АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2877/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 639/5174/13-ц
Доповідач - Яцина В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року

м.
Харків.

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного
суду Харківської області
у складі:

Головуючого - судді - Яцини
В.Б.,

суддів - Бурлака І.В.,
Карімової Л.В.,

при секретарі : Костюченко
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою відділу
освіти Харківської районної державної
адміністрації Харківської області в
особі представника Ольховського Петра
Івановича

на рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 24 лютого 2014 року за позовом
ОСОБА_3 до Відділу освіти Харківської
районної державної адміністрації
Харківської області, Пісочинської
селищної ради Харківського району
Харківської області, треті особи:
начальник відділу освіти Харківської
районної державної адміністрації
Харківської області Бабельчук Олена
Іванівна, в.о. завідувача Пісочинського
дошкільного навчального закладу
(ясла-садок) «Теремок» Пісочинської
селищної ради Харківського району
Харківської області Ветренко Марина
Юріївна про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу і моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

17 червня 2013 року ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом, в якому
після його уточнення просила визнати
незаконними і скасувати накази про її
звільнення з посади завідувача
Пісочинського дошкільного закладу
(ясла-садок) № 3 «Теремок» Пісочинської
селищної ради Харківського району
Харківської області: № 151-к від 16 травня
2013 року, виданого начальником відділу
освіти Харківської районної державної
адміністрації Харківської області; №
74-к від 16 травня 2013 року, виданого
виконуючим обов?язки завідуючого
Пісочинського дошкільного закладу
(ясла-садок) № 3 «Теремок» Пісочинської
селищної ради Харківського району
Харківської області Ветренко Мариною
Юріївною, а також: поновити її на
вказаній посаді; стягнути з
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області на її користь заробітну плату
за час вимушеного прогулу в розмірі
33214,35 грн.; стягнути з Пісочинської
селищної ради Харківського району
Харківської області на її користь
моральну (немайнову) шкоду в сумі 5000,00
грн., допустивши негайне виконання
рішення суду в частині поновлення на
роботі та стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу в межах
одного місяця.

На обґрунтування позову
послалася на те, що відповідно до
наказу № 912-к начальнику відділу освіти
Харківської районної державної
адміністрації Харківської області від
01.10.2009 року вона була прийнята на посаду
завідувача комунального дошкільного
навчального закладу «Теремок» смт.
Пісочин, нині - Пісочинський дошкільний
заклад (яслі-садок) № 3 «Теремок»
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області. Її звільнення відбулося на
підставі постанови Харківського
районного суду Харківської області від
16.04.2013 року про притягнення до
адміністративної відповідальності за
скоєння адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 6
Закону України «Про засади запобігання
та протидії корупції», ч. 2 ст. 172-2 КпАП
України, тобто за порушення
встановлених законом обмежень
стосовно використання службових
повноважень і пов'язаних з цим
можливостей з отриманням за це
неправомірної вигоди у розмірі, що не
перевищує ста неоподатковуваних
мінімумів податком доходів громадян.
Однак за її апеляційною скаргою
остаточною постановою апеляційного
суду Харківської області від 20 серпня
2013 року вказану постанову районного
суду про притягнення її до
адміністративної відповідальності
було скасовано, внаслідок чого відпали
підстави, передбачені п. 7-1 ст. 36 КЗпП
України, за якими вона була звільнена.
Крім того, її звільнення з посади
відбулося без погодження з органом
місцевого самоврядування,
Пісочинською селищною радою
Харківського району Харківської
області, яка є засновником дошкільного
закладу, де вона працювала на посаді на
день звільнення, при її звільненні не
був проведений повний розрахунок і не
було видано копію наказу про
звільнення. Крім того, виконуючий
обов'язки завідуючого Пісочинського
дошкільного закладу (ясла-садок) № 3
«Теремок» не мала законних повноважень
для її звільнення, оскільки такі
питання до її компетенції не належать.
Також вказала, що внаслідок
незаконного звільнення вона пережила
душевні страждання і стрес, перенесла
приниження, змінився її звичний стан
життя, вона втратила нормальні життєві
зв?язки з суспільством, змушена була
докладати додаткових зусиль для їх
поновлення, що завдало їй моральної
шкоди на суму 5000,00 грн.

Відповідачі позов не визнали, за
його безпідставністю і пропуском
позивачкою місячного строку для
звернення до суду з позовом.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Харкова від 24 лютого 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Визнано незаконними і скасовані накази
про її звільнення № 151-к та № 74-к від 16
травня 2013 року, вона була поновлена на
своїй посаді, стягнуто на її користь з
Пісочинської селищної ради середній
заробіток за час вимушеного прогулу на
суму 33 725,34 грн., вирішено питання
про відшкодування судових витрат. В
іншій частині у задоволенні позову
було відмовлено. Допущено негайне
виконання судового рішення в частині
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу в межах одного місяця.

Не погоджуючись з таким рішенням,
відділ освіти в апеляційній скарзі
просить вказане рішення районного суду
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову, з огляду
на неповне з'ясування судом обставин
справи, пов'язаних з чинністю постанови
районного суду про притягнення
позивачки до адміністративної
відповідальності на день видання
наказів про її звільнення, порушення
судом норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін по справі, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом правильно встановлено, що
відповідно до наказу № 912-к від 01.10.2009р.
начальника відділу освіти Харківської
районної державної адміністрації
Харківської області ОСОБА_3 була
прийнята на роботу на посаді
завідувача комунального дошкільного
навчального закладу «Теремок» смт.
Пісочин (нині - Пісочинський дошкільний
навчальний заклад (ясла-садок) № 3
«Теремок» Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області).

Постановою Харківського районного
суду Харківської області від 16.04.2013
року її було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
скоєння адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 6
Закону України «Про засади запобігання
та протидії корупції», ч. 2 ст. 172-2 КпАП
України, за порушення встановлених
законом обмежень стосовно
використання службових повноважень і
пов?язаних з цим можливостей з
отриманням за це неправомірної вигоди
у розмірі, що не перевищує сто
неоподаткованих мінімумів податком
доходів громадян, яка відповідно до
супровідного листа надійшла до відділу
освіти Харківської державної районної
адміністрації 30.04.2013 року.

Наказом № 151-к начальника відділу
освіти Харківської районної державної
адміністрації Харківської області від
16.05.2013 року ОСОБА_3 була звільнена з
займаною посади на підставі п. 7-1 ст. 36
КЗпП України, у зв?язку з набранням сили
судовим рішенням, відповідно до якого
працівника притягнуто до
відповідальності за корупційне
правопорушення. Аналогічний наказ був
виданий за № 74-к від 16.05.2013 року
виконуючим обов?язки завідуючого
вказаного начального закладу Ветренко
М.Ю., яка на той день на посаді
виконуючої обов?язки завідуючого
вказаного начального закладу ще не
перебувала.

Постановою апеляційного суду
Харківської області від 20.08.2013р., яка є
остаточною оскарженню не підлягає і
відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України має
обов?язкове значення для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої її
постановлено, з питань, чи мали місце ці
дії та чи вчинені вони цією особою, -
було скасовано вказану постанову
Харківського районного суду
Харківської області від 16.04.2013 року про
притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 172-2 КУпАП, провадження по справі
закрито на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП,
у зв?язку зі скасуванням акту, який
встановлює адміністративну
відповідальність.

Свою трудову книжку ОСОБА_3 при цьому
звільненні отримала 16.05.2013 року, що
свідчить про дотримання працівником
передбаченого ч. 1 ст. 233 КЗпП України
місячного строку позовної давності за
заявою про вимогами про поновлення на
роботі.

Відповідно до п. 7-1 ст. 36 КЗпП України
підставою для припинення трудового
договору є набрання законної сили
судовим рішенням, відповідно до якого
працівника притягнуто до
відповідальності за корупційне
правопорушення, пов'язане з порушенням
обмежень, передбачених Законом України
"Про засади запобігання і протидії
корупції".

По справі безспірно встановлено, що
внаслідок остаточного скасування
апеляційним судом Харківської області
постанови про притягнення позивачки
до адміністративної відповідальності,
відпали правові підстави, передбачені
вказаною нормою п. 7-1 ст. 36 КЗпП України
для звільнення позивачки, тому
районний суд законно і обґрунтовано
визнав незаконними і скасував накази
про її звільнення, за їх
безпідставністю. Той факт, що на день їх
ухвалення постанова районного суду ще
не була скасована, немає правового
значення, оскільки в результаті її
апеляційного оскарження вважається, що
вона не набрала чинності.

Оскільки внаслідок незаконного
звільнення позивачка опинилася у
вимушеному прогулі, то відповідно до ч.
2 ст. 235 КЗпП України при поновленні на
роботі вона має право на виплату від
органу, який у даному випадку здійснює
відповідне фінансування заробітної
плати працівнику, середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, який
районний суд обґрунтовано та
відповідно до Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою КМ України №
100 від 08.02.1995 року обрахував в сумі 33214,35
грн.

Доводи скарги наведених висновків не
спростовують.

Таким чином, оскільки суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань, то відповідно до
ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 315, 319-325 ЦПК України, судова
колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відділу освіти
Харківської районної державної
адміністрації Харківської області в
особі представника Ольховського Петра
Івановича відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 24 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак протягом двадцяти днів після
набрання законної сили може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: