Справа № 189/898/14-ц
У Х В А Л А

27.05.2014 року суддя Покровського
районного суду Дніпропетровської
області Лукінова К.С. розглянувши
клопотання ОСОБА_1 про забезпечення
позову при розгляді цивільної справи
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

27.05.2014 року до
Покровського районного суду
Дніпропетровської області надійшла
позовна заява ОСОБА_1 про забезпечення
позову при розгляді цивільної справи
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу. Разом з поданим
позовом ОСОБА_1 подала заяву про
забезпечення позову, в якій просила
постановити ухвалу, якою накласти
арешт на житловий будинок,
розташований за адресою: с.
Олександрівка, вул. Б.Хмельницького, 28
Покровського району Дніпропетровської
області, оскільки відповідач може
через подання нею позову до суду вжити
заходи щодо реалізації цього майна.

В судове засідання
сторони не викликались, згідно ч. 1 ст. 153
ЦПК України.

Суд вважає, що в
задоволенні клопотання слід відмовити,
виходячи з наступного.

Згідно ч. 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
22.12.2006 року (зі змінами та доповненнями)
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися,зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. При встановленні
зазначеної відповідності слід
враховувати, що вжиті заходи не повинні
перешкоджати господарській діяльності
юридичної особи або фізичної особи, яка
здійснює таку діяльність і
зареєстрована відповідно до закону як
підприємець. Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів. Наприклад,
обмеження можливості господарюючого
суб'єкта користуватися та
розпоряджатися власним майном іноді
призводить до незворотних наслідків.

Суд вважає, що в поданій
позовній заяві, яка містить вимогу про
забезпечення позову, позивачем не
наведено доказів існування реальної
загрози невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову. Викладені
обставини є припущенням позивача, які
не підтверджені належними доказами. До
того ж, позивачка не надала суду
доказів приналежності (наявності права
власності) житлового будинку,
розташованого в с. Олександрівка, вул.
Б.Хмельницького, 28 Покровського району
Дніпропетровської області – саме
відповідачу ОСОБА_2, а також не надала
доказів вартості даного житлового
будинку для можливості встановлення
співмірності заявлених позовних вимог
вартості цього майна.

Таким чином, у разі
задоволення даної заяви вона може
порушувати права, свободи та інтереси
інших осіб, аніж ті, що є сторонами у
даній справі.

За наведених обставин суд
вважає, що в даному випадку відсутні
підстави для задоволення заяви про
забезпечення позову.

На підставі наведеного,
керуючись Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006
року (зі змінами та доповненнями) «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в
задоволенні заяви про забезпечення
позову при розгляді цивільної справи
за позовом ОСОБА_1 про забезпечення
позову при розгляді цивільної справи
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Суддя:

К.С. Лукінова