Головуючий суду 1 інстанції - Морозова
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 434/9269/13-ц
Провадження № 22ц/782/1024/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Масенка Д.Є., Коротких
О.Г.,

при секретарі: Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Луганську апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» на
рішення Артемівського районного суду
міста Луганська від 10 лютого 2014 року у
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

07.11.2013 року представник Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ
«Приватбанк» або позивач) звернувся до
ОСОБА_2 (далі - відповідач) з позовом, в
якому просив стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
№ б/н від 23.02.2006 року у розмірі 17.556,92
гривень та судові витрати.

Рішенням Артемівського районного суду
міста Луганська від 10 лютого 2014 року у
задоволенні позову відмовлено за
пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просив: рішення
скасувати, та ухвалити нове рішення,
яким задовольнивши позовні вимоги ПАТ
КБ «Приватбанк» у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ
«Приватбанк», підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач пропустив строк позовної
давності, встановлений статтею 257 ЦК
України; відповідно до пункту 7 частини
13 статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

З вищевказаними висновками суду
погодитися неможна з огляду на
наступні обставини. Судом першої
інстанції встановлено, що 23 лютого 2006
року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір, за
умовами якого відповідач отримав
кредит у розмірі 1.500,00 гривень зі
сплатою 36,00% річних.

З матеріалів справи вбачається, що
станом на 30 вересня 2013 року ОСОБА_2 мав
заборгованість у розмірі 17.556,92 гривень,
яка складається з наступного : 2.995,22
гривень - заборгованість за кредитом;
13.249,47 гривень - заборгованість за
відсотками; 500,00 гривень - штраф
(фіксована частина); 812,23 гривень - штраф
(процентна ставка).

Між сторонами виник спір з приводу
виконання умов кредитного договору.
Правовідносини сторін врегульовані
нормами цивільного законодавства
України.

Так, статтею 627 цивільного кодексу
України передбачено, що відповідно до
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору. Зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК
України).

Відповідно до статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Відповідно до статей 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до частин 1, 4 статті 631 ЦК
України строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.
Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Згідно з частиною 5 статті 261 ЦК України
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до пункту 9.12 Умов і правил
надання банківських послуг, які є
невід'ємною частиною укладеного 23.02.2006
року між сторонами договору, договір
діє протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

Пунктом 6.4. Умов передбаченого, що у
випадку незгоди зі змінами правил та
/або тарифів банку, позичальник
зобов'язаний надати банку письмову
заяву про розірвання цього договору і
здійснити погашення заборгованості
перед банком, в тому числі
заборгованість, яка виникла протягом 30
днів з моменту повернення карт, виданих
держателю і його довіреним особам. При
незгоді зі списанням коштів по
картрахунку письмово проінформувати
банк про це протягом 35 днів з моменту
списання.

З наведеного вбачається, що сторони,
укладаючи зазначений договір, досягли
згоди, що по закінченню строку його дії
відповідна картка продовжується
банком на новий строк, якщо раніше (до
початку місяця закінчення строку дії)
не поступило письмової заяви держателя
про закриття картрахунку, а відтак
продовжується строк дії кредитного
договору, тобто, момент досягнення
домовленості вважається таким, що
настав.

Таким чином, на підставі умов
кредитного договору, строк дії картки
та строк дії кредитного договору
поновлюється кожного разу зі спливом
терміну дії карти.

Із матеріалів справи вбачається, що з
моменту укладання кредитного договору
- 23 лютого 2006 року, ніхто зі сторін до
цього часу не заявив про намір його
припинити. У свою чергу, відповідач не
надав банку письмової заяви про
закриття картрахунку. За таких
обставин строк дії картки, у тому числі
і строк дії кредитного договору,
пролонгувався з кожним роком.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір,
не визначився з характером спірних
правовідносин та нормою права, що
підлягає застосуванню, на вищевказане
уваги не звернув та за наявності
пролонгованого кредитного договору
дійшов до передчасного висновку про
застосування строку позовної давності.

За таких обставин висновки суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позовних вимог не ґрунтуються на
законі. Рішення Артемівського
районного суду міста Луганська від 10
лютого 2014 року підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк».

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316, 319, 325 ЦПК
України, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Артемівського районного суду
міста Луганська від 10 лютого 2014 року, -
скасувати. Ухвалити нове рішення яким
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість у розмірі 17556,92 гривень
за кредитним договором № б/н від 23.02.2006
року та судові витрати у сумі 351,20
гривень.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене шляхом подання
касаційної скарги протягом 20-ти днів з
дня його проголошення безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: