило, в
письмовій формі. Додержання письмової
форми є обов'язковим: 1) при
організованому наборі працівників; 2)
при укладенні трудового договору про
роботу в районах з особливими
природними географічними і
геологічними умовами та умовами
підвищеного ризику для здоров'я; 3) при
укладенні контракту; 4) у випадках, коли
працівник наполягає на укладенні
трудового договору у письмовій формі;5)
при укладенні трудового договору з
неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу);
6) при укладенні трудового договору з
фізичною особою; 7) в інших випадках,
передбачених законодавством України.
При укладенні трудового договору
громадянин зобов'язаний подати паспорт
або інший документ, що посвідчує особу,
трудову книжку, а у випадках,
передбачених законодавством, - також
документ про освіту (спеціальність,
кваліфікацію), про стан здоров'я та інші
документи.

Крім того, ч. 3 ст. 24 КЗпП України
укладення трудового договору
оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.

Таким чином, суд, дійшов до
висновку, що в матеріалах справи
відсутні будь-які докази, які
стверджували те, що між відповідачем та
ОСОБА_3 було наявні трудові відносини.

Відповідно, ст 24-1. КЗпП України у
разі укладення трудового договору між
працівником і фізичною особою фізична
особа або за нотаріальним дорученням
уповноважена нею особа повинна у
тижневий строк з моменту фактичного
допущення працівника до роботи
зареєструвати укладений у письмовій
формі трудовий договір у державній
службі зайнятості за місцем свого
проживання у порядку, визначеному
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення.

Як встановлено в суді та
підтверджується матеріалами справи
трудовий договір у письмовій формі та в
базі даних програмного забезпечення
ЄІАС (NET) між найманим працівником
ОСОБА_3 та фізичною особою підприємцем
ОСОБА_2 на реєстрацію до державної
служби зайнятості в особі
Тарутинського районного центру
зайнятості не подавався.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна особа
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Під час розгляд справи позивачка та
її представник не довели суду ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, суд
дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 є
не обґрунтованим, а тому в його
задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, ст.ст. 21, 24,
24-1 КЗпП України, ст. 837 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви
ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 де третьої особою без
самостійних вимог на предмет спору є
Тарутинський районний центр
зайнятості Одеської області про
встановлення трудових відносин між
ОСОБА_3 та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2 з 01 січня 2012 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а якщо сторони не
були присутні в судовому засіданні,
рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя:
Ю. О. Горбань