Справа № 344/1736/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1264/2014
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Вакарук В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Вакарук В.М.,

суддів: Горейко М.Д., Бойчука
І.В.

секретаря: Гавриляк Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Департаменту освіти, науки,
молоді та спорту Івано-Франківської
обласної державної адміністрації про
поновлення на роботі, стягнення
середньомісячної заробітної плати за
час вимушеного прогулу, стягнення
витрат на правову допомогу, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
16 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 16 квітня 2014 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Департаменту освіти, науки, молоді та
спорту Івано-Франківської обласної
державної адміністрації про
поновлення на роботі, стягнення
середньомісячної заробітної плати за
час вимушеного прогулу, стягнення
витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду,
порушення норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для вирішення справи, зазначає, що
призначення в порядку переведення
згідно наказу від 02.04.2013 року №3-к на
таку ж посаду за строковим трудовим
договором в Департаменті освіти, науки,
сім'ї, молоді та спорту здійснено без
його згоди, чим порушено вимоги ст.32
КзПП України, і у заяві про переведення
не зазначено про укладення строкового
трудового договору. Даний факт
підтверджується листом Територіальної
державної інспекції з питань праці в
Івано-Франківській області, який суд
безпідставно не прийняв до уваги.
Апелянт стверджує, що у зазначений
наказ замінено першу та другу сторінки,
оскільки при ознайомленні ним з
наказом у квітні 2013 року не було тексту
про призначення його на посаду по
строковому трудовому договору. Крім
того, судом не викликано в судове
засідання працівників Департаменту
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для з'ясування чи
насправді їхні пояснення написані ними
та в який час вони бачили текст наказу
про призначення саме по строковому
трудовому договору. З цих підстав
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного суду
апелянт ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги
підтримали, представники відповідача
Грабовецька Н.Л., Листван Т.С., Білецька
Н.А. доводи скарги заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін та їх представників,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги з таких
підстав.

За змістом ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін виникає спір. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що з 21.04.1998 року позивач
працював бухгалтером-ревізором
контрольно-ревізійного відділу при
управлінні освіти Івано-Франківської
обласної державної адміністрації, що
підтверджується копією трудової
книжки /а.с.8/.

У зв'язку із черговою зміною в
структурі обласної адміністрації в
порядку переведення позивача за його
згодою було звільнено із зазначеної
посади, а на підставі письмової заяви
від 29.03.2013 року наказом від 02.04.2013 року
№3-к було призначено в порядку
переведення по строковому договору на
посаду бухгалтера-ревізора
контрольно-ревізійного відділу при
департаменті освіти, науки, сім'ї,
молоді та спорту Івано-Франківської
ОДА, що підтверджується копією
трудової книжки, копією заяви від 29.03.2013
року та копією наказу від 02.04.2013 року №3
/а.с.8 -12./.

Із матеріалів справи вбачається, що на
заяві позивача від 29.03.2013 року /а.с.10/,
міститься підпис та резолюція
керівника Департаменту Дерев’янка С.Ф.
«До наказу, строкова угода». Аналогічна
резолюція міститься також і на заяві
ОСОБА_10, яка була також звільнена з
роботи у зв'язку із закінченням
строкового трудового договору. На
заявах інших працівників, датованих
тим самим числом, таких резолюцій
немає.

Таким чином, вказаний факт свідчить про
те, що ще 29.03.2013 року позивачу було
відомо про те, що з ним буде укладено
строковий трудовий договір і наказу №
3-к від 29.03.2013 року про призначення його
в порядку переведення по строковому
договору він не оскаржував.

Відповідно п.2 ч.1.ст.36 КзПП, підставою
припинення трудового договору є
закінчення строку (п.2, п.3 ст.23), крім
випадків, коли трудові відносини
фактично тривають і жодна із сторін не
поставила вимогу про їх припинення.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 призначено в порядку
переведення на вищезазначену посаду по
трудовому строковому договору до 31.12.2013
року /а.с.11-12/, відтак позивача звільнено
з роботи на підставі п.2 ст. 36 КЗпП у
зв'язку із закінченням строку
трудового договору, що підтверджується
копією наказу від 31.12.2013 року № 215-к
/а.с.13/.

Судом встановлено, що наказ №3-к був
оформлений з дотриманням Інструкції
діловодства, відповідно до якої візи та
відмітки про ознайомлення з наказом
проставляються на останній сторінці
наказу. З пояснень працівників КРБ
Департаменту ОСОБА_3 та ОСОБА_4
вбачається, що при ознайомленні з цим
наказом було відомо, що ОСОБА_2
призначений по трудовому строковому
договору до 31.12.2013 року /а.с.47,48/. Крім
того, на останній сторінці наказу №3-к
наявний підпис позивача, що свідчить
про ознайомлення та погодження на
укладення з ним саме строкового
трудового договору.

Відповідно до ст. 47 КЗпП, власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу. У
разі звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу він
зобов'язаний також у день звільнення
видати йому копію наказу про
звільнення з роботи. В інших випадках
звільнення копія наказу видається на
вимогу працівника.

Твердження ОСОБА_2 про порушення
відповідачем порядку звільнення не
заслуговують на увагу та
спростовуються матеріалами справи,
зокрема актом від 31.12.2013 року щодо
відсутності позивача для отримання
трудової книжки, складеного
працівниками відділу кадрів (Листван
Т.С., Білецька Н.А.) разом з головою
первинної профспілкової організації
(Пігач Н.М.) та заступником начальника
відділу професійно-технічної вищої
освіти та виховної роботи (Кирдяк Г.Ю.)
/а.с.49/; актом від 09.01.2014 року, складеного
вищезазначеними працівниками щодо
відмови позивача від ознайомлення з
наказом про звільнення та отримання
трудової книжки /а.с.50/.

З матеріалів справи вбачається, що
11.01.2014 року відповідачем був надісланий
позивачу рекомендований лист з
письмовим повідомленням Департаменту
про негайне прибуття у відділ кадрів
Департаменту для отримання трудової
книжки та ознайомлення під розписку з
наказом про звільнення у зв'язку з
закінченням трудового строкового
договору /а.с.20/.

Таке повідомлення позивач отримав
15.01.2014 року, вказаний факт позивачем
визнається, а тому відповідно до ст. 61
доказуванню не підлягає.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про те,
що при звільненні позивача
відповідачем не було порушено вимог
трудового законодавства, звільнення
позивача відбулося з дотриманням
трудового законодавства, а тому суд
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позовних вимог.

Що стосується твердження апелянта про
те, що сторінку наказу №3 було
підроблено чи замінено, то такі суд
вірно вважав голослівними, оскільки на
підтвердження своїх доводів позивач не
надав суду жодних доказів, а відповідно
до ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Крім того, ст.23 Кодексу законів про
працю, на яку посилається позивач та
іншими нормами не передбачено
імперативної норми щодо погодження
сторонами строку трудового договору
шляхом обов'язкового зазначення в
заяві працівника при прийнятті
(переведенні) на роботу конкретного
терміну роботи чи часу настання певної
події, оскільки умови договору були
визначені у вищезазначеному наказі, з
яким позивач був ознайомлений,
підписав його, про що він не
заперечував та не оскаржував у
встановленому законом порядку.

Не заслуговують посилання апелянта на
те, що суду слід було викликати для дачі
пояснень працівників Департаменту
ОСОБА_3, ОСОБА_4, оскільки з цього
приводу ні позивачем, ні його
представником не заявлялось
клопотання про допит таких осіб, а їх
пояснення, які вони давали директору
департаменту з цього приводу не
викликають сумніву у їх достовірності,
оскільки підтверджуються іншими,
встановленими по справі
вищезазначеними доказами /а.с.47-48/.

За наведених обставин рішення суду про
необґрунтованість позовних вимог
позивача відповідає обставинам справи
та ґрунтується на доказах, яким дано
правильну оцінку.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції досліджені у
встановленому законом порядку, а
апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, що давало б підставу для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового або зміни
рішення.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, апеляційний
суд приходить до висновку, що судом
першої інстанції постановлено рішення
з додержанням вимог закону, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Івано-Франківського міського
суду від 16 квітня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:
В.М. Вакарук

Судді:
М.Д. Горейко

І.В. Бойчук