У х в а л а

іменем україни

2 квітня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

Гулька Б.І. Луспеника Д.Д.
Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7,
Онуфріївська державна нотаріальна
контора, про визнання договору
купівлі-продажу частково недійсним,
визнання покупцем та визнання права
власності на житловий будинок за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Онуфріївського районного суду
Кіровоградської області від 15 жовтня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від
21 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із указаним позовом, посилаючись
на те, що 24 січня 2009 року він придбав у
ОСОБА_7 житловий будинок АДРЕСА_1.
Зазначав, що покупцем у договорі
купівлі-продажу формально було
зазначено його сина, ОСОБА_5, який уклав
вказаний договір за його усним
дорученням. Він у той час працював у
Російській Федерації і не міг особисто
підписати договір купівлі-продажу,
тому передав синові необхідні для
купівлі будинку кошти, які він сам
заробив. Проте після розлучення сина,
його колишня невістка, ОСОБА_6,
заперечує його права покупця.

У зв'язку з цим позивач просив суд
визнати договір купівлі-продажу від 24
січня 2009 року удаваним в частині
покупця; визнати його покупцем
житлового будинку АДРЕСА_1; визнати за
ним право власності на вказаний
житловий будинок з господарськими
спорудами.

Рішенням Онуфріївського районного
суду Кіровоградської області від
15 жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 21
листопада 2013 року, у задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
на підставі доказів, поданих сторонами,
що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що позивач,
пред'явивши позов лише у березні 2013
року, не довів, а це є його
процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60
ЦПК України), що спірний житловий
будинок придбаний у січні 2009 року за
його грошові кошти.

При цьому суди також вірно врахували
преюдиційність рішення суду від 16
вересня 2011 року про визнання спірного
житлового будинку майном подружжя:
відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи касаційної скарги цих
висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу і залишити
судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Онуфріївського районного суду
Кіровоградської області від
15 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Кіровоградської області від
21 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта